Справа № 713/2346/12, 2а-309/4/13
Суддя: Затолочний В.С.
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 року
Справа №
4831/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Затолочного В.С.,

суддів
Костіва М.В., Савицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Хустського
районного суду Закарпатської області
від 07.02.2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м. Хуст та Хустському районі
Закарпатської області, Хустської
районної виконавчої дирекції
Закарпатського відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, про визнання
дій неправомірними, зобов'язання
вчинити певні дії та стягнення
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Хуст та Хустському районі
Закарпатської області, Хустської
районної виконавчої дирекції
Закарпатського відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, про визнання
дій неправомірними, зобов'язання
вчинити певні дії та стягнення
моральної шкоди. Просила визнати дії
управління Пенсійного Фонду в м. Хуст
та Хустському районі щодо розірвання
договору № 46 від 30.11.2011 р. про
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування
неправомірними, прийняте рішення
відповідача про розірвання вказаного
договору визнати незаконним та
скасувати. Також просила визнати
незаконними та неправомірними дії
Хустської районної виконавчої
дирекції Закарпатського відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, щодо
відмови у призначенні та виплати їй
допомоги по вагітності та пологах і
зобов'язати відповідача нарахувати та
провести виплату їй допомоги у зв'язку
з вагітністю та пологами з 01.03.2012 р. по
18.07.2012 р. в розмірі 4846,80 грн. Крім цього,
позивачка просила стягнути з обох
відповідачів солідарно завдану їй
моральну шкоду в розмірі 10000 гривень.

Хустський районний суд Закарпатської
області постановою від 07.02.2013 року в
задоволенні позову відмовив.

Дану постанову суду оскаржила в
апеляційному порядку позивачка,
просить скасувати судове рішення та
прийняти нове про задоволення позову.

Позивач звертає увагу на те, що за
місцем роботи за сумісництвом за неї не
сплачувався мінімальний страховий
внесок, тобто вона не була за місцем
праці застрахованою особою та не
набула права на соціальний захист. Тому
вона використала своє право на
добровільну участь в системі
загальнообов'язкового соціального
страхування. На момент виникнення
страхового випадку договір був чинним,
а отже їй мали бути виплачені кошти.
Розірвання договору було
безпідставним, оскільки про її роботу в
Карпатському інституті підприємництва
«Україна» орган Пенсійного фонду був
обізнаний. Матеріалами справи також
підтверджується, що відповідач
Хустська районна виконавча дирекція
Закарпатського відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності заперечує її
право на отримання путівок на
санаторно-курортне лікування за місцем
роботи, а отже до укладання Договору на
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового соціального
страхування вона не набула статусу
застрахованої особи. Також позивачка
посилається на невиконання
страховиком (органом фонду соціального
страхування) їй як страхувальнику
своїх зобов'язань, всупереч ст.. 979 ЦК
України. Крім того, на думку апелянта,
безпідставною є відмова в задоволенні
вимог про стягнення моральної шкоди.

Сторони правом на участь у судовому
засіданні не скористалися, у зв'язку
чим справа розглядалася в порядку
письмового провадження.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
30.11.2011 року позивачка та УПФ в м. Хуст та
Хустському районі уклали договір № 46
про добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

20.03.2012 року УПФ в м. Хуст та Хустському
районі розірвало вказаний договір з
посиланням на те, що позивач є
застрахованою особою, працюючи за
сумісництвом в Карпатському інституті
підприємництва «Україна».

Позивачка зверталася до Хустської
виконавчої дирекції Закарпатського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності із заявою про
виплату допомоги по вагітності та
пологах на підставі укладеного між нею
та УПФ в м. Хуст та Хустському районі
Договору про добровільну участь у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Відповідач Хустська виконавча
дирекція Закарпатського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності відмовив у призначенні
та виплаті вказаних сум через
розірвання Договору, на який
посилалася позивачка.

Суд першої інстанції вірно застосував
норми матеріального права до
встановлених правовідносин сторін.

Зокрема, статтями 4 та 10 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
страхування» обумовлено коло осіб в
тому числі фізичних осіб-підприємців,
які мають право на добровільну участь у
системі загальнообов'язкового
державного страхування та сплату
відповідного єдиного внеску за умови,
що такі особи не є найманими
працівниками чи підприємцями.

Відповідно до підпункту 2.2, п. 2 Договору
від 30.11.2011 р. застрахована особа
(позивачка) зобов'язана надавати про
себе достовірні відомості, що
заносяться до персональної облікової
картки в системі персоніфікованого
обліку.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, позивачка на час укладання
цього Договору не надала відомості про
свою трудову діяльність в Карпатському
інституті підприємництва «Україна», де
рахується застрахованою особою по всіх
видах страхування за персоніфікованим
обліком. Отже, позивачка підлягає
загальнообов'язковому державному
соціальному страхуванню та вважається
застрахованою особою відповідно до п. 1
ч. 1 ст. 6 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

З огляду на ці обставини, УПФ в м. Хуст
та Хустському районі, враховуючи
положення ч. 6 ст. 10 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
страхування», не мало підстав для
укладання з позивачкою договору про
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
страхування.

Встановивши невідповідність позивача
вимогам Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
страхування», як пред'явлені до осіб,
які мають право на добровільну участь у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
УПФ в м. Хуст та Хустському районі,
після виявлення вищевказаних
невідповідностей правомірно вирішило
питання про розірвання Договору з
позивачкою в порядку, визначному п. 7
цього Договору.

Доводи позивачки про те, що відповідачі
не дотримуються загальних положень
визначених в ст. 979 ЦК України щодо
виконання умов договору страхування,
суд вважає необґрунтованими, так як в
даному випадку правовідносини, що
виникають між сторонами з договору про
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
спеціальними законами, а саме: Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням» та Законом
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
страхування».

Відмовляючи в задоволенні вимог про
стягнення моральної шкоди, суд першої
інстанції обґрунтовано зазначив в
оскаржуваному рішення, що через
відсутність підстав для задоволення
позову щодо розв'язання
публічно-правового спору між
сторонами, вимоги позивачки про
відшкодування моральної шкоди також
безпідставні.

З огляду на викладене, постанова суду
першої інстанції відповідає
обставинам справи, наявним в ній
доказам, прийнята з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для її скасування колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Хустського
районного суду Закарпатської області
від 07.02.2013 року у справі № 713/2346/12
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.С.
Затолочний

Судді М.В. Костів

Н.В. Савицька