Справа № 2а/2218/11055/11
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2014-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Сарбей О.Ф.
Суддя-доповідач: Сушко О.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Сушко О.О.

судді: Залімський І. Г. Біла Л.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Хмельницькому Хмельницької області
на постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 23 червня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Хмельницькому Хмельницької області
про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з
адміністративним позовом до органів
управління Пенсійного фонду України
про визнання дій відповідача
протиправними та зобов'язання вчинити
дії щодо перерахунку та виплати
пенсії.

Постановою Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 23.06.2011 року позов
задоволено.

Не погоджуючись з постановленим
рішенням суду першої інстанції,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції , як таку, що винесена
з порушенням та неправильним
застосуванням норм процесуального
права, прийнявши нове рішення, яким
залишити позов без розгляду.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є учасником ліквідації аварії
на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом 3 групи з
втратою працездатності, що пов'язана з
наслідками Чорнобильської катастрофи.

Відповідач звернувся до управління
Пенсійного фонду з письмовою заявою
про перерахунок пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю як особі, віднесеної
до 1 категорії, відповідно до положень
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідачем відмовлено позивачу в
перерахунку пенсії з огляду на
відсутність підстав для такого
перерахунку, вказавши, що пенсію
позивачу обчислено відповідно до норм
чинного законодавства, зокрема,
положень Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач, являючись особою, яка
постраждала внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС віднесеної до
категорії 1 і є інвалідом 3 групи
захворювання має право на отримання
пенсії у відповідності до положень
статей 50 та 54 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" в розмірі основної пенсії
по інвалідності - 6 мінімальних пенсій
за віком і додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю - 50% мінімальної
пенсії за віком, із змінами внесеними
п.п. 12, 15 ст. 28 Закону України "Про
Державний бюджет на 2008 рік", постанов
Кабінету Міністрів України № 530 від
28.05.2008 року та № 654 від 16.07.2008 року.

Визнаючи ж дії відповідача незаконними
суд першої інстанції, керувався
Рішенням Конституційного суду України
від 22.05.2008 року №10-рп/2008, яким у справі №
1-28/2008, положення пункту 28 розділу ІІ
Закону України "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України"
Закону України "Про держаний бюджет на
2008 рік", зокрема, до статей 50 та 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", визнано
неконституційними та нечинними з
моменту їх ухвалення. При цьому
Конституційним судом України було
зазначено, що внесення змін до законів
України, зупинка їх дії чи скасування
при прийнятті Законів України про
Державний бюджет України на
відповідний рік, який не має вищої
юридичної сили стосовно інших законів,
є неприпустимим оскільки вказані дії
створюють протиріччя в законодавстві і
як наслідок призводить до обмеження
прав та свобод людини і громадянина.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції виходячи з того, що
відповідач допустив звуження змісту та
обсягу прав та свобод позивача,
передбачених статтею 22 Конституції
України, в якій зазначено, що права і
свободи людини і громадянина,
закріплені цією Конституцією, не є
вичерпними. Конституційні права і
свободи гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 49 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян потерпілих внаслідок
Чорнобильської катастрофи" № 796-12 від
28.02.1991 року пенсія особам віднесеним до
категорії 1, 2, 3, 4 встановлюється у
вигляді: а) державної пенсії; б)
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

В силу частини 3 статті 67 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян потерпілих внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії
передбачений частиною 4 статті 54 цього
Закону, а також розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю
особам віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Відповідно ж до частини 4 статті 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян потерпілих внаслідок
Чорнобильської катастрофи", визначено
підстави та умови призначення
державних пенсій особам, віднесеним до
категорії 1 та у зв'язку з втратою
годувальника, в усіх випадках розміри
пенсій для інвалідів 3 групи, щодо яких
встановлено зв'язок із Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими 6-ти
мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі статтею 50 цього Закону,
особам, віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема, інвалідам 3 групи -у розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 1 статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" відзначено, що
мінімальний розмір пенсії по віку
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Згідно рішення Конституційного Суду
України від 11.10.2005 року №8-рп/2005 справа
№1-21/2005 і рішення Конституційного Суду
України від 22.05.2008 року №10-рп/2008
встановлено: Закон України "Про статус
і соціальний захист громадян
потерпілих внаслідок Чорнобильської
катастрофи" №796-2 від 28.02.1991 року
визначає основні положення про
реалізації конституційного права
громадян, потерпілих внаслідок
Чорнобильської катастрофи і охорону їх
життя і здоров'я, оскільки відповідно
до статті 50 Конституції України кожний
має право на безпечну для життя і
здоров'я навколишнє середовище і на
відшкодування шкоди заподіяного
порушенням цього права.

Законом України №231-V від 05.10.2006 року, що
набрав чинності з 31.10.2006 року внесені
зміни до статті 67 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян
потерпілих внаслідок Чорнобильської
катастрофи" №796-12 від 28.02.1991 року, яким
визначені основні положення
реалізації конституційного права
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, в тому
числі статті 50 Конституції України,
згідно якої кожний має право на
безпечну для життя і здоров'я
навколишнє середовище і на
відшкодування шкоди заподіяного
порушенням цього права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
апеляційної інстанції приходить до
висновку про правомірність доводів
суду першої інстанції про наявність у
позивача права на перерахунок пенсії в
розмірі передбаченому ст.ст. 50, 54, 67
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
оскільки зазначений Закон має вищу
юридичну силу в порівняні з
постановами Кабінету Міністрів
України № 530 від 28.05.2008 р. та № 654 від
16.07.2008р., на які посилається відповідач.

Проте, правильно застосувавши норми
матеріального права при вирішенні
даної справи, колегія суддів
апеляційного суду звертає увагу на те,
що місцевим судом не враховано ряд
процесуальних норм, порушення яких
призвело до неправильного вирішення
справи.

Так, задовольняючи вимоги позивача за
період починаючи з 22.05.2008 року, суд
першої інстанції не звернув увагу на
положення ст. 99 КАС України, якою
визначено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

В свою чергу, враховуючи вищевказані
строки звернення позивача до
відповідача право позивача на
отримання пенсії, як інваліду 3 групи, в
розмірі встановленому нормами Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
підлягає захисту за період з 17.12.2010
року, оскільки позов подано до суду
17.06.2011 року.

Враховуючи, що про своє порушене право
позивач мав відомості під час
щомісячного отримання пенсії, то
поважні причини пропуску звернення до
суду за висновком колегії суддів
відсутні, отже наслідки пропуску
строку звернення до суду підлягають
застосуванню.

Так як, в позовних вимогах позивач
просить поновити пропущений строк для
звернення до суду за захистом своїх
порушених прав та законних інтересів,
суд першої інстанції мав би ще на
стадії відкриття провадження у справі
винести ухвалу про залишення
адміністративного позову в частині
поновлення позивачу строку звернення
до суду по вимогам, які стосуються
періоду починаючи з 22.05.2008 року по 16.12.2010
року без розгляду, та продовжувати
розгляд справи по суті тільки щодо
вимог, заявлених в межах
шестимісячного строку.

Відповідно до статті 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
судом норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи викладене та положення ст.
195 КАС України, беручи до уваги надане
суду апеляційної інстанції право
перегляду рішень суду першої інстанції
в межах доводів апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що постанова
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нової
постанови про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Хмельницькому Хмельницької області
задовольнити частково.

Постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 23 червня 2011 року, -
скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_2 про зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок та
виплату державної та додаткової пенсії
відповідно до ст. ст. 50, 54, 67 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період з
22.05.2008 року по 16.12.2010 року залишити без
розгляду.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України в м. Хмельницькому
Хмельницької області протиправними
щодо відмови у виплаті і перерахунку
ОСОБА_2 державної та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах, встановлених ст.ст. 50,54
Законом України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Хмельницькому
Хмельницької області провести ОСОБА_2
перерахунок та виплатити державну та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах, встановлених у
відповідності до ст.ст. 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з 17.12.2010 року з урахуванням проведених
виплат і по день припинення права
позивача на таку виплату.

В решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Сушко О.О.

Судді
Залімський І. Г.

Біла Л.М.