Справа № 678/40/14-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2014-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 678/40/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Лазаренко
Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака
В. Ю.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Летичівському районі Хмельницької
області на постанову Летичівського
районного суду Хмельницької області
від 27 червня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Летичівському районі Хмельницької
області про перерахунок пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 17.06.2014 звернулась до суду з
адміністративним позовом до
відповідача в якому просила: визнати
дії відповідача щодо відмови у
проведенні перерахунку пенсії
протиправними; скасувати рішення
відповідача від 06.06.2014 № 13/ж-10, як
незаконне; зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок пенсії з 10.08.2011
із заробітної плати, зазначеної в
довідці №102-33 від 22.05.2014; зобов'язати
відповідача виплатити різницю
недонарахованої пенсії позивачу,
починаючи з 10.08.2011.

Постановою Летичівського районного
суду Хмельницької області від 27.06.2014
позов задоволено: визнано
протиправними дії відповідача щодо
відмови у проведенні перерахунку
пенсії; скасовано рішення відповідача
від 06.06.2014 № 13/ж-10, як незаконне;
зобов`язано відповідача здійснити
нарахування пенсії позивачу з 10.08.2011 із
заробітної плати (доходу), зазначеної в
довідці № 102-22 від 22.05.2014; зобов`язано
відповідача виплатити різницю
недорахованої позивачеві пенсії,
починаючи з 10.08.2011.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати вказане рішення та прийняти
нове, яким відмовити в задоволенні
адміністративного позову повністю.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
суддю-доповідача, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, що позивач
працювала в державній фінансовій
інспекції України м. Києва на посаді
заступника начальника відділу
інспектування у сфері правоохоронних
органів департаменту інспектування
органів державної влади, 10.08.2011
звільнилась із займаної посади у
зв`язку з виходом на пенсію по
інвалідності.

Для оформлення пенсії до відповідача
позивачем надано довідку про складові
заробітної плати (за останні 24
календарні місяці роботи або будь-які 60
календарних місяців роботи підряд
перед зверненням за пенсією як
передбачено Законом України "Про
державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ
(далі - Закон № 3723-ХІІ), який поширюється
на зазначену категорію працівників.

При цьому 10.08.2011 відповідачем
призначено позивачу пенсію, як
державному службовцю в зв`язку з
інвалідністю.

3 червня 2014 року позивач звернулася до
відповідача з заявою про проведення їй
перерахунку пенсії. 06.06.2014 отримала
відповідь № 13/ж-10, якою була
проінформована про відмову у
проведенні їй перерахунку. Прийняте
рішення відповідач мотивував тим, що
матеріальна допомога та індексація не
являються надбавкою чи премією і
включати їх у розрахунок заробітку для
обчислення пенсії немає законних
підстав.

Приймаючи оскаржуване рішення суд
першої інстанції виходив з того, що
отримувані застрахованою особою суми
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов`язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Колегія судів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
таких підстав.

За змістом ст. 37 Закону № 3723-ХІІ (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80 %
від сум їх заробітної плати, на які
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування. За
кожний повний рік роботи понад 10
років на державній службі пенсія
збільшується на один відсоток
заробітку, але не більше 90 відсотків
заробітної плати.

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про
оплату праці" від 24.03.1995 № 108/95 ВР
визначено, що заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною 2 ст. 33 Закону № 3723-ХІІ
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Матеріальна допомога на оздоровлення,
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань та
індексація заробітної плати згідно
постанови Кабінету Міністрів України
від 24.02.2003 № 212 є складовою заробітної
плати. На суми виплаченої матеріальної
допомоги на оздоровлення та на
вирішення соціально-побутових питань і
індексацію нараховуються страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, що відображено у
наданій відповідачу довідці форми 5-1.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №
1788-ХІІ врегульовано види оплати праці,
що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 зазначеної статті до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування" від
26.06.1997 № 400/97-ВР нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Згідно ст. 41 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" до виплат (доходів), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, належать, зокрема: суми виплат,
отримуваних застрахованою особою
після набрання чинності цим Законом, з
яких згідно з цим самим Законом були
фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Така ж правова позиція зі спірного
питання вже була висловлена Верховним
Судом України у постановах від 20.02.2012 №
21-430а11, від 28.05.2013 №21-97а13 та від 03.06.2014 №
21-134а14.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про задоволення
заявлених позовних вимог.

Однак, при цьому, суд першої інстанції
неправильно визначив час з якого
відповідач зобов'язаний здійснити
нарахування та виплату позивачу
різниці недорахованої пенсії - 10.08.2011,
тобто з дня призначення пенсії, з
огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

За правилами ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Позовна заява може бути залишена без
розгляду як на стадії вирішення
питання про відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Як уже зазначалось вище, позивачу
призначено пенсію з 10.08.2011, і саме з
цього часу їй було відомо про
порушення своїх прав (неправильне
визначення розміру пенсії) і з цього
дня слід обчислювати строк звернення
до суду. З матеріалів справи слідує, що
встановлений строк звернення до суду
визначений ст. 99 КАС України позивачем
пропущений, підстави для визнання
причин пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними
відсутні.

З врахуванням того, що позивач до суду
першої інстанції звернулась з позовом
17.06.2014, то строк з якого настає право на
перерахунок пенсії слід визначити з
17.12.2013, а позовна вимога про перерахунок
та виплату пенсії за період з 10.08.2011 по
16.12.2013 підлягає залишенню без розгляду.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку задовольняючи
позовні вимоги в частині зобов`язання
здійснення нарахування та виплату
різниці недонарахованої пенсії
позивачу з 10.08.2011.

Відповідно до статті 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
судом норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання, а так само неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
першої інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Летичівському районі Хмельницької
області задовольнити частково .

Постанову Летичівського районного
суду Хмельницької області від 27 червня
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Летичівському районі Хмельницької
області про перерахунок пенсії, -
скасувати .

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління пенсійного фонду України у
Летичівському районі Хмельницької
області про перерахунок пенсії за
період з 10.08.2011 по 16.12.2013 залишити без
розгляду.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії Управління
пенсійного фонду України у
Летичівському районі Хмельницької
області щодо відмови у проведенні
перерахунку пенсії ОСОБА_2.

Скасувати рішення Управління
пенсійного фонду України у
Летичівському районі Хмельницької
області від 06.06.2014 № 13/ж-10.

Зобов`язати Управління пенсійного
фонду України у Летичівському районі
Хмельницької області здійснити
нарахування пенсії з 17.12.2013 із
заробітної плати (доходу), зазначеної в
довідці № 102-22 від 22.05.2014.

Зобов`язати Управління пенсійного
фонду України у Летичівському районі
Хмельницької області виплатити
різницю недорахованої пенсії ОСОБА_2,
починаючи з 17.12.2013.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Ватаманюк Р.В.

Судді
Мельник-Томенко Ж. М.

Сторчак В. Ю.