Справа № 818/1171/14
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2014-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2014 р.
Справа №818/1171/14

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Осіпової.О.О.,

за участю секретаря судового засідання
- Мікулінцевої А.П.,

представників позивача - ОСОБА_1,
ОСОБА_2,

представника відповідача - Сумцової
С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу №818/1171/14

за позовом фізичної особи -підприємеця
ОСОБА_4

до Конотопської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
звернулася до суду з адміністративним
позовом до Конотопської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Сумській області, в якому просить
визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення: від
29.01.2014 року № про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування на 5875грн.35коп.;
від 29.01.2014 року № про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на 60585грн.00коп. та
від 29.01.2014 року № про збільшення
суми грошового зобов'язання за
платежем «Збір за спеціальне
використання води (крім збору за
спеціальне використання води водних
об'єктів)» на 393грн.55коп.

Свої вимоги мотивує тим, що
Конотопською ОДПІ було проведено
документальну планову виїзну
перевірку дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства ФОП ОСОБА_4 за період з
01.01.2012 року до 31.12.2012 року, за
результатами якої складено акт від
14.03.2013 року №115/17-1/НОМЕР_1, в якому
зроблено висновок про порушення
позивачем п.138.4 ст.138, п.177.4 ст.177,
підпункту 198.3 ст.198, п.323.1 ст.323, п.326.1, п.326.2
ст.326, а також п.120.1 ст.120 Податкового
кодексу України. На підставі даного
акту відповідачем винесені
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, з якими позивач
не згодна, оскільки, на її думку, вони
прийняті з порушенням вимог чинного
законодавства. Зокрема, в акті
перевірки відповідач зазначає, що ФОП
ОСОБА_4 включила до складу витрат
вартість придбаних
товарно-матеріальних цінностей у 2012
році на суму 31 335грн.22коп., які не були
оплачені у 2012 році, внаслідок чого нею
занижено чистий дохід за 2012 рік на суму
4700грн.28коп. Проте, контролюючий орган
не взяв до уваги того факту, що згадані
ТМЦ були в подальшому реалізовані
іншим суб'єктам господарювання, у
зв'язку з чим на отримані позивачем
кошти у вигляді доходу був нарахований
та сплачений до бюджету податок на
доходи фізичних осіб. Також в акті
безпідставно вказано, що ФОП ОСОБА_4 до
складу податкового кредиту включила
податок на додану вартість, виходячи з
вартості плитки облицювальної,
отриманої від ТОВ «Компанія
«Керамхолл» на загальну суму 40
390грн.64коп., за відсутності документів,
які б свідчили про використання цих
товарів у господарській діяльності.
Однак, це не відповідає дійсності,
оскільки під час проведення перевірки
позивачем надавалися копії
відповідних податкових та видаткових
накладних, які не були враховані
податковим ревізором-інспектором. Крім
того, ФОП ОСОБА_4 не порушувала п.323.1
ст.323, п.326.1, п.326.2 ст.326 Податкового
Кодексу України з огляду на
використання нею води для задоволення
виключно власних питних і
санітарно-гігієнічних потреб, а не для
потреб гідроенергетики, водного
транспорту чи рибництва, а тому вона не
є платником збору за використання води.

Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали та
просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні вимоги позовної заяви не
визнала, посилаючись на те, що
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення прийняті
правомірно в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та законами України (т.2, а.с.31-34,
т.4, а.с.70-75). Так, станом на 01.01.2013 року за
ФОП ОСОБА_4 обліковувалась
кредиторська заборгованість в сумі
40807грн.93коп. за придбані будівельні
матеріали. Проте, будівельні матеріали
на суму 3205грн.67коп. позивачем не було
реалізовано протягом 2012 року. Таким
чином, у періоді з 01.01.2012 року до 31.12.2012
року нею безпідставно включено до
складу валових витрат реалізований та
неоплачений в 2012 році товар на загальну
суму 31 335грн.22 коп. (сума з ПДВ
37602грн.26коп). Завищення валових витрат
призвело до заниження суми чистого
оподатковуваного доходу за 2012 рік на 31
335 грн.22коп. та як наслідок до заниження
суми податку на доходи фізичних осіб
від здійснення підприємницької
діяльності за 2012 рік на 4700грн.28коп.
Також позивачем неправомірно включено
до складу податкового кредиту суму
податку на додану вартість з вартості
плитки облицювальної, отриманої від
ТОВ «Компанія «Керамхолл», на загальну
суму 40 390грн.64коп., у зв'язку з не
наданням на перевірку документів, які б
свідчили про використання придбаних
товарів у власній господарській
діяльності та підтверджували б їх
наявність в залишках ТМЦ станом на
31.12.2013 року. Більш того, ФОП ОСОБА_4 не
надано платіжних (розрахункових)
документів, що свідчать про факт оплати
контрагентами за облицювальну плитку,
а в видаткових та податкових накладних
не вказані одержувачі товару та
відсутні підписи в графі «отримав».
Щодо заниження позивачем суми збору за
спеціальне використання водних
ресурсів в розмірі 42грн.84коп. за період
з 01.01.2012 року до 31.12.2012 року представник
відповідача пояснила, що між ФОП ОСОБА_4
та КП «Виробниче управління водо
каналізаційного господарства» був
укладений договір №670 від 30.08.2010 року
про надання послуг з централізованого
постачання холодної води і
водовідведення. За даними рахунків,
виписаними КП «Виробниче управління
водоканалізаційного господарства»,
обсяг використаної позивачем води
складає: за І квартал 2012 року 30куб.м, за
ІІ квартал 2012 року 74 куб.м., тому сума не
нарахованого та несплаченого до
бюджету збору за І квартал становить
12грн.36коп, а за ІІ квартал 2012 року -
30грн.48 коп., а в порушення п.120.1 ст.120
Податкового кодексу України
розрахунки вказаного збору ФОП ОСОБА_4
за період з 01.01.2012 року до 30.06.2012 року не
подавалися. Враховуючи викладене, у
задоволенні позовних вимог просить
відмовити у повному обсязі.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Судом встановлено, що посадовою особою
Конотопської ОДПІ з 26.02.2013 року до 04.03.2013
року проводилася документальна
планова виїзна перевірка дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства ФОП ОСОБА_4 за період з
01.01.2012 року до 31.12.2012 року.

Під час проведення перевірки
встановлено порушення:

- п.138.4 ст.138, п.177.4 ст.177 Податкового
кодексу України, внаслідок чого
занижено суму податку на доходи від
підприємницької діяльності за 2012 рік
на 4700грн.28коп.;

- підпункту 198.3 ст.198 Податкового
кодексу України, у зв'язку з чим
занижено податок на додану вартість в
2012 році на загальну суму 40390грн.64коп., в
тому числі в березні 2012 року - в сумі
1144грн.47коп., в квітні 2012 року - в сумі
5002грн.54коп., в червні 2012 року - в сумі 518
грн.12коп., в липні 2012 року - в сумі
6862грн.34коп., в серпні 2012 року - в сумі
5537грн.52коп., в вересні 2012 року - в сумі
3957грн.37коп., в жовтні 2012 року - в сумі
8648грн.48коп., в листопаді 2012 року - в сумі
6111грн.56коп., в грудні 2012 року - в сумі
2608грн.24коп., в результаті включення до
складу податкового кредиту з податку
на додану вартість вартості плитки
облицювальної, яка не призначалась для
використання в господарській
діяльності;

- п.323.1 ст.323, п.326.1, п.326.2 ст.326 Податкового
кодексу України, в результаті не
нарахування та несплати до бюджету
збору за спеціальне використання
водних ресурсів та збору за
користування водами для потреб
гідроенергетики і водного транспорту в
сумі 42грн.84коп.;

- п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України
у зв'язку з неподанням до податкових
органів податкової декларації зі збору
за спеціальне використання водних
ресурсів та збору за користування
водами для потреб гідроенергетики і
водного транспорту у строки, визначені
законодавством для платника податків.

За наслідками перевірки був складений
акт від 14.03.2013 року №115/17-1/НОМЕР_1 (т.1,
а.с.11-36).

На підставі вищезазначеного акту
відповідачем винесені податкові
повідомлення-рішення:

- від 29.01.2014 року № про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на доходи фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування, на 5875грн.35коп., з
яких: 4700грн.28коп. - за основним платежем
та 1175грн.07коп. - за штрафними
(фінансовими) санкціями;

- від 29.01.2014 року № про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на 60585грн.00коп., з
яких: 40390грн. - за основним платежем та
20195грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями;

- від 29.01.2014 року № про збільшення
суми грошового зобов'язання за
платежем «Збір за спеціальне
використання води (крім збору за
спеціальне використання води водних
об'єктів)» на 393грн.55коп., з яких:
42грн.84коп. - за основним платежем та
350грн.71коп. - за штрафними (фінансовими)
санкціями (т.1, а.с.5-7).

Перевіряючи правомірність
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень та частково
задовольняючи позовні вимоги, суд свою
позицію обґрунтовує наступним.

Відповідно до Конституції України
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій, чи
бездіяльності органів державної влади,
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та службові особи зобов'язані діяти
лише на підставі у межах повноважень та
у спосіб, що передбачений Конституцією
та Законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Під час проведення перевірки
встановлено, що до складу валових
витрат за 2012 рік ОСОБА_4 включені
витрати в сумі 31 335грн.22коп. за
реалізований та неоплачений товар
станом на 01.01.2013 року (т.1, а.с.19-20). Так у
ОСОБА_4 станом на 01.01.2013 року
обліковувалась кредиторська
заборгованість в сумі 40 807грн.93грн. за
придбані будівельні матеріали. Проте,
будівельні матеріали на суму
3205грн.67коп. позивачем не було
реалізовано протягом 2012 року. Таким
чином, у періоді з 01.01.2012 року до 31.12.2012
року нею безпідставно включено до
складу валових витрат реалізований та
неоплачений в 2012 році товар на загальну
суму 31 335грн.22 коп. (сума з ПДВ
37602грн.26коп).

Вказані обставини підтверджуються
копіями рахунків-фактур №5453 від 04.12.2012
року, №5604 від 10.12.2013 року, №5353 від 28.11.2013
року та видаткових накладних №16-0004389
від 12.12.2012 року, №НТ-0025551 від 21.12.2012 року
з відмітками «оплачено 09.01.20133 року та
28.01.2013 року» (т.2, а.с.95-99), а саме сума
кредиторської заборгованості станом
на 31.12.2012 року складала: ТОВ «Компаня
«Керамхолл» 19 649грн.47коп., ТОВ «ПП «ЗІП»
- 2764грн.07коп., ТОВ «Нова Торгова Група»
18394грн.39коп. Загальний розмір
кредиторської
заборгованості-40807грн.93коп.

Згідно з пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України витрати - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Відповідно до пункту 138.2 ст.138 ПК
України витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

При цьому за змістом пункту 138.4 статті
138 ПК України витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг, крім
нерозподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Отже, до декларації про доходи,
одержані за звітній річний період,
включаються тільки прямі валові
витрати, що відповідають фактичній
сумі отриманого в цьому періоді
валового доходу в будь-якій формі від
визначеного виду діяльності і факт
одержання доходу може бути підставою
для включення до валових витрат
звітного періоду не всіх підряд
видатків, а тільки тієї їх частини, яка
прямо цьому доходу відповідає.

Пунктом 177.1 ст.177 ПК України
встановлено, що доходи фізичних осіб -
підприємців, отримані протягом
календарного року від провадження
господарської діяльності,
оподатковуються за ставками,
визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього
Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця (п.177.2 ст.177 ПК України).

Пунктом 177.4 ст.177 ПК України визначено,
що до переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу.

Відповідно до п.177.11 ст.177 ПК України
фізичні особи - підприємці подають
річну податкову декларацію у строк,
визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18
статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з
доходами від підприємницької
діяльності мають зазначатися інші
доходи з джерел їх походження з України
та іноземні доходи.

Тобто для визначення чистого доходу
такого календарного року беруть
отримані за цей рік доходи та витрати,
пов'язані отриманням цього доходу. Якщо
дохід отримано в одному звітному році,
а пов'язані з цим доходом витрати
будуть понесені в наступному році, вони
не можуть враховуватися для цілей
оподаткування.

Тому позивачем безпідставно завищено
валові витрати за 2012 рік на суму 31
335грн.22коп., що призвело до заниження
суми чистого оподатковуваного доходу
за 2012 рік на суму 31 335грн.22коп., та як
наслідок до заниження суми податку на
доходи фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності за 2012 рік
на суму 4700грн.28коп.

Таким чином, податкове
повідомлення-рішення від 29.01.2014 року
№ про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування, на 5875грн.35коп.
винесене відповідачем на законних
підставах та скасуванню не підлягає.

З приводу завищення ФОП ОСОБА_4
податкового кредиту за період з 01.01.2012
року до 31.12.2012 року на загальну суму
40390грн.64коп., в тому числі в березні 2012
року - в сумі 1144грн.47коп., в квітні 2012
року - в сумі 5002грн.54коп., в червні 2012
року - в сумі 518 грн.12коп., в липні 2012 року
- в сумі 6862грн.34коп., в серпні 2012 року - в
сумі 5537грн.52коп., в вересні 2012 року - в
сумі 3957грн.37коп., в жовтні 2012 року - в
сумі 8648грн.48коп., в листопаді 2012 року - в
сумі 6111грн.56коп., в грудні 2012 року - в
сумі 2608грн.24коп., суд зазначає, що в 2012
році ФОП ОСОБА_4 за договорами поставки
№72 від 03.01.2012 року, від 02.07.2012 року, №1812
від 05.06.2012 року, №1107 від 18.04.2012 року, №984
від 09.04.2012 року, №908 від 02.04.2012 року, №637
від 13.03.2012 року, №779 від 26.03.2012 року. №463
від 24.02.2012 року №464 від 24.02.2012 року, №359
від 13.02.2012 року, №201 від 26.01.2012 року №111
від 18.01.2012 року №31 від 09.01.2012 року
придбала у ТОВ «Компанія «Керамхолл»
плитку облицювальну, про що виписані
податкові та видаткові накладні на
загальну суму 391 808грн.80коп. (т.3, а.с.120-207).
Згідно з виписками банку по рахунку (т.2,
а.с.100-250, т.3, а.с.1-119) загальна сума оплати
за 2012 рік складає 218 809грн.29коп.

Проте, позивачем під час проведення
перевірки не були надані документи, які
б свідчили про використання придбаних
товарів на загальну суму 242 343 грн.84коп.
у власній господарській діяльності, та
підтверджували б їх наявність в
залишках ТМЦ станом на 31.12.2013 року.

Зокрема, позивачем надано до суду копії
податкових та видаткових накладних (т.1,
а.с.44-250, т.2, а.с.1-13, т.4, а.с.1-66), виписаних
покупцям товару (в тому числі і плитки
облицювальної), серед яких: ПП
«Будстиль-ЛТД», ТОВ «Орієнт ЛТД», ТОВ
«Вітчизна», ТОВ «Агорфірма Козацька»,
ТОВ «Сигмус», ТОВ
«Житлово-експлуатаційна дільниця «Сім
вітрів», ТОВ «Весна-Агро», Державне
територіально-галузеве об'єднання
«Південно-Західна залізниця «Станція
Конотоп», ФОП ОСОБА_6, ПП «Виробниче
підприємство «Конструкт-АЛ», ПП
«Грантбуд», ОСОБА_7, Південно-Західна
залізниця Відокремлений підрозділ
Конотопське будівельно-монтажне
експлуатаційне управління №5, а також
податкові та видаткові накладні, в яких
одержувачем товарів вказаний «Клієнт»,
при цьому підписи в графі «отримав» на
видаткових накладних відсутні.

Платіжні (розрахункові) документи, які
підтверджують факт оплати
контрагентами позивача за
облицювальну плитку, відсутні, а з
поданих до суду звітів про дебетові та
кредитові операції за рахунком 9034
ОСОБА_4, підприємець, за відповідні
періоди 2012 року (т.2, а.с.42-76), неможливо
встановити ані призначення платежу,
ані найменування та коду контрагентів,
а також їх МФО та рахунків, оскільки у
перелічених графах зазначені лише
реквізити ПАТ КБ «Приватбанк».

Також ФОП ОСОБА_4 не надані накладні,
які б підтверджували подальшу
реалізацію плитки облицювальної
найменуванням: «Верджінія д/п», «Ірис
п/с», «Ірис д/п», «Ірис бордюр», «Ірис
декор», «Флюід п/с», «Вікінг», «Вікінг
декор», «Флюід декор», «Фіорі декор»,
«Мрамор бордюр», «Стайл п/с», «Стайл
декор», «Верона бордюр», «Верона
декор», «Лаура бордюр», «Лаура декор»,
«Агора п/с», «Агора декор», «Бріна д/п»,
«Мармол д/п», «Грес глаз», «Семір»,
«Фантазія Декор», «Камелія Бордюр»,
«Лече д/п», «Трино д/п», «Анкона п/д»,
«Ельбрус», «Лючія п/с», «Бріна п/с»,
«Фантазія д/п», «Бізнтіна д/п», «Флюід
д/п», «Антіко д/п», «Бріно декор»,
«Камелія декор», «Лючія декор», «Мармол
бордюр», «Травентіно д/п», «Фешен п/с»,
«Сінтія декор», «Фіджі д/п», «Орландо
д/п», «Венге декор», «Селва д/п»,
«Натурал фасад», «Техас», «Бізантіна
п/с», «Аліканте д/п», «Камелія п/с»,
«Бізантіна бордюр», «Новіта п/с»,
«Венге п/с», «Антіко п/с», «Мармол п/с»,
«Лаура п/с», «Настро д/п», «Сінтія п/с»,
«Фіджі декор», «Венге д/п», «Венге
бордюр», «Бамбус п/с», «Бамбус д/п»,
«Комфрт д/п», «Ліріка д/п», «Ровента
п/д», «Пульс», «Лече д/п», «Маротта д/п»,
«Медіо д/п», «Анкона п/д», «Верона п/с»,
«Стайл п/с», «Фіорі п/с», «Фіорі д/п»,
«Флюід бордюр», «Фіорі бордюр»,
«Фантазія бордюр», «Стайл бордюр»,
«Пієтра бордюр», «Мармол декор»,
«Антіко бордюр», «Сімір фасад»,
«Ровента п/д», «Флюід д/п», «Фантазія
п/с», «Кастелло д/п», «Бріно п/с»,
«Пієтра декор», «Амбіенте», «Аква
декор», «Аква фріз», «Клоуд», «Калабрія
д/п», «Саліче декор», «Саліче фріз»,
«Камелія д/п», «Медіо д/п», «Бріно
бордюр», «Опера д/п», «Ваніла пано»,
отриманої від постачальника ТОВ
«Компанія Керамхолл» за податковими
накладними №232 від 26.03.2012 року, №30 від
03.04.2012 року, №171 від 19.04.2012 року, №61 від
07.06.2012 року, №92 від 06.07.2012 року, №93 від
06.07.2012 року, №91 від 06.07.2012 року, №191 від
12.07.2012 року, №227 від 16.07.2012 року, №226 від
16.07.2012 року, №484 від 30.07.2012 року, №176 від
14.08.2012 року, №421 від 27.08.2012 року, №419 від
27.08.2012 року, №43 від 05.09.2012 року, №217 від
14.09.2012 року, №218 від 14.09.2012 року, №337 від
25.09.2012 року, №107 від 05.10.2012 року, №347 від
22.10.2012 року, №348 від 22.10.2012 року, №346 від
22.10.2012 року, №512 від 30.10.2012 року, №158 від
12.11.2012 року, №523 від 30.11.2012 року, №522 від
30.11.2012 року, №184 від 13.12.2012 року та №185
від 13.12.2012 року (т. 3, а.с.121, 123, 125, 127-128, 130,
132-133, 135, 137, 139, 143, 145, 147, 149, 151, 153, 161-162, 164-165,
167, 171, 175, 177, 179, 183, 188-189, 191).

Згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу
України для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлені
вимоги до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку. Первинні документи
повинні бути складені під час
здійснення господарської операції, а
якщо це неможливо - безпосередньо після
її закінчення. Первинні документи
повинні мати обов'язкові реквізити:
назву документа (форми); дату і місце
складання; назву підприємства, від
імені якого складено документ; зміст та
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції; посади
осіб, відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відтак, доказами використання
придбаних позивачем товарів у власній
господарській діяльності шляхом їх
реалізації іншим суб'єктам
господарювання мають бути
розрахункові документи, подані до
установи банку (за умови здійснення
розрахункових операцій через установи
банків), або передані їх покупцям
відповідно до умов, передбачених
договором (контрактом), тобто без
участі установ банків, чи після
одержання покупцями безпосередньо у
ФОП ОСОБА_4 плитки облицювальної
шляхом оформлення і видачі відповідних
документів та оплати товару.

Відповідно до п.14.181 п.14.1 ПК України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку (абзац 1 пункту 198.3 статті 198 ПК
України в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин).

Враховуючи відсутність документів, які
б свідчили про використання ФОП ОСОБА_4
придбаних товарів у власній
господарській діяльності, та
підтверджували б їх наявність в
залишках ТМЦ станом на 31.12.2013 року,
висновки акту перевірки про порушення
позивачем підпункту 198.3 ст.198
Податкового кодексу України та
заниження нею податку на додану
вартість в 2012 році на загальну суму
40390грн.64коп., є правомірними.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Тому оскаржуване податкове
повідомлення-рішення від 29.01.2014 року
№ про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на 60585грн.00коп. прийнято в
межах та у спосіб передбачений
законодавством України, а позовні
вимоги в цій частині - є безпідставними
та такими, що не підлягають
задоволенню.

Щодо заниження ФОП ОСОБА_4 суми збору за
спеціальне використання водних
ресурсів та збору за користування
водами для потреб гідроенергетики та
водного транспорту в сумі 42грн.84коп. та
неподання нею розрахунків
вищевказаного збору за період з 01.01.2012
року до 30.06.2012 року (т.1, а.с.34-35) суд
вважає доцільним відмітити, що 30.08.2010
року між позивачем та КП «Виробниче
управління водо каналізаційного
господарства» був укладений договір
№670 від 30.08.2010 року про надання послуг з
централізованого постачання холодної
води і водовідведення (т.2, а.с.77-78), за
яким виконавець зобов'язується
надавати споживачеві послуги із
централізованого постачання холодної
води в об'ємі 92 м3/рік, а споживач
зобов'язується своєчасно оплачувати
надані послуги за встановленими
тарифами у строки і на умовах,
передбачених договором (пункт 1.1).

На виконання договору виписані рахунки
(т.2, а.с.79-90), з яких вбачається, що
холодна вода постачалася позивачу та
використовувалася нею для будівництва
магазину змішаних товарів «Будцентр 2»,
розташованого по вул. Клубній,93-А, в м.
Конотоп, Сумської області. Дозволу на
спеціальне водокористування ФОП
ОСОБА_4 не отримувала.

На думку відповідача, позивач у період
з 01.01.2012 року до 30.06.2012 року була
платником збору за спеціальне
використання водних ресурсів та збору
за користування водами для потреб
гідроенергетики та водного транспорту,
оскільки відповідно до п.323.1 ст.323
Податкового кодексу України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) платниками
збору є водокористувачі - суб'єкти
господарювання незалежно від форми
власності: юридичні особи, їх філії,
відділення, представництва, інші
відокремлені підрозділи без утворення
юридичної особи (крім бюджетних
установ), постійні представництва
нерезидентів, а також фізичні особи -
підприємці, які використовують воду,
отриману шляхом забору води з водних
об'єктів (первинні водокористувачі)
та/або від первинних або інших
водокористувачів (вторинні
водокористувачі), та використовують
воду для потреб гідроенергетики,
водного транспорту і рибництва.

Вимогами п.326.1 ст.326 ПК України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) передбачено, що
водокористувачі самостійно обчислюють
збір за спеціальне використання води
та збір за спеціальне використання
води для потреб гідроенергетики і
рибництва щокварталу наростаючим
підсумком з початку року.

Збір обчислюється виходячи з фактичних
обсягів використаної води (підземної,
поверхневої, отриманої від інших
водокористувачів) водних об'єктів з
урахуванням обсягу втрат води в їх
системах водопостачання (п.326.2 ст.326
цього ж Кодексу).

Перевіркою встановлено, що за даними
рахунків, виписаних КП «Виробниче
управління водо каналізаційного
господарства», обсяг використаної
позивачем води складає: за І квартал 2012
року 30куб.м, за ІІ квартал 2012 року 74
куб.м., тому сума не нарахованого та
несплаченого до бюджету збору за І
квартал становить 12грн.36коп, а за ІІ
квартал 2012 року - 30грн.48 коп., а в
порушення п.120.1 ст.120 Податкового
кодексу України розрахунки вказаного
збору ФОП ОСОБА_4 за період з 01.01.2012 року
до 30.06.2012 року не подавалися.

Проте, суд не погоджується із вказаними
висновками Конотопської ОДПІ з огляду
на таке.

Відповідно до статті 46 Водного кодексу
України водокористування може бути
двох видів - загальне та спеціальне.

Згідно зі ст. 48 спеціальне
водокористування - це забір води з
водних об'єктів із застосуванням
споруд або технічних пристроїв,
використання води та скидання
забруднюючих речовин у водні об'єкти,
включаючи забір води та скидання
забруднюючих речовин із зворотними
водами із застосуванням каналів.

Спеціальне водокористування
здійснюється юридичними і фізичними
особами насамперед для задоволення
питних потреб населення, а також для
господарсько-побутових, лікувальних,
оздоровчих, сільськогосподарських,
промислових, транспортних,
енергетичних, рибогосподарських та
інших державних і громадських потреб .

Статтею 49 Водного кодексу України
передбачено, що спеціальне
водокористування є платним.

Водокористувачі можуть бути
первинними і вторинними згідно з ч.2 ст.
42 Водного кодексу України, а саме
первинні водокористувачі - це ті, що
мають власні водозабірні споруди і
відповідне обладнання для забору води;
вторинні водокористувачі (абоненти) -
це ті, що не мають власних водозабірних
споруд і отримують воду з водозабірних
споруд первинних водокористувачів та
скидають стічні води в їх системи на
умовах, що встановлюються між ними.

На переконання суду, виходячи з аналізу
положень п. 323.1 ст. 323 Податкового
кодексу України, платниками збору є
водокористувачі юридичні особи, філії,
відділення, представництва, інші
відокремлені підрозділи без утворення
юридичної особи (крім бюджетних
установ), постійні представництва
нерезидентів, а також фізичні особи -
підприємці, які використовують воду,
отриману: шляхом забору води з водних
об'єктів (первинні водокористувачі);
від первинних або інших
водокористувачів (вторинні
водокористувачі), для використання для
потреб гідроенергетики, водного
транспорту і рибництва.

Отже, в розумінні п. 323.1 ст. 232 ПК
України, сполучення «та» між реченнями
«від первинних або інших
водокористувачів (вторинні
водокористувачі)», «використовують
воду для потреб гідроенергетики,
водного транспорту і рибництва» - є
невід'ємною частиною речення і вказує
на обов'язковість використання води
саме за потребами, вказаній в цій
статті, а саме: для потреб
гідроенергетики, водного транспорту і
рибництва.

Оскільки ФОП ОСОБА_4 не є спеціальним
водокористувачем, до неї не може бути
застосовано норми ст. 323 Податкового
кодексу України.

Крім того, статтею 1 Закону України, від
24.06.2004, № 1875-IV "Про житлово-комунальні
послуги" визначено такі поняття:

- житлово-комунальні послуги -
результат господарської діяльності,
спрямованої на забезпечення умов
проживання та перебування осіб у жилих
і нежилих приміщеннях, будинках і
спорудах, комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил;

- виробник - суб'єкт господарювання,
який виробляє або створює
житлово-комунальні послуги;

- споживач - фізична чи юридична особа,
яка отримує або має намір отримати
житлово-комунальну послугу.

Так, КП «Виробниче управління водо
каналізаційного господарства» є
первинним водокористувачем, має на
балансі власні водозабірні споруди і
відповідне обладнання для забору води
з водних об'єктів (відповідно договору
є виробником, який створює
житлово-комунальні послуги), а позивач
(споживач, який отримує
житлово-комунальні послуги) є
вторинним користувачем води, отримує
воду та скидає стічні води на
договірних умовах з первинним
водокористувачем, але це не дає
підстави вважати, що ФОП ОСОБА_4 є
платником податку цього збору,
оскільки дана стаття має виключний
перелік потреб, для яких
використовується вода. А тому позивач
не повинна подавати декларацію зі
збору за спеціальне використання води
до податкового органу, адже відповідно
до ст. 1 Закону України № 1875-IV вона є
споживачем.

У зв'язку із викладеним суд дійшов до
висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог в частині
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення рішення від
29.01.2014 року № про збільшення суми
грошового зобов'язання за платежем
«Збір за спеціальне використання води
(крім збору за спеціальне використання
води водних об'єктів)» на 393грн.55коп.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до
Конотопської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області про визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень -задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Конотопської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області від 29.01.2014 року № про
збільшення суми грошового зобов'язання
за платежм "Збір за спеціальне
використання води (крім збору за
спеціальне використання води водних
об'єктів) на загальну суму 393грн.55коп., з
яких 42грн.84коп. а основним платежем та
350грн.71коп. за штрафними (фінансовими)
санціями.

В задоволенні інших вимог відмовити за
необґрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис)
О.О. Осіпова

З оригіналом згідно

Суддя
О.О. Осіпова

Повний текст постанови складено та
підписано 13.08.2014 року.