Справа № 2а-114/12/1370
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 р.
Справа № 9104/178366/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
судді Клюби В. В.

суддів:
Кухтея Р. В., Яворського І. О.

з участю секретаря судового
засідання Сідельник Г. М.

представника особи, яка
подала

апеляційну скаргу
(відповідача) ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Золочівської міжрайонної державної
податкової інспекції Львівської
області Державної податкової служби на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 15 жовтня 2012
року по справі №2а – 114/12/1370 за
адміністративним позовом Підприємства
об’єднання громадян (релігійної
організації, профспілки) «Віват»
Львівської обласної асоціації
інвалідів Всеукраїнської організації
інвалідів «Союз організації інвалідів
України» до Золочівської міжрайонної
державної податкової інспекції
Львівської області Державної
податкової служби про визнання
нечинним та скасування податкового
повідомлення – рішення, -

УСТАНОВИВ:

Підприємство об’єднання громадян
(релігійної організації, профспілки)
«Віват» Львівської обласної асоціації
інвалідів Всеукраїнської організації
інвалідів «Союз організації інвалідів
України» звернулося до Львівського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Золочівському
районі Львівської області Державної
податкової служби, в якому просило
визнати нечинним та скасувати
податкове повідомлення – рішення
відповідача від 05 серпня 2011 року за
№.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
висновки перевірки про порушення ст. 7
Декрету Кабінету Міністрів України
«Про систему валютного регулювання і
валютного контролю України» від 19
лютого 1993 року №15 – 93 при розрахунках
по контракту №109 від 10 квітня 2009 року
за період із 10 квітня по 29 жовтня 2009
року і 30 жовтня 2009 року щодо здійснення
розрахунку за поставлений товар в сумі
11 480, 67 євро безпосередньо в касу
нерезидента (такі розрахунки повинні
здійснюватись лише через уповноважені
банки), є безпідставними. Розрахунки
готівковими коштами підприємством не
здійснювалось, а уповноважені особи
позивача в ОСОБА_2 з цією метою не
виїжджали.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 09 квітня 2012
року у зв’язку з реорганізацією
відповідача – Державну податкову
інспекцію у Золочівському районі
замінено на її правонаступника –
Золочівську міжрайонну державну
податкову інспекцію Львівської
області Державної податкової служби.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 15 жовтня 2012
року адміністративний позов
задоволено: визнано нечинним та
скасовано податкове повідомлення –
рішення відповідача від 05 серпня 2011
року №.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою суду першої інстанції,
відповідач подав на вищевказане судове
рішення до Львівського апеляційного
адміністративного суду апеляційну
скаргу, у якій з посиланням на неповне
з’ясування судом обставин, що мають
значення для справи та порушення судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
посиланням на те, що факти порушень
позивачем вимог податкового
законодавства, які послужили підставою
для прийняття оскаржуваного
податкового повідомлення – рішення,
мали місце та чітко зафіксовані в акті
липня перевірки від 18 липня 2011 року
№13/23 – 34903613, а тому висновок суду
першої інстанції про наявність підстав
для скасування такого податкового
повідомлення-рішення є помилковим.

В судовому засіданні представник
особи, яка подала апеляційну скаргу,
підтримав викладені в апеляційній
скарзі доводи і вважає, що із
зазначених підстав постанова суду
першої інстанції підлягає скасуванню.
Тому просить задовольнити апеляційну
скаргу.

Позивач представника в судове
засідання не направив, хоча належним
чином та у встановленому законом
порядку повідомлявся про дату, час та
місце судового засідання апеляційного
суду. При цьому, відповідач не
повідомив про причини неприбуття
представника, а також від нього не
надходило клопотань про відкладення
розгляду справи.

Оскільки апеляційний суд не вбачає
підстав для визнання обов’язковою
участі в судовому засіданні
представника позивача, вищевказані
обставини у відповідності до ст. 196 ч. 4
Кодексу адміністративного судочинства
України не перешкоджають судовому
розгляду справи за відсутності
представника позивача.

Вислухавши суддю – доповідача, доводи
представника особи, яка подала
апеляційну скаргу (відповідача),
дослідивши наявні в справі матеріали
та докази, перевіривши доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
правильність правової оцінки судом
першої інстанції обставин справи та
застосування норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Постановляючи рішення про задоволення
позовних вимог та умотивовуючи свої
висновки, суд першої інстанції виходив
з того, що викладені відповідачем в
акті перевірки висновки про порушення
позивачем вимог валютного
законодавства є необґрунтованими та не
знайшли свого підтвердження під час
розгляду справи, а досліджені під час
розгляду справи докази доводять
здійснення позивачем розрахунків з
фірмою «POLMOstrow» іноземною валютою через
уповноважені банки, що в свою чергу
свідчить про протиправність
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
відповідачем із 11 по 15 липня 2011 року
проведено перевірку дотримання
позивачем вимог валютного
законодавства, за результатами якої 18
липня 2011 року складено Акт №13/23 – 34903613
«про результати документальної
позапланової невиїзної перевірки
Підприємства об’єднання громадян
«Віват» Львівської обласної асоціації
інвалідів Союзу організації інвалідів
України з питань дотримання вимог
Декрету Кабінету Міністрів України від
19 лютого 1993 року №15 – 93 «Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю» щодо інформації, одержаної
від компетентних органів ОСОБА_2
стосовно взаєморозрахунків з фірмою
«POLMOstrow» по контракту від 10 квітня 2009
року №1/09 за період з 10 квітня 2009 року по
30 червня 2009 року» На підставі висновків
перевірки, викладених у вищевказаному
акті, відповідачем 05 серпня 2011 року
прийнято податкове повідомлення –
рішення за №, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов’язання
за штрафними санкціями за порушення
валютного законодавства в сумі 135 829
гривень 27 коп..

Підставою для визначення позивачеві
податкових зобов’язань слугував
висновок відповідача про порушення
позивачем вимог статті 7 Декрету
Кабінету Міністрів України від 19
лютого 1993 року №15 – 93 «Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю», а саме здійснення позивачем
розрахунків з нерезидентом без
уповноваженого банку 29 жовтня 2009 року
та 30 жовтня 2009 року на суму 11 480,67 євро.

Відповідно до статті 7 Декрету Кабінету
Міністрів України від 19 лютого 1993 року
№15 – 93 «Про систему валютного
регулювання і валютного контролю» у
розрахунках між резидентами і
нерезидентами в межах торговельного
обороту використовується як засіб
платежу іноземна валюта. Такі
розрахунки здійснюються лише через
уповноважені банки.

Як убачається з матеріалів справи, 10
квітня 2009 року між позивачем та фірмою
«POLMOstrow» було укладено контракт №1/09,
згідно з яким останній зобов’язувався
продати позивачу глушники, колектори
та вихлопні труби на суму 500 000 євро, а
згідно з доповненням до даного
контракту від 10 квітня 2009 року сума
контракту становила 1 000 000 євро. Строк
дії контракту становив два роки.

На виконання згаданого вище контракту
поставка товару фірмою «POLMOstrow»
здійснювалась з травня 2009 року по
серпень 2010 року на суму 505 611.49 євро.

Вказану суму позивачем було сплачено
на рахунок фірми «POLMOstrow» через
уповноважений банк за період з липня 2009
року по квітень 2011 року, в
підтвердження чого надано суду копії
платіжних доручень в іноземній валюті
або банківських металах.

Таким чином інформація, яка міститься в
листі управління обміну інформацією з
питань податків ОСОБА_3 в Познані
Міністерства фінансів ОСОБА_2 від 07
січня 2011 року №BWIP – 9139 – 1783 –
5/2041/ZW/2010/11/3967 про те, що при розрахунках
з фірмою «POLMOstrow» ПОГ «ВІВАТ» 29 жовтня
2009 року та 30 жовтня 2009 року здійснило
оплату по вказаному вище контракту на
суму 11 480.67 євро готівкою безпосередньо
в касу нерезидента, не знайшла свого
підтвердження під час розгляду справи
судом.

Отже, суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку щодо правомірності
проведених розрахунків позивачем з
фірмою «POLMOstrow» на виконання контракту
від 10 квітня 2009 року № 1/09, а відтак, про
протиправність накладення на позивача
штрафу оскаржуваним податковим
повідомленням – рішенням.

Однак, задовольняючи позовні вимоги
щодо визнання нечинним і скасування
оскаржуваного податкового
повідомлення – рішення, суд першої
інстанції не врахував, що згідно з
вимогами статті 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
в разі задоволення позову про визнання
протиправним рішення суб'єкта владних
повноважень чи його окремих положень
суд повинен зазначити про це в судовому
рішенні та одночасно застосувати один
із встановлених законом способів
захисту порушеного права позивача: про
скасування або визнання нечинними
рішення чи окремих його положень, а
тому одночасне застосування обох
способів захисту порушеного права –
визнання спірного акта нечинним та
скасування такого акта – є помилковим.

Викладене дає підстави для висновку, що
суд першої інстанції правильно вирішив
справу по суті, а відповідно до ст. 200 ч. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України не може бути скасовано по суті
правильне по суті рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто ухваленим
відповідно до норм матеріального права
з дотриманням процесуальних норм, та на
підставі повно і всебічно з’ясованих
обставин справи.

Згідно ст. 200 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а судове рішення – без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Виходячи із змісту вищевказаних статей
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів апеляційного
суду вважає, що доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку
про неповне з’ясування судом першої
інстанції обставин справи,
невідповідність висновків суду першої
інстанції фактичним обставинам справи,
а також про порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Тому підстав для скасування постанови
суду першої інстанції і відповідно –
до задоволення апеляційної скарги
апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 159, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Золочівської
міжрайонної державної податкової
інспекції Львівської області
Державної податкової служби залишити
без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 15 жовтня 2012
року по справі №2а – 114/12/1370 за
адміністративним позовом Підприємства
об’єднання громадян (релігійної
організації, профспілки) «Віват»
Львівської обласної асоціації
інвалідів Всеукраїнської організації
інвалідів «Союз організації інвалідів
України» до Золочівської міжрайонної
державної податкової інспекції
Львівської області Державної
податкової служби про визнання
нечинним та скасування податкового
повідомлення – рішення без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили, а у
випадку складення ухвали в повному
обсязі відповідно до ст. 160 ч. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
– у цей же строк з дня складення ухвали
суду в повному обсязі безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя

В. В. Клюба

судді

Р. В. Кухтей

ОСОБА_4

Ухвалу у повному обсязі складено 26
серпня 2014 року.