Справа № 826/11316/14
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2014-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Клименчук Н.М. при секретарі судового
засідання Мині І.І. вирішив
адміністративну справу
За позовом Міністерства економічного
розвитку і торгівлі України до
Виконавчої дирекції Київського
міського відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
непрацездатності про скасуваня
рішення

за участю

від позивача: Гаврюшенко В.В.

від відповідача: Українець М.С.

На підставі ч.3 ст.160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Міністерство економічного розвитку і
торгівлі України звернулося до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з позовом до Виконавчої дирекції
Київського міського відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати непрацездатності про
скасування рішення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
відповідачем безпідставно встановлено
допущення позивачем порушень ч. 10 ст. 35
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням",
щодо здійснення виплати допомоги по
тимчасовій непрацездатності, згідно
листка непрацездатності серії АВО №
968349 від 14.10.2013р. ОСОБА_3, у зв'язку із чим
просив скасувати рішення Виконавчої
дирекції Київського міського
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
непрацездатності від 02.06.14р. № 43-Ц в
частині стягнення коштів в сумі 8
496,60грн.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва відкрито провадження по
справі та призначено до розгляду по
суті на 18.08.14р.

В судове засідання 18.08.14р. з'явились
представники сторін.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, в
обґрунтування позовних вимог зіслався
на обставини викладені у позовній
заяві, просив позов задоволень ти у
повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні щодо задоволення позовних
вимог заперечив, в обґрунтування
правомірності винесення спірної
постанови зазначив, що проведеною
перевіркою правомірно встановлено
допущення позивачем порушень
законодавства про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а тому
підстави для скасування спірного
рішення відсутні.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Працівниками Виконавчої дирекції
Київського міського відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності на підставі
наказу від 17.03.2014 № 13-р та направлення
від 25.04.2014 № 243 здійснено планову
документальну перевірку
страхувальника - Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України по коштах Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності.

За результатами перевірки складено акт
№ 50 від 15.05.14р. (надалі - акт перевірки).

Проведеною перевіркою встановлено
допущення позивачем порушень, в тому
числі ч. 10 ст. 35 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням", а
саме перевіркою встановлено
здійснення позивачем безпідставної
виплати допомоги по тимчасовій
непрацездатності у сумі 5664,40 грн.,
згідно листка непрацездатності серії
АВО № 968349 від 14.10.2013р. ОСОБА_3.

У зв'язку із встановленням допущення
позивачем порушень законодавства про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, відповідачем
02.06.2014р. винесено рішення № 43-Ц про
повернення коштів Фонду та
застосування штрафних санкцій,
відповідно до змісту якого з позивача,
у тому числі стягнуто кошти в сумі 8
496,60грн., яких - 5 664,40грн. неправомірно
виплачена сума страхових коштів у
зв'язку із виплатою допомоги по
тимчасовій непрацездатності та
штрафні санкції у розмірі - 2 832,20грн.

Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України вважає рішення № 43-Ц
від 02.06.14р. протиправними в частині
стягнення коштів в сумі 8 496,60грн., та
просить скасувати рішення у цій
частині.

В обґрунтування позовних вимог
позивачем вказується на правомірність
своїх дій при здійсненні виплати
допомоги по тимчасовій
непрацездатності, оскільки таку було
здійснено у відповідності о вимог
чинного законодавства, при цьому
позивач вважає, що на нього не
покладено обов'язку із встановлення
правомірності видачі медичної
установою листків непрацездатності.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи в їх сукупності, та враховуючи,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
суд прийшов до переконання що позовні
вимоги не підлягають задоволенню,
виходячи з наступних міркувань.

Як вбачається із наявних матеріалів
справи, а також наданих у судовому
засіданні представниками сторін
пояснень, підставою для винесення
спірного рішення в частині
зобов'язання позивача сплатити кошти в
сумі 8 496,60грн., слугувало встановлення
перевіркою здійснення позивачем
безпідставної виплати допомоги по
тимчасовій непрацездатності.

Так, судом встановлено, що відповідно
до наказу Мінекономрозвитку від 24.09.2013
№ 2234 ОСОБА_3 надано частину щорічної
відпустки терміном 18 календарних днів
з 15.10.2013 по 01.11.2013.

Управлінням медичного забезпечення та
реабілітації МВС України надано
ОСОБА_3. путівку № 002738 до Медичного
реабілітаційного центру "Перлина
Прикарпаття" (реабілітація) терміном з
15.10.2013 по 04.11.2013р.

У зв'язку із отриманням вказаної
путівки ОСОБА_3 видано листок
непрацездатності серії АВО № 968349 з
14.10.2013 по 05.11.2013 на весь період
відновлювального лікування в
реабілітаційному відділенні
санаторно-курортного закладу з
урахуванням часу на проїзд.

В подальшому позивачем на підставі
заяви ОСОБА_3 та листка
непрацездатності серія АВО № 968349 від
14.10.2013 винесено наказ від 07.11.2013 №2496,
яким скасовано наказ від 24.09.2013 № 2234
"Про надання відпустки ОСОБА_3.", крім
того прийнято рішення про виплату
допомоги по тимчасовій
непрацездатності.

Здійснення такої виплати на
переконання позивача є цілком
правомірним в силу наявності у
застрахованої особи листка
непрацездатності.

Суд не погоджується з такими доводами
позивача, виходячи із наступних
міркувань.

Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
визначено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням, передбачає
матеріальне забезпечення громадян у
зв'язку з втратою заробітної плати
(доходу) внаслідок тимчасової втрати
працездатності (включаючи догляд за
хворою дитиною, дитиною-інвалідом,
хворим членом сім'ї), вагітності та
пологів, часткову компенсацію витрат,
пов'язаних із смертю застрахованої
особи або членів її сім'ї, а також
надання соціальних послуг за рахунок
бюджету Фонду соціального страхування
з тимчасової втрати працездатності, що
формується шляхом сплати страхових
внесків роботодавцем, громадянами, а
також за рахунок інших джерел,
передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 19 Закону № 2240
джерелами формування коштів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням є,
зокрема: страхові внески
страхувальників-роботодавців і
застрахованих осіб, що сплачуються на
умовах і в порядку, передбачених
законом; суми не прийнятих до
зарахування витрат страхувальника за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
пені, штрафів та інших фінансових
санкцій, застосованих до
страхувальників та посадових осіб
відповідно до цього Закону та інших
актів законодавства; часткова сплата
за путівки на санаторно-курортне
лікування; інші надходження відповідно
до законодавства.

Відповідно до пункту 3 частини другої
статті 27 цього Закону страхувальник
зобов'язаний надавати та оплачувати
застрахованим особам у разі настання
страхового випадку відповідний вид
матеріального забезпечення та
соціальних послуг відповідно до цього
Закону.

Частиною другою статті 35 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням» передбачено,
що допомога по тимчасовій
непрацездатності внаслідок
захворювання або травми, не пов'язаної
з нещасним випадком на виробництві та
професійним захворюванням,
виплачується Фондом застрахованим
особам починаючи з шостого дня
непрацездатності за весь період до
відновлення працездатності або до
встановлення медико-соціальною
експертною комісією інвалідності
(встановлення іншої групи,
підтвердження раніше встановленої
групи інвалідності), незалежно від
звільнення застрахованої особи в
період втрати працездатності у
порядках та розмірах, встановлених
законодавством.

Разом з тим частиною 10 статті 35 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням» допомога по
тимчасовій непрацездатності в разі
здійснення санаторно-курортного
лікування надається застрахованій
особі, якщо тривалість щорічної
(основної та додаткової) відпустки
недостатня для лікування та проїзду до
санаторно-курортного закладу і назад
або якщо така особа направляється на
лікування в реабілітаційне відділення
санаторно-курортного закладу після
перенесених захворювань і травм
безпосередньо із стаціонару
лікувального закладу.

Як встановлено судом та не
заперечується позивачем, на час
надання ОСОБА_3 путівки на
санаторно-курортне лікування, у
останнього було достатньо щорічної
відпустки для лікування, проїзду до
санаторно-курортного закладу та
повернення з санаторно-курортного
закладу.

Вказана обставина також
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією наказу «Про надання
відпустки» від 24.09.2013р. № 2234 (а.с. 37), а
також копією путівки № 002738.

Крім того з аналізу наданої до
матеріалів справи копії листка
непрацездатності, вбачається, що на час
направлення ОСОБА_3 на
санаторно-курортне лікування, такий не
перебував на стаціонарному лікуванні у
медичному закладі.

Враховуючи наведені фактичні
обставини справи суд погоджується із
висновками відповідача щодо
відсутності законних підстав для
здійснення виплати ОСОБА_3 допомоги по
тимчасовій непрацездатності на
підставі листка непрацездатності
серія АВО № 968349 від 14.10.2013.

Також судом не приймаються до уваги
посилання позивача на відсутність у
нього повноважень на прийняття рішення
щодо відмови у виплаті допомоги по
тимчасовій втраті працездатності за
наявності листка непрацездатності,
оскільки відповідальність за
правомірність та наявність підстав для
надання листка непрацездатності несе
медичний заклад, який видав такий
листок непрацездатності.

Так, зокрема, частиною 3 ст. 50 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням» встановлено,
що рішення про призначення
матеріального забезпечення та надання
соціальних послуг приймається
комісією із соціального страхування,
що створюється на підприємстві, в
установі, організації, до складу якої
входять представники адміністрації
підприємства, установи, організації та
застрахованих осіб.

Комісія із соціального страхування
здійснює контроль за правильним
нарахуванням і своєчасною виплатою
матеріального забезпечення, приймає
рішення про відмову в його призначенні,
про припинення виплати матеріального
забезпечення (повністю або частково),
розглядає підставу і правильність
видачі листків непрацездатності та
інших документів, які є підставою для
надання матеріального забезпечення та
соціальних послуг.

Враховуючи наведені обставини
позивачем, представники якого входили
до складу комісії з соціального
страхування, будучи обізнаним про
підстави надання листка
непрацездатності застрахованій особі,
якою у даному випадку являється
ОСОБА_3, а також про відсутність підстав
для здійснення виплати допомоги, не
вжито передбачених законом
контролюючих функцій, чим на
переконання суду порушено порядок
використання коштів Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності.

Враховуючи наведені фактичні
обставини справи, а також норми чинного
законодавства суд приходить до
переконання щодо правомірності
висновків відповідача з приводу
здійснення позивачем безпідставної
виплати допомоги по тимчасовій
непрацездатності, згідно листка
непрацездатності серії АВО № 968349 від
14.10.2013р. ОСОБА_3, а тому підстави для
скасування спірного рішення відсутні.

Відповідно статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові особи і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст.ст.185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Н.М. Клименчук