Справа № 264/2748/14-а
Суддя: Васильєва І. А.
Дата ухвалення: 2014-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Харитонова
Суддя-доповідач - Васильєва І. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2014 року справа №264/2748/14-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: Васильєвої І.А., Білак С. В.,
Сухарька М.Г., розглянувши в порядку
письмового провадження апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Іллічівського
районного суду м. Маріуполя від 25 липня
2014 року у справі № 264/2748/14-а за позовом
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Іллічівського району Маріупольської
міської ради, третя особа -
Іллічівський відділ державної
виконавчої служби Маріуполького
міського управління юстиції в
Донецькій області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, -

ВСТАНОВИВ:

20 березня 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Іллічівського району Маріупольської
міської ради, в якому просив визнати
неправомірними дії Управління праці та
соціального захисту населення
Іллічівського району Маріупольської
міської ради щодо відмови позивачу у
перерахунку та виплаті державної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 29 липня 2011 року та зобов'язати
Управління праці та соціального
захисту населення Іллічівського
району Маріупольської міської ради
здійснити позивачу нарахування та
сплатити державну допомогу по догляду
за дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до
досягнення ним трирічного віку у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом, за
період з 29.07.2011 року по 26.04.2014 року з
урахуванням проведених виплат (а.с.2-6).

Постановою Іллічівського районного
суду м. Маріуполя від 11 квітня 2014 року
позов ОСОБА_2 задоволений частково,
визнано неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населенні
Іллічівського району Маріупольської
міської ради щодо нарахування та
виплати державної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі 130 гривень та
зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Іллічівського району Маріупольської
міської ради здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_2 допомоги по догляду за
дитиною - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до
досягнення ним трирічного віку у
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років, встановленого
Законом України «Про Державний бюджет
на 2013 рік» за період з 20 вересня 2013 року
з урахуванням фактично здійснених за
цей час виплат. Позовні вимоги щодо
зобов'язання Управління праці та
соціального захисту населення
Іллічівського району Маріупольської
міської ради здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_2 допомоги по догляду за
дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до
досягнення ним трирічного віку у
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років встановленого
Законом України «Про державний бюджет
на 2013 рік» за період з 26 квітня 2011 року
по 19 вересня 2013 року залишено без
розгляду (а.с. 20-22).

24 квітня 2014 року Іллічівський відділ
державної виконавчої служби
Маріуполького міського управління
юстиції в Донецькій області звернувся
до суду з заявою про зміну способу і
порядку виконання рішення суду першої
інстанції, в якій просив встановити
примусове виконання виконавчого листа
№2-а/264/72/2014 виданого на підставі
постанови Іллічівського районного
суду м. Маріуполя від 11 квітня 2014 року в
частині стягнення з Управління праці
та соціального захисту населення
Іллічівського району Маріупольської
міської ради на користь ОСОБА_2 суми 6
402,32 грн. допомоги по догляду за дитиною
за період з 20 вересня 2013 року по 26.04.2014
року (а.с. 24-25).

Ухвалою Іллічівського районного суду
м. Маріуполя від 25 липня 2014 року у
задоволенні заяви Іллічівського
відділу державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції про встановлення чи зміну
способу та порядку виконання рішення
суду - відмовлено (а.с. 32-33).

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд
першої інстанції зробив висновок про
те, що судом не встановлено обставини,
що ускладнюють виконання судового
рішення, а заявником не надано
достатніх доказів наявності таких
підстав.

ОСОБА_2 з ухвалою суду першої інстанції
не погодилась, подала апеляційну
скаргу, в якій посилається на
порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи.
Просила скасувати ухвалу суду першої
інстанції та постановити нову ухвалу
про зміну способу та порядку виконання
судового рішення шляхом стягнення
нарахованої, але не сплаченої суми в
розмірі 6402,32 грн. з УПСЗН Іллічівського
району Маріупольської міської ради на
користь позивача (а.с. 35).

В доводах апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що на правовідносини
щодо отримання коштів з державного
органу за рішенням суду з 01 січня 2013
року розповсюджуються приписи Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень», а тому
апелянт вважає обґрунтованими
посилання Іллічівського ВДВС ММУЮ про
відсутність на цей час порядку
виконання таких рішень у разі
задоволення позовних вимог про виплату
коштів без визначення певної суми та
способу виконання рішення, а саме
шляхом стягнення.

Сторони в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з'явились, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. За
приписами п.2 ч.1 ст.197 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд справи колегією суддів
здійснюється в письмовому провадженні
за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної
скарги. Суд апеляційної інстанції
може вийти за межі доводів
апеляційної скарги в разі встановлення
під час апеляційного провадження
порушень, допущених судом першої
інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Дослідивши письмові матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а ухвала суду
першої інстанції скасуванню з
наступних підстав.

Постановою Іллічівського районного
суду м. Маріуполя від 11 квітня 2014 року
позов ОСОБА_2 задоволений частково,
визнано неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населенні
Іллічівського району Маріупольської
міської ради щодо нарахування та
виплати державної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі 130 гривень та
зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Іллічівського району Маріупольської
міської ради здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_2 допомоги по догляду за
дитиною - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до
досягнення ним трирічного віку у
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років, встановленого
Законом України «Про Державний бюджет
на 2013 рік» за період з 20 вересня 2013 року
з урахуванням фактично здійснених за
цей час виплат. (а.с. 20-22).

Відповідно до листа Управління праці
та соціального захисту населення
Іллічівського району Маріупольської
міської ради від 20 червня 2014 року
№11/3787-1, на виконання постанови
Іллічівського районного суду м.
Маріуполя від 11 квітня 2014 року
Управління праці та соціального
захисту населення Іллічівського
району Маріупольської міської ради
виконало рішення суду і провело
перерахунок допомоги по догляду за
дитиною, визначивши, що встановлена
недоотримана сума складає 6402,32 грн., що
підтверджується також розрахунком
УПСЗН. До теперішнього часу зазначену
суму позивачу не сплачено (а.с. 30-31).

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом
першої інстанції та апеляційним судом.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого суд вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень». Цей закон
встановлює гарантії держави щодо
виконання судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
«Про виконавче провадження», та
особливості їх виконання.

У відповідності до вимог ст. 2
вищевказаного Закону, держава гарантує
виконання рішень суду про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії щодо майна боржника за яким зокрема
є державний орган.

Стаття 3 вищевказаного Закону визначає
особливості виконання рішень суду про
стягнення коштів з державного органу.

Так відповідно до ст. 3 Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень», виконання рішень суду
про стягнення коштів, боржником за
якими є державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду. Стягувач за рішенням суду про
стягнення коштів з державного органу
звертається до Державної
казначейської служби України у строки,
встановлені Законом України "Про
виконавче провадження", із заявою про
виконання рішення суду. Разом із заявою
стягувач подає до Державної
казначейської служби України
документи та відомості, необхідні для
перерахування коштів, згідно з
переліком, затвердженим Кабінетом
Міністрів України. У разі якщо стягувач
подав не всі необхідні для
перерахування коштів документи та
відомості, Державна казначейська
служба України протягом п'яти днів з
дня надходження заяви повідомляє в
установленому порядку про це
стягувача. У разі неподання стягувачем
документів та відомостей у місячний
строк з дня отримання ним повідомлення
Державна казначейська служба України
повертає заяву стягувану. Стягувач має
право повторно звернутися до Державної
казначейської служби України для
виконання рішення суду у визначені
частиною другою цієї статті строки,
перебіг яких починається з дня
отримання стягувачем повідомлення
Державної казначейської служби
України. Перерахування коштів
стягувачу здійснюється у тримісячний
строк з дня надходження до Державної
казначейської служби України
необхідних для цього документів та
відомостей.

Водночас судове рішення у даній справі
яке має зобов'язальний характер щодо
виплати, не належать до зазначених у
згаданій статті видів рішень, що
унеможливлює його виконання без зміни
його способу.

Згідно з частиною першою статті 263
Кодексу адміністративного судочинства
України за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Ця норма не містить виключного
переліку обставин, що є підставою для
вирішення питання про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Підставою для зміни чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення є обставини, що роблять
виконання судового рішення неможливим.

Отже судова колегія звертає увагу на
те, що зміни у правовому регулюванні
порядку виконання судових рішень,
боржником за якими є державний орган,
яким не передбачено виконання рішень
зобов'язального характеру,
унеможливлюють їх виконання. Така
обставина є підставою для зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Під зміною
способу і порядку виконання рішення
слід розуміти вжиття адміністративним
судом нових заходів для реалізації
рішення. Отже в даній справі зміна
способу і порядку виконання рішення
можлива шляхом зміни зобов'язання
здійснити виплати на стягнення цих
виплат. Така зміна можлива лише у разі
виконання боржником зобов'язальної
частини рішення про нарахування
соціальної виплати.

З огляду на зазначене очевидна
неможливість виконання постанови суду
у визначений судом спосіб.

Виходячи з положень вищевказаного
Закону України та приписів Порядку
затвердженого на виконання цього
Закону постановою Кабінету Міністрі
України від 3 серпня 2011 року № 845, органи
Казначейства на теперішній час не
мають повноважень для зобов'язання
іншого органу вчинити певні дії та
можливості прийняти до виконання
виконавчий документ без зазначення
суми коштів.

Суд апеляційної інстанції вважає, що
кінцевим результатом виконання
судового рішення по цій справі є
виплата позивачеві коштів державним
органом, що підпадає під компетенцію
Державної казначейської служби
України.

Колегія суддів вважає, що оскільки у
виконавчому документі не зазначено
стягнути конкретну суму коштів, яка
підлягає безспірному списанню з
рахунків боржника, то з огляду на
положення Закону України «Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень»
виконання постанови суду є неможливим.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
необхідно змінити спосіб виконання
рішення суду шляхом стягнення з
Управління праці та соціального
захисту населення Іллічівського
району Маріупольської міської ради на
користь ОСОБА_2 нарахованої за
розрахунком допомогу по догляду за
дитиною - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до
досягнення ним трирічного віку у
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років, встановленого
Законом України «Про державний бюджет
на 2013 рік» за період з 20 вересня 2013 року
по 26 квітня 2014 року у сумі 6 402,32 грн.

На підставі викладеного, судова
колегія робить висновок, що суд першої
інстанції порушив норми матеріального
та процесуального права, що відповідно
до вимог ст. 202 КАС України є підставою
для скасування судового рішення та
ухвалення нового.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Іллічівського районного суду м.
Маріуполя від 25 липня 2014 року у справі
№ 264/2748/14-а задовольнити.

Ухвалу Іллічівського районного
суду м. Маріуполя від 25 липня 2014 року
у справі № 264/2748/14-а - скасувати.

Встановити інший спосіб та
порядок виконання постанови
Іллічівського районного суду м.
Маріуполя від 11 квітня 2014 року по
справі № 264/2748/14-а, а саме: змінити
спосіб виконання постанови
Іллічівського районного суду м.
Маріуполя від 11 квітня 2014 року по
справі № 264/2748/14-а, шляхом стягнення з
Управління праці та соціального
захисту населення Іллічівського
району Маріупольської міської ради на
користь ОСОБА_2 нарахованої допомоги
по догляду за дитиною - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним
трирічного віку у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років,
встановленого Законом України «Про
державний бюджет на 2013 рік» за період з
20 вересня 2013 року по 26 квітня 2014 року у
сумі 6402,32 грн.

Ухвала суду апеляційної
інстанції є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Колегія суддів
І.А. Васильєва

С.В. Білак

М.Г. Сухарьок