Справа № 813/4865/14
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2014-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/4865/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді Брильовського Р.М.,
при секретарі Косів М.Б.
представника позивача - Горбаня О.В.
представників відповідача - Война О.С.,
розглянувши у відкритому судовому з
асіданні у місті Львові справу за
адміністративним позовом Львівського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до ТзОВ
"Електроконтакт Україна" про
стягнення заборгованості, -
Львівське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
звернулось до Львівського окружного
адміністративного суду із позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Електроконтакт
Україна" про стягнення коштів в сумі 184
797,60 грн. , з них:
адміністративно-господарських санкцій
- 180 381,50 грн. та пені - 4416,10 грн. за
невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
згідно із ст.18 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" підприємства,
установи, організації, фізичні особи,
які використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця з урахуванням
індивідуальних програм реабілітації,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів та
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у
встановленому чинним законодавством
порядку. Відповідачем не виконано
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів у 2013 році у
кількості 5 осіб. У зв'язку з цим, до
адміністративно-господарські санкції
в сумі 180 381,50 грн. Оскільки ТзОВ
"Електроконтакт Україна" у терміни
встановлені чинним законодавством не
адміністративно-господарських
санкцій, то позивачем нарахована пеня в
В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
мотивів, вказаних у позовній заяві,
просив позов задовольнити.
Представники відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечили з
підстав викладених у письмовому
запереченні на позовну заяву.
Зазначили, що чинне законодавство
передбачає обов'язок для роботодавця
щодо створення робочих місць для
інвалідів, при цьому, не зобов'язує
підприємство знаходити та
працевлаштовувати інвалідів.
Відповідачем вчинено усі необхідні
дії, передбачені законодавством по
працевлаштуванню інвалідів, а саме:
створив робочі місця для
працевлаштування інвалідів та
повідомив Львівський обласний центр
зайнятості про наявність вільних
робочих місць для працевлаштування
інвалідів. А відтак, позивачем було
безпідставно застосовано
адміністративно-господарські санкції
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши та оцінивши докази,
які мають значення для справи, суд
виходив з наступного.
Згідно із ст. 18 Закону України „Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" підприємства,
установи, організації, фізичні особи,
які використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця з урахуванням
індивідуальних програм реабілітації,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів та
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у
встановленому чинним законодавством
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця. Підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю,
самостійно розраховують кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів відповідно до нормативу,
встановленого частиною першою цієї
статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів.
Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 18
згаданого Закону виконанням нормативу
робочих місць у кількості, визначеній
згідно з частиною першою цієї статті,
вважається працевлаштування
підприємством, установою,
організацією, у тому числі
підприємством, організацією
громадських організацій інвалідів,
фізичною особою, яка використовує
найману працю, інвалідів, для яких це
місце роботи є основним.
Судом встановлено, що ТзОВ
"Електроконтакт Україна"
зареєстроване у м. Перемишлянах
Львівської області, тому юридична
адреса підприємства: Львівська обл., м.
Перемишляни, вул. Топольна 1. Але,
фактично підприємство організаційно
складається із двох виробничих
підрозділів, які функціонують у м.
Перемишляни та м. Золочів Львівської
області. Станом на кінець 2013 року у
Перемишлянському виробничому
підрозділі кількість працівників
складала 288 осіб, а у Золочівському
виробничому підрозділі - 572 особи.
28.02.2014 року ТзОВ "Електроконтакт
Україна" надіслано звіт про зайнятість
та працевлаштування інвалідів до
Львівського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів,
який 03.03.2014 року отримано працівником
позивача, що підтверджується копіює
повідомлення про вручення поштового
Згідно вказаного звіту кількість
інвалідів - штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях,
створених відповідно до вимог статті 19
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
становила за 2013 рік 31 особа, а
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність 26 осіб.
Позивач у позовній заяві посилається
на даний звіт і стверджує, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Електроконтакт
Україна» не виконало норматив робочих
місць для працевлаштування інвалідів у
кількості 5 осіб. Середньорічна
заробітна плата штатного працівника
відповідача становить 36 076,30 грн. Згідно
з розрахунком позивача сума
адміністративно-господарських санкцій
становить 180 381,50 грн.
Позивачем у розрахунку заборгованості
визначено, що оскільки відповідач не
сплатив адміністративно-господарські
санкції до 03.07.2014 року, позивачем
нараховано пеню за порушення термінів
сплати за період з 16.04.2014 року по 03.07.2014
року (79 днів) в сумі 4416,10 грн. Отже,
загальна сума заборгованості
відповідача становить 184 797,60 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні", підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Частиною 2 цієї ж статті
передбачено, що порушення термінів
сплати адміністративно-господарських
санкцій тягне за собою нарахування
пені. Пеня обчислюється виходячи з 120
відсотків річних облікової ставки
Національного банку України, що діяла
на момент сплати, нарахованої на повну
суму недоїмки за весь її строк.
Адміністративно-господарські санкції
за незайняті інвалідами робочі місця
не є податком, збором (обов'язковим
платежем), обов'язкова сплата яких
передбачена Конституцією України та
Податковим Кодексом України, а є
заходом впливу до правопорушника у
сфері господарювання у зв'язку зі
скоєнням правопорушення.
Відповідно до частини 1 статті 218
Господарського кодексу України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
У частині 2 наведеної статті
передбачено, що учасник господарських
відносин відповідає, зокрема за
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 218 ГК України відповідачу
надано право довести, що ним здійснено
всіх залежних від нього заходів
спрямованих на виконання
загальновстановленого нормативу щодо
кількості працюючих на підприємстві
У відповідності з ч. 3 ст. 18 Закону № 875
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.
Відповідно до ч. 3 ст. 18-1 Закону № 875
державна служба зайнятості здійснює
пошук підходящої роботи відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда
кваліфікації та знань, з урахуванням
Відповідно до п.2 Порядку подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 70 від 31.01.2007 року,
інформацію про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад) для
працевлаштування інвалідів
роботодавці подають центру зайнятості
за місцем їх реєстрації як платників
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Таким чином, обов'язок підприємства зі
створення робочих місць для інвалідів
не супроводжується його обов'язком
займатись пошуком інвалідів для
Відповідно до вимог п.4 ст.20 Закону
України "Про зайнятість населення"
підприємства, установи і організації
незалежно від форми власності
реєструються у місцевих центрах
зайнятості за їх місцезнаходженням як
платники збору до Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття, щомісяця подають
цим центрам адміністративні дані у
повному обсязі про наявність вільних
робочих місць (вакансій), у тому числі
призначених для працевлаштування
інвалідів, та про працівників, які
працюють неповний робочий день
(тиждень), якщо це не передбачено
трудовим договором, або не працюють у
зв'язку з простоєм виробництва з не
залежних від них причин, і в
десятиденний строк - про всіх прийнятих
працівників у порядку, встановленому
Як вбачається з матеріалів справи
відповідачем протягом 2012 року було
вжито наступні заходи із забезпечення
прав інвалідів на працевлаштування:
Оскільки, як вказано вище, підприємство
здійснює свою господарську діяльність
у двох районних центрах Львівської
області (м. Золочів та м. Перемишляни),
та враховуючи положення Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», у 2013 році було
створено 10 додаткових робочих місць
для інвалідів у Золочівському
виробничому підрозділі ТзОВ
«Електроконтакт Україна», про що був
поданий звіт за формою 3-ПН, який
зареєстрований у Золочівському
районному центрі зайнятості, та 5
додаткових робочих місць для інвалідів
у Перемишлянському виробничому
підрозділі ТзОВ «Електроконтакт
Україна», про що також був поданий звіт
за формою 3-ПН, який зареєстрований у
Перемишлянському районному центрі
Також, у зв'язку із виникненням проблем
із працевлаштуванням інвалідів через
відсутність скерувань таких осіб
районними центрами зайнятості, та
відсутністю звернень самих інвалідів
безпосередньо до підприємства щодо
працевлаштування, 01 листопада 2013 року
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Електроконтакт
Україна» звернулося із
листами-проханнями до Золочівського
районного центу зайнятості,
Перемишлянського районного центу
зайнятості та Львівського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів, враховуючи положення Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»,
Наказу Міністерства праці та
соціальної політики України 03.05.2007 № 201
«Про затвердження Порядку взаємодії
органів праці та соціального захисту
населення, центрів зайнятості,
відділень Фонду соціального захисту
інвалідів, центрів професійної
реабілітації інвалідів і навчальних
закладів системи Мінпраці щодо
працевлаштування інвалідів», із
проханням посприяти у реалізації
положень Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» підприємством та
забезпеченням нормативу
працевлаштування інвалідів.
Також, за співпраці та сприяння
Золочівського районного центру
зайнятості проведено три ярмарки
вакансій для осіб з обмеженими
фізичними можливостями та проведено
презентацію робочих місць
безпосередньо на підприємстві. В даних
заходах взяли участь п'ятдесят три
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Електроконтакт
Україна» також було виконано вимоги
постанови Кабінету Міністрів України
від 31.01.2007 року № 70 та наказу
Міністерства праці та соціальної
політики України від 31.05.2013 року № 316,
тобто подано відповідні звіти для
забезпечення виконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, а саме 28.02.2014 року було
надіслано звіт 10-ПІ про зайнятість та
працевлаштування інвалідів до
Львівського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів та
подано звіти 3-ПН до Золочівського
районного центу зайнятості та
Перемишлянського районного центу
зайнятості з інформацією про створені
вакансії для інвалідів.
Матеріалами справи
підтверджується, що відповідачем
вживалися заходи, передбачені
законодавством, чинним на момент
виникнення спірних відносин,
спрямовані на створення робочих місць
для працевлаштування інвалідів та
недопущення правопорушення у сфері
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків
встановлених ст. 72 цього кодексу.
Статтею 19 Конституції України
передбачено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
Враховуючи те, що відповідач створив
передбачену нормативом кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, виконав вимоги закону щодо
звітування про наявність вакантних
місць органам державної служби
зайнятості, вжив заходів щодо
працевлаштування інвалідів, відмова
від працевлаштування була зі сторони
осіб яких скеровували для
працевлаштування, а не з вини
відповідача, наявні підстави для
висновку про відсутність вини
відповідача як обов'язкового елементу
правопорушення, за яке застосовуються
адміністративно - господарські санкції
та нараховується пеня в даному випадку.
З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про те, що підстави для
адміністративно-господарських санкцій
та нарахування пені, передбачених
Законом України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
відносно відповідача відсутні. В
задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до ч.4 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
судові витрати з відповідача не
Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163,
167 Кодексу адміністративного
судочинства України,-
В задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Львівський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.
Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.
Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

Суддя
Р.М. Брильовський

Повний текст постанови виготовлений
18.08.2014 року.