Справа № 806/2409/14
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2014 року
Житомир справа № 806/2409/14

час прийняття: 10 год. 39 хв.
категорія 5.2.2

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черноліхова С.В.,

за участі секретарів Прохорчука П.С.,
Павлюк В.О.,

за участі представників позивача
Камінського А.Ф., Макаренка М.О.,

за участі представника Житомирської
митниці Міндоходів Меодушевського М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Приватного підприємства
"Фармацевтична фабрика
"Науково-виробниче об'єднання "Ельфа" до
Житомирської митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Житомирській області про визнання
протиправними та скасування карток
відмови і рішення, стягнення коштів,

встановив:

Приватне підприємство "Фармацевтична
фабрика "Науково-виробниче об'єднання
"Ельфа" звернулося до суду з позовом, у
якому просило визнати протиправними і
скасувати рішення Житомирської
митниці Міндоходів про коригування
митної вартості № 101030000/2014/300003/1 від 11
березня 2014 року, картки відмови у
митному оформленні № 101030000/2014/00026 від 11
березня 2014 року, № 101030000/2014/00044 від 26
березня 2014 року, № 101030000/2014/00047 від 03
квітня 2014 року, № 101030000/2014/00055 від 15
квітня 2014 року, а також стягнути з
Державного бюджету України через
Головне управління Державної
казначейської служби України в
Житомирській області надмірно
сплачені податок на додану вартість у
сумі 54578, 83 грн. і 5350, 88 грн. ввізного
мита. В обґрунтування своїх вимог
позивач зазначив, що відповідачем при
митному оформленні партій товару
безпідставно визначено митну вартість
за другорядним методом її визначення
та видано картки відмови в митному
оформленні. Вказало, що у відповідача
були в наявності всі документи,
необхідні для визначення митної
вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, а тому
твердження відповідача з приводу
недостатності та неналежності таких
документів є необґрунтованими.

Представники позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримали
повністю і просили їх задовольнити.

Представник Житомирської митниці
Міндоходів у судовому засіданні
позовні вимоги не визнав і просив у їх
задоволенні відмовити. Пояснив, що
оскаржувані рішення і картки відмови
відповідають вимогам чинного
законодавства. Органом доходів і
зборів обґрунтовано використаний
другорядний метод визначення митної
вартості товарів, зважаючи на
ненадання декларантом належних
документів у її підтвердження.

Представник Головного управління
Державної казначейської служби
України в Житомирській області до суду
не прибув. Надіслав письмові
заперечення проти позову, у яких просив
у його задоволенні відмовити і
зазначив, що Управління не здійснювало
будь-яких протиправних дій відносно
позивача, його прав та охоронюваних
законом інтересів не порушувало. За
таких обставин, Головне управління
Державної казначейської служби
України в Житомирській області не є
належним відповідачем у даній справі.

Заслухавши пояснення представників
позивача, представника Житомирської
митниці Міндоходів, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку,
що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що між Приватним
підприємством "Фармацевтична фабрика
"Науково-виробниче об'єднання "Ельфа"
(Покупець) та BASF SE (Німеччина)
(Продавець) укладено договір
купівлі-продажу хімічної сировини для
косметичного виробництва № 0115/SЕ-ЕМВ
ЕМО/2013 від 01 листопада 2013 року (а.с. 29-36).

За умовами даного договору Продавець
зобов'язується поставити, а Покупець
прийняти та оплатити товар (хімічну
сировину для косметичного
виробництва). У пункті 1.1 договору
передбачено, що найменування та
кількість поставки кожної партії
товару вказується в рахунках до даного
договору, пунктом 1.3 визначено, що ціна
договору вказується в рахунках
Продавця.

Пунктом 1.9 договору визначені умови
оплати, а саме: Покупець здійснює
оплату 100 відсотків вартості
замовленої партії товару не пізніше 60
календарних днів від дати виставлення
рахунку. Якщо дата рахунку
відрізняється від дати відвантаження,
то термін оплати відліковується від
дати відвантаження.

11 березня 2014 року позивачем подана МД
101030000/2014/003252 (а.с. 46-47) на митне
оформлення продукту не розфасованого
для роздрібної торгівлі не в
аерозольній упаковці, для виробництва
товарів побутової хімії та косметичних
засобів: згідно з паспортом безпеки
продукт є поверхнево-активною
речовиною алкілефір сульфат С 12-14 з ЕО
натрієва сіль (60%<х>75%) (АПАР) арт. 50201154
NEXAPON № 70 - в кількості 22040 кг. З загальною
митною вартістю товарів визначеною
позивачем 22701,20 Євро із розрахунку 1,03
Євро за один кг.

До декларації також додані наступні
документи:

- договір купівлі- продажу № 0115/SЕ-ЕМВ
ЕМО/2013 від 01 листопада 2013 року;

- картка обліку особи, яка здійснює
операції з товарами, № 101/2012/0000298 від 29
липня 2013 року;

- міжнародна автомобільна накладна (СМR)
ВР0466301 від 06 березня 2014 року;

- книжка МДП (Carnet TIR) YX 76442811 від 06 березня
2014 року;

- прейскурант (прайс-лист) виробника
товару б/н від 25 грудня 2013 року;

- розрахунок ціни (калькуляція) б/н від 15
січня 2014 року;

- рахунок-фактура (інвойс) № від 04
березня 2014 року;

- доповнення до зовнішньоекономічного
договору № 1 від 01 листопада 2013 року;

- сертифікат відповідності товару №
17-32/206 від 11 березня 2014 року;

- сертифікат про походження товару
загальної форми А № 716068 від 04 березня
2014 року;

- інформація про позитивні результати
здійснення
санітарно-епідеміологічного та
радіологічного контролю товару № 2730
від 06 березня 2014 року;

- резервна позиція № 915 від 26 липня 2001
року;

- копія митної декларації країни
відправлення MRN 14 DE28ЕО від 04
березня 2014 року.

Однак, митна декларація не була
оформлена, оскільки декларантом
заявлена митна вартість товарів не
підтверджена документально, тобто,
документи, зазначені у частині 2 статті
53 Митного кодексу України, і подані для
митного оформлення, не містять всіх
відомостей щодо ціни, яка була фактично
сплачена за товари (відсутня попередня
оплата товару та інші платіжні
документи, що підтверджують вартість
товару), та ненаданням декларантом
відповідно до частини 3 статті 53
Митного кодексу України додаткових
документів, які підтверджують заявлену
митну вартість товару, а саме: 1)
каталоги, специфікації, 2) висновки про
якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, 3) виписку з
бухгалтерської документації (платіжні
документи про оплату ідентичного
товару за попередні митні оформлення).

26 березня 2014 року позивачем для митного
оформлення вказаного товару у
кількості 21820 кг вартістю 22474,60 Євро із
розрахунку 1,03 Євро за один кг була
подана МД 101030000/2014/004256 (а.с. 61-62) з
наступними документами:

- договором купівлі- продажу № 0115/SЕ-ЕМВ
ЕМО/2013 від 01 листопада 2013 року;

- карткою обліку особи, яка здійснює
операції з товарами, № 101/2012/0000298 від 29
липня 2013 року;

- міжнародною автомобільною накладною
(СМR) ВР0466406 від 21 березня 2014 року;

- книжкою МДП (Carnet TIR) XF 76442845 від 21
березня 2014 року;

- прейскурантом (прайс-лист) виробника
товару б/н від 25 грудня 2013 року;

- розрахунком ціни (калькуляція) б/н від
15 січня 2014 року;

- рахунком-фактурою (інвойс) № від
19 березня 2014 року;

- доповненням до зовнішньоекономічного
договору № 1 від 01 листопада 2013 року;

- сертифікатом відповідності товару №
17-32/238 від 21 березня 2014 року;

- сертифікатом про походження товару
загальної форми А № 716871 від 19 березня
2014 року;

- інформацією про позитивні результати
здійснення
санітарно-епідеміологічного та
радіологічного контролю товару № 2730
від 21 березня 2014 року;

- резервною позицією № 915 від 26 липня 2001
року;

- копією митної декларації країни
відправлення MRN 14 DE11ЕО від 19
березня 2014 року.

03 квітня 2014 року Підприємством на митне
оформлення продукту не розфасованого
для роздрібної торгівлі не в
аерозольній упаковці, для виробництва
товарів побутової хімії та косметичних
засобів: згідно з паспортом безпеки
продукт є поверхнево-активною
речовиною алкілефір сульфат С 12-14 з ЕО
натрієва сіль (60%<х>75%) (АПАР) арт. 50201154
NEXAPON № 70 - в кількості 21820 кг. з загальною
митною вартістю 22474,60 Євро із
розрахунку 1,03 Євро за один кг подано
ВМД 101030000/2014/004770 (а.с. 74-75) з такими
документами:

- договір купівлі- продажу № 0115/SЕ-ЕМВ
ЕМО/2013 від 01 листопада 2013 року;

- картка обліку особи, яка здійснює
операції з товарами, № 101/2012/0000298 від 29
липня 2013 року;

- міжнародна автомобільна накладна (СМR)
ВР0466425 від 28 березня 2014 року;

- книжка МДП (Carnet TIR) GX 76442851від 28 березня
2014 року;

- рахунок-фактура (інвойс) № 23 від
28 березня 2014 року;

- доповнення до зовнішньоекономічного
договору № 1 від 01 листопада 2013 року;

- сертифікат відповідності товару №
17-32/262 від 01 квітня 2014 року;

- сертифікат про походження товару
загальної форми А № 712734 від 28 березня
2014 року;

- інформація про позитивні результати
здійснення
санітарно-епідеміологічного та
радіологічного контролю товару № 2730
від 28 березня 2014 року;

- резервна позиція № 915 від 26 липня 2001
року;

- копія митної декларації країни
відправлення MRN 14 DE67ЕО від 28
березня 2014 року.

Також позивачем подавалася
контролюючому органу для митного
оформлення МД 101030000/2014/005412 (а.с. 87-88)
разом з:

- договором купівлі-продажу № 0115/SЕ-ЕМВ
ЕМО/2013 від 01 листопада 2013 року;

- карткою обліку особи, яка здійснює
операції з товарами, № 101/2012/0000298 від 29
липня 2013 року;

- міжнародною автомобільною накладною
(СМR) ВР0466439 від 10 квітня 2014 року;

- книжкою МДП (Carnet TIR) RX 76442892 від 10 квітня
2014 року;

- прейскурантом (прайс-листом)
виробника товару б/н від 01 квітня 2014
року;

- розрахунком ціни (калькуляція) б/н від
01 квітня 2014 року;

- рахунком-фактурою (інвойсом) №
від 08 квітня 2014 року;

- доповненням до зовнішньоекономічного
договору № 1 від 01 листопада 2013 року;

- сертифікатом відповідності товару №
17-32/278 від 09 квітня 2014 року;

- сертифікатом про походження товару
загальної форми А № 717395 від 08 квітня 2014
року;

- інформацією про позитивні результати
здійснення
санітарно-епідеміологічного та
радіологічного контролю товару № 2730
від 10 квітня 2014 року;

- резервною позицією № 915 від 26 липня 2001
року;

- копією митної декларації країни
відправлення MRN 14 DE76ЕЗ від 08
квітня 2014 року.

Проте у митному оформленні за митними
деклараціями 101030000/2014/004256 від 26 березня
2014 року, 101030000/2014/004770 від 03 квітня 2014
року, 101030000/2014/005412 від 15 квітня 2014 року
було відмовлено у зв'язку з тим, що
декларантом невірно проведено
розрахунок митної вартості товару і
невірно обрано метод її визначення
відповідно до рішення про коригування
митної вартості № 101030000/2014/300003/1 від 11
березня 2014 року, внаслідок чого ці дані
не можуть бути використані для
здійснення митного контролю і митного
оформлення товарів, окрім того, це
призвело до несплати встановлених
законодавством митних платежів у
повному обсязі, чим порушено вимоги
статей 266, 289, 293 Митного кодексу України.
Також декларантом не виконані умови
пункту 7 статті 55 МК України у частині
надання гарантій сплати митних
платежів згідно з розділом Х цього
Кодексу у разі незгоди з рішенням про
коригування митної вартості товару.

Суд не погоджується з висновками
суб'єкта владних повноважень з огляду
на наступне.

Відносини, пов'язані із справлянням
митних платежів, регулюються Митним
кодексом України (далі - Кодекс, МК
України).

Відповідно до статті 49 Кодексу
встановлено, що митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Частинами 1, 2 статті 52 МК України
встановлено, що заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з органом
доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати,
пов'язані з коригуванням митної
вартості або наданням органу доходів і
зборів додаткової інформації.

Згідно із частинами 1, 2 статті 53 МК
України, у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає органу
доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53
Кодексу, у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Частиною 4 статті 53 МК України
визначено, що у разі якщо орган доходів
і зборів має обґрунтовані підстави
вважати, що існуючий взаємозв'язок між
продавцем і покупцем вплинув на
заявлену декларантом митну вартість,
декларант або уповноважена ним особа
на письмову вимогу органу доходів і
зборів, крім документів, зазначених у
частинах другій та третій цієї статті,
подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у
країні-експортері товарів, що є
ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно з частиною 1 статті 54 Кодексу,
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
органом доходів і зборів під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК
України, рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається органом доходів і зборів у
письмовій формі під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості цих товарів як до, так і
після їх випуску, якщо органом доходів
і зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 Митного кодексу України
встановлено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 58 МК
України, метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

Тобто, орган доходів і зборів має
повноваження витребовувати додаткові
документи для перевірки правильності
визначення митної вартості товару,
однак, такі повноваження мають бути
реалізовані лише за наявності
обґрунтованих підстав для сумніву в
правильності митної оцінки товару, що
переміщується через митний кордон
України.

Під час розгляду даної справи судом не
встановлено обставин, які б свідчили
про існування достатніх підстав для
виникнення обґрунтованого сумніву у
Житомирської митниці щодо вартості
імпортованого товару.

Встановлено, що під час контролю за
правильністю визначення митної
вартості товару декларантом одночасно
з поданням МД, митному органу було
надано всі необхідні документи, які
підтверджують ціну товару, зазначену у
деклараціях, зокрема, умовами пункту 1.9
Договору встановлено, що покупець
здійснює оплату 100% вартості замовленої
партії товару не пізніше 60 календарних
днів від дати отримання рахунку.
Найменування, кількість та ціна
поставки кожної партії товару
вказуються в рахунках до Договору.

Не знайшли свого підтвердження доводи
відповідача, що декларантом на його
письмові вимоги не було надано
додаткових документів, що
підтверджують заявлену митну вартість
товару. Так, в матеріалах справи наявні
запити Житомирської митниці про
надання Підприємством каталогів,
специфікацій, прейскурантів виробника
товару, висновків про якісні і
кількісні характеристики товарів,
підготовлених спеціалізованими
експертними організаціями, виписок з
бухгалтерської документації
(платіжних документів про оплату
ідентичних товарів) із зауваженнями
позивача про уточнення, які саме
відомості про ціну товару відсутні, про
оплату товару у межах визначеного
договором строку відстрочення
платежів, про подачу усіх необхідних
документів без надання додаткових.

Такі пояснення представника
декларанта залишені без задоволення.

Позивачем суду надано документи про
оплату товару, а саме: платіжні
доручення в іноземній валюті (а.с. 129-131,
134, 137, 140, 141).

Отже, митна вартість товарів позивачем
визначена обґрунтовано й у
відповідності із вимогами договору та
згідно з нормами закону.

Доводи відповідача стосовно того, що
митні декларації не можуть бути
оформлені, оскільки декларантом
заявлена митна вартість товару не
підтверджена документально, на
письмову вимогу митного органу не
надано додаткових документів, які
підтверджують заявлену митну вартість
товару, спростовуються тим, що усі
документи, які подавались відповідачу
під час розмитнення товару, містять
взаємно пов'язані реквізити та
характеристики, не містять жодних
розбіжностей, чітко визначають
вартість та ціну на товар, крім того, як
вбачається зі змісту карток відмови, у
розпорядження відповідача були надані
всі наявні у позивача документи, які
об'єктивно підтверджують заявлену ним
митну вартість товару.

При цьому суд зазначає, що наведеними
правовими нормами передбачено єдину
підставу для заборони застосування
методу визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту) -
не підтвердження декларантом
документально або не визначення
кількісно і достовірно та/або
відсутність хоча б однієї із складових
митної вартості, яка є обов'язковою при
її обчисленні.

Крім того, суд вважає недоцільним
подання висновків експертних установ
про вартісні характеристики товару,
оскільки вартість конкретного товару
була визначена інвойсами.

Згідно із частиною 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

В порушення вимог статті 266 МК України,
митний орган не навів обґрунтованих
підстав для застосування другорядного
методу, а саме: за ціною договору щодо
ідентичних товарів (2а), тобто
відповідач порушив послідовність
застосування передбачених зазначеною
нормою МК України методів визначення
митної вартості товару, не
обґрунтувавши неможливість
застосування попередніх.

Таким чином, Житомирською митницею не
обґрунтована та не доведена
неможливість застосування основного
методу визначення митної вартості - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), отже здійснене ним
коригування є протиправним.

Суд також звертає увагу на порушення
митним органом частин 1 та 2 статті 55 МК
України, при прийнятті рішення про
коригування митної вартості, оскільки
у ньому відсутні відомості, зокрема,
щодо того, які обґрунтовані підстави
встановив митний орган з приводу того,
що декларантом заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів; обґрунтування
числового значення митної вартості
товарів, скоригованої митним органом,
та фактів, які вплинули на таке
коригування; наявної в митного органу
інформації (у тому числі щодо числових
значень складових митної вартості,
митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, інших
умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом.

Також, в порушення частини 2 статті 55 МК
України, відповідач при визначенні
митної вартості оцінюваних товарів із
застосуванням другорядного методу її
визначення, не зазначив у спірному
рішенні, зокрема, інформації, яка
використовувалися митним органом при
її визначенні, а саме: ним не було
зазначено митна вартість якого товару
бралася за основу, торгова марка,
фактурна вартість, країна експорту
цього товару, час експорту в Україну,
виробник, маршрут транспортування
товару та інші комерційні умови
поставки.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не надано беззаперечних і
достатніх доказів правомірності
рішення про коригування митної
вартості № 101030000/2014/300003/1 від 11 березня
2014 року, карток відмови у митному
оформленні № 101030000/2014/00026 від 11 березня
2014 року, № 101030000/2014/00044 від 26 березня 2014
року, № 101030000/2014/00047 від 03 квітня 2014 року,
№ 101030000/2014/00055 від 15 квітня 2014 року, що є
підставою для визнання їх
неправомірними та скасування.

Вимогу про стягнення з Державного
бюджету України через Головне
управління Державної казначейської
служби України в Житомирській області
надмірно сплаченого податку на додану
вартість у сумі 54578, 83 грн. і 5350, 88 грн.
ввізного мита суд вважає
необгрунтованою, оскільки
постановляючи рішення про стягнення
надмірно сплачених митних платежів,
суд фактично визначає митну вартість
ввезеного товару, чим підміняє митний
орган.

Аналогічна правова позиція висловлена
у постанові Верховного Суду України
від 7 вересня 2012 року (справа № 21-242а12),
яка, відповідно до частини 1 статті 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України, є обов'язковою для виконання.

Враховуючи все викладене вище, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню у частині
визнання протиправними і скасування
рішення Житомирської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості № 101030000/2014/300003/1 від 11 березня
2014 року, карток відмови у митному
оформленні № 101030000/2014/00026 від 11 березня
2014 року, № 101030000/2014/00044 від 26 березня 2014
року, № 101030000/2014/00047 від 03 квітня 2014 року,
№ 101030000/2014/00055 від 15 квітня 2014 року,
вимоги про стягнення надмірно
сплаченого податку на додану вартість
у сумі 54578, 83 грн. і 5350, 88 грн. ввізного
мита задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними і скасувати
рішення Житомирської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості № 101030000/2014/300003/1 від 11 березня
2014 року та картку відмови у митному
оформленні № 101030000/2014/00026 від 11 березня
2014 року.

Визнати протиправною і скасувати
картку відмови Житомирської митниці
Міндоходів у митному оформленні №
101030000/2014/00044 від 26 березня 2014 року.

Визнати протиправною і скасувати
картку відмови Житомирської митниці
Міндоходів у митному оформленні №
101030000/2014/00047 від 03 квітня 2014 року.

Визнати протиправною і скасувати
картку відмови Житомирської митниці
Міндоходів у митному оформленні №
101030000/2014/00055 від 15 квітня 2014 року.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Приватного підприємства
"Фармацевтична фабрика
"Науково-виробниче об'єднання "Ельфа" 365,
40 грн. сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії повного тексту
постанови.

Суддя
С.В.
Черноліхов

Повний текст постанови виготовлено: 08
серпня 2014 р.