Справа № 826/8871/13-а
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Кузьменко В.А.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

17 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Карпушової О.В., Оксененка О.М.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою позивача Товариства з
обмеженою відповідальністю «Єс Енд Джи
Груп» на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 липня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Єс Енд Джи
Груп» до Державної податкової
інспекції у Дніпровському районі міста
Києва Державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 17.12.2012 року,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2012 року позивач Товариство з
обмеженою відповідальністю «ЄС Енд Джи
Груп» звернулися в суд з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі міста Києва Державної
податкової служби про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 17.12.2012 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 липня 2013 року в задоволенні вимог
позивача відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
судовим рішенням, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального права,
та ухвалити нове рішення про
задоволення вимог позивача.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду - без
змін.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини, наданим доказам
дав правильну правову оцінку і прийшов
до обґрунтованого висновку про відмову
в задоволенні вимог позивача.

З матеріалів справи вбачається, що
посадовими особами податкового органу
проведено перевірку, за результатами,
якої складено акт від 16 жовтня 2012 року
№4235/15/35454041 «Про результати камеральної
перевірки даних задекларованих у
податковій звітності з податку на
додану вартість».

За результатами перевірки податкової
звітності з податку на додану вартість
за серпень 2012 року встановлено, що
позивачем до складу податкового
кредиту за серпень 2012 року віднесено
суму податку на додану вартість у
розмірі 42 263,03 грн. з невизначеним
індивідуальним податковим номером
контрагента - 100306667; позивачем включено
до складу податкового кредиту
відповідні суми податку на додану
вартість, що не підтверджуються
податковими зобов'язаннями та не
відображені в реєстрі виданих
податкових накладних продавця.

На підставі встановлених порушень
позивачем пункту 201.6 статті 201
Податкового кодексу України та Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 25 листопада 2011
року №1492, податковим органом прийнято
податкове повідомлення-рішення від 17
грудня 2012 року №, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на
загальну суму 52 828,75 грн., у тому числі за
основним платежем на 42 263,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями на 10
565,75 грн..

Вирішуючи правомірність спірного
податкового повідомлення-рішення,
колегія суддів зважає на наступні
обставини справи.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201
Податкового кодексу України, платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках такі
обов'язкові реквізити: а) порядковий
номер податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження
юридичної особи - продавця або
податкова адреса фізичної особи -
продавця, зареєстрованої як платник
податку; д) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - покупця (отримувача)
товарів/послуг; е) опис (номенклатура)
товарів/послуг та їх кількість, обсяг;
є) ціна постачання без урахування
податку; ж) ставка податку та
відповідна сума податку в цифровому
значенні; з) загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; и) вид цивільно-правового
договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Згідно з пунктом 201.6 статті 201
Податкового кодексу України, податкова
накладна є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Органи державної податкової служби за
даними реєстрів виданих та отриманих
податкових накладних, наданих в
електронному вигляді, повідомляють
платника податку про наявність у
такому реєстрі розбіжностей з даними
контрагентів. При цьому платник
податку протягом 10 днів після
отримання такого повідомлення має
право уточнити податкові зобов'язання
без застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.8 статті 201
Податкового кодексу України право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового
кодексу України, встановлено, що
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.
При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних. Підтвердженням
продавцю про прийняття його податкової
накладної та/або розрахунку
коригування до Єдиного реєстру
податкових накладних є квитанція в
електронному вигляді у текстовому
форматі, яка надсилається протягом
операційного дня. Порядок ведення
Єдиного реєстру податкових накладних
встановлюється Кабінетом Міністрів
України. Покупець має право звіряти
дані отриманої податкової накладної на
відповідність із даними Єдиного
реєстру податкових накладних.
Відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та/або порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та не звільняє продавця від обов'язку
включення суми податку на додану
вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період. У разі відмови продавця
товарів/послуг надати податкову
накладну або в разі порушення ним
порядку її заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі покупець
таких товарів/послуг має право додати
до податкової декларації за звітний
податковий період заяву із скаргою на
такого постачальника, яка є підставою
для включення сум податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

Відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкової накладної в
Єдиному реєстрі податкових накладних
не дає права покупцю на включення сум
податку на додану вартість по такій
накладній до податкового кредиту та у
такому випадку платник податків має
право додати до податкової декларації
за звітний податковий період заяву із
скаргою на такого постачальника, яка є
підставою для включення сум податку до
складу податкового кредиту.

Не заслуговують на увагу доводи
апелянта, що помилка зазначена у
податковій декларації за серпень 2012
року, а саме в частині зазначення
невірного індивідуального податкового
номера контрагента, самостійно
виправлена шляхом подання 17 січня 2013
року уточнюючого розрахунку
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість.

Зі змісту пункту 201.6 статті 201
Податкового кодексу України
вбачається, що дане положення може
застосовуватися у випадку виявлення
розбіжностей у реєстрі виданих та
отриманих податкових накладних з
даними контрагентів, про що податковий
орган повідомляє платника податків.

Колегія суддів звертає увагу, що
уточнюючий розрахунок позивачем
подано після прийняття відповідачем
спірного податкового
повідомлення-рішення.

З урахуванням зазначених вище
обставин, висновки акта перевірки про
порушення позивачем пункту 201.6 статті
201 Податкового кодексу України та
допущення (арифметичної)
методологічної помилки є
обґрунтованими, а дій податкового
органу, щодо збільшення суми грошового
зобов'язання правомірними.

У відповідності до ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, доказами в адміністративній
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін.

Згідно ч. 4 ст. 70 КАС України обставини,
які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відмовляючи в задоволенні вимог
позивача, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що спірне
податкове повідомлення-рішення є
правомірним та не підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції вірно застосував
норми матеріального права, правову
позицію з приводу яких аргументовано
виклав в мотивувальній частині
оскаржуваного апелянтом рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст. ст. 201 - 204 КАС України.

Оскаржуване судове рішення в межах
вимог апеляційної скарги ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 158, 160, 167, 195, 196, 198, 199, 200,
205, 206, 212, 254, КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача Товариства
з обмеженою відповідальністю «Єс Енд
Джи Груп» - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 15 липня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено
24.07.2014 року.

Головуючий суддя:
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Оксененко О.М.

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Оксененко О.М.