Справа № 815/5660/13-а
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2014 року
м. Київ К/800/629/14

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України
в складі:

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової
О.В., Чумаченко Т.А.,

провівши попередній розгляд
касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року по справі № 815/5660/13-а за позовом
ОСОБА_1 до Південної митниці
Міністерства доходів і зборів України
про визнання дій щодо вилучення та
відмові у безкоштовному поверненні
транспортного засобу протиправними та
зобов'язати повернути транспортний
засіб без відшкодування витрат на його
зберігання, -

в с т а н о в и л а:

В серпні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Південної митниці Міністерства
доходів і зборів України, в якому
просив визнати протиправними дії
відповідача щодо вилучення та відмові
у безкоштовному поверненні
транспортного засобу та зобов'язати
повернути транспортний засіб без
відшкодування витрат на його
зберігання

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 04 вересня
2013 року позов задоволено повністю.
Визнано протиправними дії по вилученню
та рішення Південної митниці
Міністерства доходів і зборів України
щодо відмові у поверненні позивачу
належного йому транспортного засобу,
які оформлені від 08.10.2012 року №35/41-02/20699
та від 18.07.2013 року №3.1/1.3-3.2/2301.
Зобов'язано Південну митницю
Міністерства доходів і зборів України
(65000, м.Одеса, вул.Гайдара 21-а) повернути
громадянину Республіки Болгарія
ОСОБА_1 його автомобіль марки «MERCEDES A 170
CDI» д/н НОМЕР_1, VIN код НОМЕР_2, сірого
кольору, 2000 року випуску, 2 ключа
запалювання, технічний паспорт НОМЕР_3
частина I - 1 шт., НОМЕР_3 частина II - 1 шт.
безоплатно, без відшкодування витрат
митниці на зберігання цього вилученого
транспортного засобу.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нове рішення,
яким в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішення
апеляційного суду, від ОСОБА_1 надійшла
касаційна скарга, в якій ставиться
питання про скасування цього рішення
та залишення в силі постанови суду
першої інстанції. Касаційна скарга
мотивована порушенням судом норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши в
межах доводів касаційної скарги
матеріали справи на предмет повноти та
всебічності дослідження їх судами та
обґрунтованості застосування норм
матеріального права до спірних
правовідносин, вивчивши доводи
касаційної скарги, колегія суддів не
вбачає підстав до їх задоволення, з
огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, згідно з наявною в
матеріалах справи копією особистої
карти №641385233 від 09.12.2010 року позивач, є
громадянином Республіки Болгарія.

19.09.2012 року відповідачем, за протоколом
про порушення митних правил №1529/5001/12
(а.с.10-12), складеним відносно
громадянина Болгарії ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, вилучив автомобіль «MERCEDES A
170 CDI» д/н НОМЕР_1, VIN код НОМЕР_2, сірого
кольору, 2000 року випуску, 2 ключа
запалювання, технічний паспорт НОМЕР_3
частина I - 1 шт., НОМЕР_3 частина II - 1 шт. -
власність громадянина Болгарії ОСОБА_1,
у громадянина Болгарії ОСОБА_4, який
тимчасово керував цим автомобілем на
підставі доручення від 17.09.2012 року.

З протоколу про порушення митних
правил від 19.09.2012 року №1529/5001/12
вбачається, що особою, яка притягується
до відповідальності, є громадянин
Болгарії ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Підстави
складення цього протоколу відносно
ОСОБА_4: «…громадянин Болгарії ОСОБА_4
04.09.2012 року о 11 год.00 хв. ввіз на митну
територію України по смузі руху
«зелений коридор» п/п «Виноградівка»
Південної митниці транспортний засіб
«TOYOTA CARINA», д/н НОМЕР_5, НОМЕР_4, країна
реєстрації Болгарія.

Станом на 19.09.2012 року громадянин
Болгарії ОСОБА_4 зазначений
транспортний засіб за межі митної
території України не вивіз, та до
митних органів України з питань
митного оформлення цього
транспортного засобу не звертався, чим
перевищив строк тимчасового ввезення
товарів на митну територію України
більше ніж на десять діб. Зазначені дії
мають ознаки порушення митних правил,
передбаченого ч.3 ст.481 Митного кодексу
України.».

Отже, 19.09.2012 року відповідачем вилучено
транспортний засіб «MERCEDES A 170 CDI» д/н
НОМЕР_1 з метою забезпечення стягнення
штрафу з громадянина Болгарії ОСОБА_4

01.10.2012 року, за належним дорученням
ОСОБА_1, в зв'язку відповідачем права
ОСОБА_1 на недоторканість власності,
позивач письмово звернувся до
начальника Південної митниці з
вимогою повернення власнику
безпідставно вилученого автомобілю
«MERCEDES A 170 CDI» д/н НОМЕР_1.

Листом начальника Південної митниці
від 08.10.2012 року №35/41-02/20699 відмовив у
поверненні власнику ОСОБА_1 його
автомобілю «MERCEDES A 170 CDI» д/н НОМЕР_1,
зазначивши, що цей транспортний засіб
буде повернутий власникові або
уповноваженій особі після сплати
громадянином ОСОБА_4 штрафу.

22.10.2012 року, позивач письмово звернувся
до прокурора Одеської області зі
скаргою на неправомірні дії
співробітників Південної митниці щодо
вилучення та не повернення ОСОБА_1 його
автомобілю «MERCEDES A 170 CDI» д/н НОМЕР_1.

Згідно з листом прокуратури Одеської
області від 10.12.2012 року №04/4-8322-12 за
фактом вилучення співробітниками
митного посту «Болград» Південної
митниці автомобілю «MERCEDES A 170 CDI» д/н
НОМЕР_1, прокуратурою області
начальнику Південної митниці доручено
провести службове розслідування.

10.07.2013 року позивач повторно звернувся
письмово до начальника Південної
митниці з вимогою про повернення
власнику безпідставно вилученого
автомобілю «MERCEDES A 170 CDI» д/н НОМЕР_1.

Листом від 18.07.2013 року за №3.1/1.3-3.2/2301
заступник начальника Південної
митниці Міндоходів погодився
повернути власникові ОСОБА_1 його
автомобіль «MERCEDES A 170 CDI» д/н НОМЕР_1, VIN
код НОМЕР_2, сірого кольору, 2000 року
випуску, 2 ключа запалювання, технічний
паспорт НОМЕР_3 частина I - 1 шт., НОМЕР_3
частина II - 1 шт., після відшкодування
ним витрат митниці на зберігання
вилученого автомобілю - 10 євро за добу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції прийшов до висновку
щодо відсутності правових підстав для
затримання (вилучення) приналежного
позивачу транспортного засобу,
оскільки позивачем не було скоєно
адміністративного правопорушення в
України та до нього не застосовувалась
санкція у вигляді накладання штрафу.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що
відповідачем правомірно затримано
транспортний засіб позивача та
зобовязано відшкодувати витрати
митниці на його зберігання.

Колегія суддів вважає такий висновок
апеляційного суду вірним, з наступних
підстав.

Санкція частини 3 статті 481 Митного
кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ
передбачає накладення штрафу в розмірі
однієї тисячі неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян - 17 000 грн.
(за кожним протоколом).

Частиною 7 статті 319 Цивільного кодексу
України від 16.01.2003 № 435-ІУ передбачено,
що діяльність власника може бути
обмежена чи припинена або власника
може бути зобов'язано допустити до
користування його майном інших осіб
лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Частиною 3 статті 511 Митного кодексу
України встановлено, що у разі вчинення
порушення митних правил особою, яка не
має в Україні постійного місця
проживання або адреси, допускається
вилучення товарів, транспортних
засобів у кількості, необхідній для
забезпечення стягнення штрафу або
вартості товарів, транспортних засобів
відповідно до частини другої статті 541
цього Кодексу.

Крім того, згідно зі статтею 542 Митного
кодексу України постанова митного
органу про накладення
адміністративного стягнення за
порушення митних правил на осіб, які
проживають або перебувають за межами
України, виконується за рахунок майна
цих осіб, що знаходиться на території
України.

У разі відсутності в Україні майна, що
належить зазначеним у частині першій
цієї статті особам, порядок виконання
постанови митного органу про
накладення на них адміністративних
стягнень за порушення митних правил
визначається законодавством України
та укладеними відповідно до закону
міжнародними договорами України з
державами, на території яких
проживають або перебувають ці особи.

Судами встановлено, що відповідно до
документів, які були надані ОСОБА_4 під
час проходження митного контролю, він є
громадянином Болгарії, нерезидентом,
та на території України було відсутнє
майно, яке йому належить.

Станом на час судового розгляду справи,
відсутній договір між Україною та
Болгарією про виконання на території
Болгарії постанов митних органів
України про накладення
адміністративних стягнень за
порушення митних правил на осіб, які
проживають або перебувають на
території Болгарії.

Разом з тим, як було встановлено судами,
ОСОБА_4 керував автомобілем «MERCEDES A 170
CDI» на підставі довіреності від 17.09.2012р.
№ 11433/2012 з безстроковим терміном дії,
яка надавала йому право користування
та розпорядження вказаним автомобілем.
Так, зокрема, власник транспортного
засобу - ОСОБА_1 надав ОСОБА_5 право
підпису при продажу, по ціні, на його
власний розсуд, зазначеного
транспортного засобу, давати його в
оренду, укладати договори,
передоручати цей транспортний засіб.

Таким чином, вказаний документ
свідчить про майнові права ОСОБА_4 на
спірний автомобіль «MERCEDES A 170 CDI».

Виходячи зі змісту статті 511 Митного
кодексу України тимчасове вилучення
полягає у тимчасовому примусовому
припиненні майнових прав особи, що
скоїла порушення митних правил щодо
користування, володіння, розпорядження
певним майном з метою забезпечення
виконання адміністративного
стягнення.

Як вірно зазначено судом апеляційної
інстанції, Митний кодекс України не
містить конкретного переліку товарів,
транспортних засобів, які можуть бути
тимчасово вилучені у особи, яка
притягується до адміністративної
відповідальності за порушення митних
правил в рахунок забезпечення штрафу.

При цьому, Митним кодексом України не
обмежено можливість забезпечення
виконання постанови митного органу про
накладення адміністративного
стягнення шляхом тимчасового
вилучення тільки товарів, транспортних
засобів, які юридично знаходяться у
власності цієї особи.

Враховуючи вищевикладені норми
митного законодавства України та
зважаючи на викладені обставини, суд
апеляційної інстанції обгрунтовано
дійшов до висновку про правомірність
прийнятого Південною митницею рішення
щодо тимчасового вилучення автомобіля
«MERCEDES A 170 CDI».

Також, відповідно до пункту 6 частини 5
статті 238 Митного кодексу України на
складах митних органів можуть
зберігатися товари, транспортні засоби
комерційного призначення, вилучені
відповідно до статті 511 цього Кодексу, а
отже зазначений автомобіль в
установленому законодавством України
порядку був розміщений на складі
Південної митниці.

Крім того судами встановлено, що
16.11.2012р. постановами Південної митниці
ОСОБА_4 визнано винним у справах про
порушення митних правил №1529/50017/12,
№1530/50017/12 та притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафів розміром по 1000 не
оподатковуваних мінімумів доходів
громадян у кожній справі. Постанови
митного органу про накладення
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу на брали законної сили, а отже, у
відповідності до ст. 534 Митного кодексу
України є обов'язковими для виконання.

10.07.2013р. до Південної митниці
Міністерства доходів і зборів надійшов
лист ОСОБА_6 - представника ОСОБА_1 з
проханням надати вказівку відповідним
посадовим особам Південної митниці на
повернення власнику автомобіля «MERCEDES A
170 CDI».

Частиною третьою статті 499 Митного
кодексу України встановлено, що
законні представники (батьки,
усиновителі, опікуни або піклувальники
у справах осіб, які є неповнолітніми
або особами, що через свої фізичні або
психічні вади не можуть самі
здійснювати свої права у справах про
порушення митних правил.) користуються
під час участі у справі всіма правами,
зазначеними у статті 498 цього Кодексу.

Повноваження інших представників на
участь у справі дають їм право на
вчинення від імені осіб, яких вони
представляють, усіх дій, зазначених у
статті 498 цього Кодексу, крім передачі
повноважень іншій особі
(передоручення), оскарження постанови
митного органу або суду (судді),
одержання товарів або грошових сум у
разі їх повернення. Повноваження
представника на вчинення кожної із
зазначених дій повинні бути спеціально
обумовлені у виданій йому довіреності.

Апеляційним судом доцільно зауважено,
що у довіреності від 20.09.2012р., виданій
позивачем на ім'я ОСОБА_6, спеціально не
обумовлене повноваження представника
на одержання товарів у разі їх
повернення.

Статтею 242 Митного кодексу України,
пунктом 10 розділу II Порядку
відшкодування витрат за зберігання
товарів та транспортних засобів на
складах митних органів, який
затверджений наказом Міністерства
фінансів України 15.06.2012 № 731, пунктом 9.1
Порядку роботи складу митного органу,
який затверджений наказом
Міністерства фінансів України від
30.05.2012 № 627 (Зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 03.07.2012 за
№ 1097/21409) передбачено, що видача зі
складу митного органу товарів,
транспортних засобів їх власникам або
вповноваженим особам, а також особам,
до яких протягом строку зберігання
перейшло право власності на ці товари
або право володіння ними, здійснюється
лише після митного оформлення
зазначених товарів, транспортних
засобів, відшкодування витрат митних
органів за їх зберігання та сплати
відповідних митних платежів.

Відповідно до пункту 9.2 Порядку роботи
складу митного органу, який
затверджений наказом Міністерства
фінансів України від 30.05.2012 № 627 видача
зі складу митного органу товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення особам, зазначеним у
пункті 9.1 цього розділу, здійснюється
за умови подання на ім'я керівника
митниці або особи, яка виконує його
обов'язки, відповідної заяви
(звернення) та документів, що
засвідчують особу (повноваження особи).

Пунктами 2, 3 розділу III Порядку
відшкодування витрат за зберігання
товарів та транспортних засобів на
складах митних органів, який
затверджений наказом Міністерства
фінансів України 15.06.2012 № 731
(Зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 09.07.2012 за № 1140/21452) передбачено,
що витрати митного органу за
зберігання товарів, транспортних
засобів, тимчасово вилучених у справі
про порушення митних правил, після
набрання законної сили рішенням,
винесеним у справі про порушення
митних правил, відшкодовуються у разі,
якщо особу визнано винною, а вилучені у
справі про порушення митних правил
товари та/або транспортні засоби
підлягають поверненню власнику.

Розрахунковий строк зберігання для
обчислення витрат в такому випадку
обраховується, починаючи з
одинадцятого дня з дня набрання
законної сили судовим рішенням у
справі про порушення митних правил, і
закінчується датою видачі товарів
та/або транспортних засобів власнику
або вповноваженій ним особі. День
видачі зі складу митного органу
товарів, транспортних засобів
власникам або вповноваженим особам до
загального строку при обрахунку витрат
не включається.

Крім того, частиною 6 статті 239 Митного
кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ
передбачено, що витрати митних органів
на зберігання товарів, транспортних
засобів, зазначених у пунктах 1 - 5
частини першої та у частині п'ятій
статті 238 цього Кодексу,
відшкодовуються власниками цих
товарів, транспортних засобів або
уповноваженими ними особами.

При цьому відшкодування витрат на
зберігання товарів, транспортних
засобів, зазначених у пункті 6 частини
п'ятої статті 238 цього Кодексу,
здійснюється з урахуванням положень
частини третьої статті 243 та частини
третьої статті 541 цього Кодексу.

Розмір суми, що підлягає відшкодуванню,
визначається центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сфері фінансів, і
розраховується в порядку,
передбаченому для визначення
собівартості платних послуг.

Пунктом 2 розділу II Порядку
відшкодування витрат за зберігання
товарів та транспортних засобів на
складах митних органів, який
затверджений наказом Міністерства
фінансів України 15.06.2012 № 731
(Зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 09.07.2012 за № 1140/21452) передбачено,
що витрати митного органу
відшкодовуються власником товарів,
транспортних засобів або
вповноваженою ним особою (далі -
платник) після їх митного оформлення
при фактичному отриманні цих товарів,
транспортних засобів.

Враховуючи викладене вище, вірним є
висновоко апеляційного суду про те,
Південна митниця у відповідь на
звернення адвоката ОСОБА_6 від 10.07.2013
листом від 18.07.2013 № 3.1/1.3-3.2/2301 правомірно
повідомила його про те, що з питання
отримання вказаного автомобіля,
власнику ОСОБА_1 або уповноваженій ним
особі необхідно звернутись з заявою
щодо повернення затриманого
транспортного засобу до Південної
митниці та відшкодувати витрати
митниці на зберігання зазначеного
товару.

Крім того, пунктом 9 розділу II Порядку
відшкодування витрат за зберігання
товарів та транспортних засобів на
складах митних органів, який
затверджений наказом Міністерства
фінансів України 15.06.2012 № 731
(Зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 09.07.2012 за №1140/21452) встановлений
перелік випадків, коли витрати не
обраховуються та не відшкодовуються,
якщо:

- строк зберігання товарів,
транспортних засобів на складі митного
органу не перевищує десяти днів з дня
їх розміщення на складі митного органу;

- товари, транспортні засоби, що
зберігаються на складі митного органу,
розміщуються їх власником або
вповноваженою ним особою у режим
відмови на користь держави.

Досліджуючи наявні в матеріалах справи
докази, апеляційним судом не
встановлено підстав відсутності
обрахування та відшкодуваня понесених
митним органом витрат, що передбачено
пунктом 9 розділу II Порядку
відшкодування витрат.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів погоджується з висновоком суду
апеляційної інстанції про те, що
Південна митниця Міністерства доходів
і зборів України діяла у відповідності
до вимог законів та інших
нормативно-правових актів України, не
порушувала права та законні інтереси
позивача, у зв'язку з чим позовні вимоги
задоволенню не підлягали.

Колегія суддів дійшла думки, що судом
апеляційної інстанції в повному обсязі
встановлено обставини справи, що мають
значення для її вирішення, відповідно
визначено правове регулювання спірних
правовідносин, постановлено
правосудне судове рішення.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судом
при розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
чи порушено норми процесуального
права.

Відповідно до статті 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 220-1, 224, 230, 231 КАС України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року по справі № 815/5660/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, в порядку та у строки,
визначені ст.ст. 236 - 238, 239-1 КАС України.

Судді: