Справа № 826/20203/13-а
Суддя: Бабенко К.А
Дата ухвалення: 2014-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Бабенко К.А
У Х В А Л А

Іменем України

28 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді Бабенка К.А.,
суддів: Хрімлі О.Г., Чаку Є.В.,
розглянувши адміністративну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою «Догуш Іншаат Тіджарет
Лімітет Шіркеті» на Постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 30 січня 2014 року у справі
за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою «Догуш Іншаат
Тіджарет Лімітет Шіркеті» до Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень форм «Р»
та «В1», визнання протиправним та
скасування Акта,-

В С Т А Н О В И В:

В зв'язку з неприбуттям жодного з
представників осіб, які беруть участь у
справі, у судове засідання, які були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання,
відповідно до п. 2 частини першої ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України, апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
30 січня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, Позивачем подано апеляційну
скаргу, в якій він просить рішення суду
першої інстанції скасувати та прийняти
нове судове рішення, яким його позовні
вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а Постанову суду першої
інстанції - без змін з наступних
підстав.

Відповідачем проведено документальну
позапланову виїзну перевірку Позивача
правомірності нарахування бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість в рахунок майбутніх платежів
за серпень 2013 року, про що складено
відповідний Акт від 22.11.2013 року
№2587/26-53-15-01-33107319 (далі - Акт), копія якого
наявна в матеріалах справи (а.с.8-24).

Перевіркою встановлено порушення
Позивачем вимог пп. 14.1.181 п.14.1 ст.14, п.185.1
ст.185, п.187.1 ст.187, п.п. 198.1 - 198.3 ст. 198, п.п.200.1
- 200.4, ст.200, п.201.10 ст.201 Податкового
Кодексу України, в результаті чого
завищено на 272571,00 грн. суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за серпень 2013 року, занижено
на 9536,00 грн. та на 32704,00 суми позитивного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту за серпень та липень 2013 року,
відповідно.

На підставі вищезазначених порушень,
Відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення форми «В1» від
05.12.2013 року №, яким зменшено на
272571,00 грн. суми бюджетного
відшкодування, у тому числі заявленого
в рахунок зменшення податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість, та застосовано 136259,00 грн.
штрафних (фінансових) санкцій (штрафу)
та податкове повідомлення-рішення
форми «Р» від 05.12.2013 року №, яким
збільшено на 63360,00 грн. суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів (робіт,послуг), у тому числі на
42240,00 грн. - за основним платежем та на
21120 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами), копії яких також
наявні в матеріалах справи (а.с.25,26).

Відповідно до абзацу 1 п.86.1 ст. 86
Податкового Кодексу України,
результати перевірок (крім камеральних
та електронних перевірок) оформлюються
у формі акта або довідки, які
підписуються посадовими особами
контролюючого органу та платниками
податків або їх законними
представниками (у разі наявності). У
разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт. Якщо такі
порушення відсутні, складається
довідка.

Згідно з пп. 14.1.7 п. 14.1 ст. 14 Податкового
Кодексу України, оскарження рішень
контролюючих органів - оскарження
платником податку податкового
повідомлення - рішення про визначення
сум грошового зобов'язання платника
податків або будь-якого рішення
контролюючого органу в порядку і
строки, які встановлені цим Кодексом за
процедурами адміністративного
оскарження, або в судовому порядку.

А відповідно до п.86.7 ст.86 Податкового
Кодексу України, у разі незгоди
платника податків або його законних
представників з висновками перевірки
чи фактами і даними, викладеними в акті
(довідці) перевірки, вони мають право
подати свої заперечення до
контролюючого органу за основним
місцем обліку такого платника податків
протягом п'яти робочих днів з дня
отримання акта (довідки). Такі
заперечення розглядаються
контролюючим органом протягом п'яти
робочих днів, що настають за днем їх
отримання (днем завершення перевірки,
проведеної у зв'язку з необхідністю
з'ясування обставин, що не були
досліджені під час перевірки та
зазначені у зауваженнях), та платнику
податків надсилається відповідь у
порядку, визначеному статтею 58 цього
Кодексу для надсилання (вручення)
податкових повідомлень-рішень. Платник
податку (його уповноважена особа та/або
представник) має право брати участь у
розгляді заперечень, про що такий
платник податку зазначає у
запереченнях.

Згідно із абз. 1, 2 п. 3 Розділу І Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого Наказом
Державної податкової адміністрації
України від 22.12.2010 року № 984,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 12.01.2011 за № 34/18772,
результати документальних перевірок
оформлюються у формі акта або довідки.
Акт - службовий документ, який
підтверджує факт проведення
документальної перевірки
фінансово-господарської діяльності
платника податків і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби. Акт перевірки є
службовим документом, у якому
зафіксовано відповідні порушення
податкового законодавства та який
жодним чином не може порушувати прав та
інтересів Позивача.

В зв'язку з вищенаведеним, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо відмови в
задоволенні адміністративного позову
в частині визнання протиправними та
скасування Акта, тому як, він є виключно
носієм доказової інформації про
виявлені податковим органом порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства платниками податків,
обов'язковим документом, на підставі
якого приймається відповідне рішення
контролюючого органу, а його оцінка, у
тому числі й оцінка дій службових осіб
податкового органу щодо його
складання, викладення у ньому
висновків, а також самих висновків
перевірки, може бути надана судом при
вирішенні спору щодо оскарження
рішення, прийнятого на підставі такого
акта. Службова особа контролюючого
органу не позбавлена права викладати в
акті перевірки власні висновки щодо
зафіксованих обставин, та в подальшому,
у разі виникнення спору щодо рішень про
визначення грошових зобов'язань та/або
зменшення (збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість, що приймаються на
підставі такого акта тощо,
обґрунтовувати ними власну позицію
щодо наявності певних допущених
платником податків порушень. Викладені
в акті перевірки податковим органом
факти та висновки не можна розглядати
як рішення суб'єкта владних
повноважень, що породжує для платника
податків певні правові наслідки,
регулює ті чи інші відносини і має
обов'язковий характер для суб'єктів цих
відносин,- що збігається з правовою
позицією Вищого адміністративного
суду України, викладеною, зокрема, у
його Постанові 27.05.2013 року у справі №
2а-16481/11/2670 (К/9991/16854/12). Дії службової
особи щодо викладення в акті висновків
зумовлені його повноваженнями, проте,
самі висновки для платника податків не
є обов'язковими. Водночас, судження
податкового органу про нікчемність
угод є тільки його висновками, Такі
твердження Акта можуть бути
підтверджені або спростовані судом у
разі спору про законність рішень, дій, в
основу яких покладені згадувані
висновки акта, що зазначено у Постанові
Верховного Суду України, від 10 вересня
2013 року у справі №21-237а13 (№33770792 в ЄДРСР).

Відповідно до частини першої ст. 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України, рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю «ОПТ АЛЬЯНС ТРЕЙД
2013», як Виконавцем, та Позивачем, як
Замовником, укладено Договір про
надання консультаційних послуг №12/06-13,
копія якого наявна в матеріалах справи
(а.с.39-41), відповідно до пп.1.1 п.1 якого,
Виконавець надає Замовнику
консультаційні послуги з питань
комерційної діяльності та управління,
які виникають у процесі господарської
діяльності Замовника, а Замовник
оплачує роботу Виконавця. На
підтвердження виконання умов
зазначеного Договору Позивачем надано
Податкову накладну №45 від 22.07.2013 року,
на загальну суму 669900,00 грн.. у тому числі
ПДВ 111650,00 грн. та Акт здачі-прийняття
робіт (надання послуг) №ОУ-12/06-13, на
загальну суму 669900,00 грн.. у тому числі
ПДВ 111650,00 грн., копії яких також наявні в
матеріалах справи (а.с.35,38).

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Універсал Компані»,
як Виконавцем, та Позивачем, як
Замовником, укладено Договір про
надання юридичних та адвокатських
послуг №17ЮП від 15 травня 2013 року, копія
якого наявна в матеріалах справи
(а.с.45-50), відповідно до пп. 2.1. п. 2 якого,
Виконавець зобов'язується надавати
юридичні та адвокатські послуги
Замовнику на підставах, в порядку і в
обсязі, визначеному у Договорі. На
підтвердження виконання умов
зазначеного Договору, Позивачем надано
Реєстр виданих та отриманих накладних,
Податкову накладну №1 від 22.07.2013 року,
на загальну суму1200000,00 грн., в тому числі
ПДВ 200000,00 грн., Акт здачі-прийняття
робіт (надання послуг) №ОУ-17 ЮП,
банківську виписку по особовому
рахунку Позивача, копії яких також
наявні в матеріалах справи
(а.с.28-34,42,51,52-56).

Також, між Позивачем, як Замовником, та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Синхрон», як
Виконавцем, укладено Договір про
надання послуг №39/09 від 01 жовтня 2009
року, копія якого наявна в матеріалах
справи (а.с.68-70, відповідно до пп. 1.1 п.1
якого, Замовник в порядку та на умовах,
визначених цим Договором та Додатками
до нього дає Виконавцеві завдання, а
Виконавець бере на себе зобов'язання
відповідно до завдання Замовника за
плату забезпечити Замовника
ІТ-послугами. На підтвердження
виконання умов зазначеного Договору,
Позивачем надано Податкову накладну
№114 від 12.07.2013 року на загальну суму
17766,00 грн., у тому числі ПДВ 2961,00, Акт
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
№СИ-0001161 від 31.07.2013 року на загальну
суму 14805,00 грн., в тому числі ПДВ 2961,00
грн., копії яких також наявні в
матеріалах справи (а.с.67,73).

Згідно із п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а)придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу; податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду,
зокрема, у зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; не відносяться до податкового
кредиту, зокрема, суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У
разі якщо платник податку не включив у
відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Згідно із ст. 1, частиною першою ст. 3 та
частинами першою, другою ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» від 16
липня 1999 року №996-ХІV, первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення; метою
ведення бухгалтерського обліку і
складання фінансової звітності є
надання користувачам для прийняття
рішень повної, правдивої та
неупередженої інформації про
фінансове становище, результати
діяльності та рух грошових коштів
підприємства; підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій; первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи;
первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України, витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом ІІ
цього Кодексу.

З метою встановлення факту здійснення
господарських операцій, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток
або податкового кредиту з податку на
додану вартість має бути підтверджено
рух активів у процесі здійснення
господарських операцій, при цьому
дослідженню підлягають усі первинні
документи, які належить складати
залежно від певного виду господарських
операцій: договори, акти виконаних
робіт тощо; фізичні, технічні та
технологічні можливості певної особи
до вчинення тих чи інших дій, що
становлять зміст господарської
операції, як-от: наявність відповідних
ліцензій та інших дозвільних
документів, що необхідні для ведення
певного виду господарської діяльності;
встановлено зв'язок між фактом
придбання товарів (послуг) і
господарською діяльністю платника
податку, що збігається з позицією
Вищого адміністративного суду України,
викладеною, зокрема, в його Листі від
02.06.2011 року № 742/11/13-11.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

Тобто, обов'язковою умовою
підтвердження реальності здійснення
господарських операцій є фактична
наявність у платника податків
первинних документів, фізичних,
технічних та технологічних
можливостей для здійснення
відповідної операції та зв'язку між
фактом придбання товару (послуги) і
подальшою господарською діяльністю.

Позивачем до судів першої та
апеляційної інстанцій, крім наданих
формально складених Договорів та
податкових накладних, доказів на
підтвердження реальності та
«товарності» господарських операцій з
його контрагентами не надано.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

В зв'язку з вищевикладеним, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
за таких підстав, апеляційна скарга
залишається без задоволення, а
Постанова суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою «Догуш Іншаат Тіджарет
Лімітет Шіркеті» залишити без
задоволення, а Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
30 січня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя

Бабенко К.А.

Судді:

Хрімлі О.Г.

Чаку Є.В.

.

Головуючий суддя
Бабенко К.А

Судді:
Хрімлі О.Г.

Чаку Є.В.