Справа № 809/368/13-а
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2014 року м.
Київ К/800/35555/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів: головуючої
Юрченко В.П., суддів: Пилипчук Н.Г,
Сіроша М.В., розглянувши у попередньому
судовому засіданні касаційну скаргу
Державної податкової інспекції в м.
Івано-Франківську Державної
податкової служби України

на постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 21
лютого 2013 року

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11 червня 2014
року

у справі № 809/368/13-а

за позовом Державної податкової
інспекції в м. Івано-Франківську

до Комунального підприємства «Єдиний
розрахунковий центр»

про стягнення заборгованості в сумі
129182, 66 грн.,-

В С Т А Н О В И В

Державна податкова інспекція у м.
Івано-Франківську звернулася в суд із
адміністративним позовом до
Комунального підприємства «Єдиний
розрахунковий центр» про стягнення
заборгованості в сумі 129182,66 грн., яке не
сплачено Комунальним підприємством
«Аварійна служба ЄРЦ» відповідно до
договору, укладеного між ДПІ у м.
Івано-Франківську та КП «Аварійна
служба ЄРЦ» 12.11.2012 року №20368/10/19-150/5288 про
переведення права вимоги дебіторської
заборгованості платника податків.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 21
лютого 2013 року, яка залишена без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11 червня 2014
р. в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Позивач в касаційній скарзі, вказуючи
на допущені судами першої та
апеляційної інстанцій порушення вимог
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
спору, просить скасувати судові
рішення першої та апеляційної
інстанції, позовні вимоги задовольнити
повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
Вищий адміністративний суд України
звертає увагу на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, комунальне підприємство
«Аварійна служба ЄРЦ» (не входить і
ніколи не входило до складу
комунального підприємства «Єдиний
розрахунковий центр») має узгоджений
податковий борг в розмірі 129182,66 грн.

Судами також встановлено, що за період
з 01.10.2012 року по 20.11.2012 року КП «Аварійна
служба ЄРЦ» мало дебіторську
заборгованість перед КП «Єдиний
розрахунковий центр» у сумі 129182,66 грн.

ДПІ м. Івано-Франківськата КП «Аварійна
служба ЄРЦ» 12.11.2012 року уклали договір
за № №20368/10/19-150/5288 про переведення
права вимоги дебіторської
заборгованості платника податків.
Згідно умов даного договору КП
«Аварійна служба ЄРЦ» перевело на
позивача право вимоги дебіторської
заборгованості відповідача, в тому
числі щодо боргу, який виник при
виконані правочинів, укладених між КП
«Аварійна служба ЄРЦ» та відповідачем.

На виконання цього договору, позивач
звернувся з позовом до КП «Єдиний
розрахунковий центр» з вимогою
стягнення суми дебіторської
заборгованості (як додаткового
джерела) в рахунок сплати податкового
боргу.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи
в задоволенні позовних вимог,
мотивували своє рішення тим, що
податковий орган має право стягувати
дебіторську заборгованість іншого
платника податку за умови здійснення
заходів продажу майна платників
податків, якщо такі заходи не привели
до повного погашення податкового
боргу.

Вищий адміністративний суд України
погоджується із такими висновками
попередніх судових інстанцій з огляду
на наступне.

Відповідно до пункту 87.1 статті 87
Податкового кодексу України -
джерелами самостійної сплати грошових
зобов'язань або погашення податкового
боргу платника податків є будь-які
власні кошти, у тому числі ті, що
отримані від продажу товарів (робіт,
послуг), майна, випуску цінних паперів,
зокрема корпоративних прав, отримані
як позика (кредит), та з інших джерел, а
також суми надміру сплачених платежів
до відповідних бюджетів.

Приписами п.п. 87.5 цього кодексу надано
право органу стягнення на визначення
додаткового джерела погашення
податкового боргу дебіторську
заборгованість платника податків,
строк погашення якої настав. Суди
попередніх інстанцій правильно
зазначили, що, таке право в органу
стягнення виникає за умови здійснення
заходів щодо продажу майна платника
податків і такі заходи не привели до
повного погашення суми податкового
боргу.

На виконання п.п.87.5 ПК України, наказом
Міністерства фінансів України від
05.12.2012 N 1277 затверджено Порядок
використання додаткових джерел
погашення податкового боргу, який
визначає механізм стягнення з
дебіторів платника податків, що має
податковий борг, сум дебіторської
заборгованості, строк погашення якої
настав та право вимоги якої переведено
на органи державної податкової служби,
у рахунок погашення податкового боргу
такого платника податків. Пунктом 1.3
цього Порядку визначено, що у разі коли
здійснення заходів щодо продажу майна
платника податків не привело до
повного погашення суми податкового
боргу, орган стягнення може визначити
додатковим джерелом погашення
податкового боргу дебіторську
заборгованість платника податків,
строк погашення якої настав та право
вимоги якої переведено на органи
державної податкової служби.

Суди попередніх інстанцій правильно
відмовили в задоволені позову,
оскільки податковий орган не надав
доказів про здійснення заходів щодо
продажу майна платника податків.

На підтвердження доводів касаційної
скарги про відсутність майна КП
«Аварійна служба ЄРЦ» для продажу та
погашення податкового боргу судам не
надано жодного доказу. Суд першої
інстанції правильно зробив висновок,
що копії листів переписки з виконкомом
Івано-Франківської ради та міським
головою (датовані 27.10.2011 р.) не свідчать
про вжиття необхідних заходів щодо
продажу майна боржника.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують і не дають підстав для
висновку, що судами при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права. Таким
чином, ухвалені по справі рішення є
законними і обґрунтованими, а
зазначена в касаційній скарзі позиція
відповідача не знаходить свого
підтвердження за матеріалами справи та
не ґрунтується на положеннях чинного
законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

За таких обставин, суд, перевіривши у
межах касаційної скарги правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно відхилити, а рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
слід залишити без змін.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції в м. Івано-Франківську
Державної податкової служби України -
відхилити, постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 21 лютого 2013
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 11 червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, що беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236 - 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя: (підпис) Юрченко В.П.
Судді: (підпис) Пилипчук Н.Г. (підпис)
Сірош М.В.