Справа № 824/892/13-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2013-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2013 р. м. Чернівці
Справа № 824/892/13-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі
головуючого - судді Маренича І.В.,
розглянувши у порядку скороченого
провадження справу за
адміністративним позовом Державної
податкової інспекції у м.Чернівцях до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
суд -

В С Т А Н О В И В :

Державна податкова інспекція у м.
Чернівцях (далі-Позивач) звернулася з
адміністративним позовом до ОСОБА_1
(далі-Відповідач) про стягнення
заборгованості в сумі 3368,36 грн.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 183-2 КАС
України, відповідачу було направлено
ухвалу про відкриття скороченого
провадження та запропоновано подати
заперечення на позов, або заяву про
визнання позову, однак відповідач
зазначеним правом не скористався.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши надані докази в
сукупності, проаналізувавши
законодавство, яке регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач
зареєстрований як фізична
особа-підприємець в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців з 13.11.2001 року та взятий
на облік як платник податків з 16.05.2003
року.

Відповідачем 02.02.2012 року подавались
податкова декларація з плати за землю
(земельний податок та/або орендна плата
за земельні ділянки державної або
комунальної власності) за 2012 рік.

Позивачем на адресу відповідача
сформовано та направлено податкову
вимогу № Ф-5513 від 05.12.2012 року, факт
отримання якої підтверджується
підписом про отримання відповідачем.

Згідно розрахунку заборгованості
станом на 04.04.2013 року у відповідача
склалась податкова заборгованість
перед бюджетом по земельному податку в
сумі 3368,36 грн.

Відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 91
Земельного кодексу України, власники
земельних ділянок зобов'язані
своєчасно сплачувати земельний
податок.

Відповідно до пп. 16.1.4. п. 16.1. ст. 16
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний: сплачувати
податки та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Так, згідно статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законами.

Підпунктом 14.1.136 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України визначено, що орендна
плата за земельні ділянки державної і
комунальної власності - обов'язковий
платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою (далі у розділі XIII -
орендна плата).

Підпунктом 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України, визначено, що
земельний податок - обов'язковий
платіж, що справляється з власників
земельних ділянок та земельних часток
(паїв), а також постійних
землекористувачів (далі - податок для
цілей розділу XIII цього Кодексу).

Згідно із п.287.3 ст.287 Податкового
кодексу України податкове зобов'язання
щодо плати за землю, визначене у
податковій декларації на поточний рік,
сплачується рівними частками
власниками та землекористувачами
земельних ділянок за
місцезнаходженням земельної ділянки
за податковий період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісяця протягом
30 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
(звітного) місяця.

Відповідно до п.57.3 ст. 57 Податкового
кодексу України у разі визначення
грошового зобов'язання контролюючим
органом за підставами, зазначеними у
підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, платник податків
зобов'язаний сплатити нараховану суму
грошового зобов'язання протягом 10
календарних днів, що настають за днем
отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

Відповідно до п.41.5 статті 41 Податкового
Кодексу України, контролюючими
органами та органами стягнення є
виключно органи державної податкової
служби, які уповноважені здійснювати
заходи щодо забезпечення погашення
податкового боргу в межах їх
повноважень, а також державні
виконавці в межах своїх повноважень.

Пунктом 46.1 ст. 46 Податкового кодексу
України визначено, що податкова
декларація, розрахунок (далі -
податкова декларація) - документ, що
подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку. Податкова декларація
подається за звітний період в
установлені цим Кодексом строки органу
державної податкової служби, в якому
перебуває на обліку платник податків
(п. 49.1 ст. 49 Податкового кодексу).

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового
кодексу України, платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого цим
Кодексом для подання податкової
декларації, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 59.1 ст.59
Податкового кодексу України у разі
коли платник податків не сплачує
узгоджену суму грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає такому платнику податків
податкову вимогу.

Відповідно до п.87.11 ст.87 Податкового
кодексу України орган стягнення - орган
державної податкової служби,
звертається до суду з позовом про
стягнення суми податкового боргу
платника податків.

Відповідно до п. 20.1.28. статті 20
Податкового Кодексу України органи
державної податкової служби мають
право: застосовувати до платників
податків фінансові (штрафні) санкції,
стягувати до бюджетів та державних
цільових фондів суми грошових
зобов'язань та/або податкового боргу у
випадках, порядку та розмірі,
встановлених цим Кодексом, стягувати
суми простроченої заборгованості
суб'єкта господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитом (позикою), залученим державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) або під
державну (місцеву) гарантію, а також за
кредитом з бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 14.1.156 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України податкове
зобов'язання - сума коштів, яку платник
податків, у тому числі податковий
агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк).

Як вбачається з пп.14.1.175 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України,
податковий борг - сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання.

Згідно п.4 ч.3 ст.129 Конституції України
та ст.71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

На момент звернення з позовною заявою
до суду сума заборгованості в розмірі
3368,36 грн. відповідачем в добровільному
порядку не сплачена, тому несплата
вищевказаної суми податкового боргу
спричинить збитки Державному бюджету
України в частині ненадходження
вищевказаного податкового боргу, в
зв'язку з чим порушені економічні
інтереси держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

Відповідно до п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону
України "Про судовий збір" від 8.07.2011 р. №
3674-VI позивач звільнений від спалити
державного мита. Тому суд не стягує
судові витрати з відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанови суду, прийняті в порядку
скороченого провадження, виконуються
негайно.

Керуючись статтями 11, 71, 79, 86, 94, 158-162, 183-2
КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідн. код НОМЕР_1)
податковий борг в сумі 3368,36 грн.

Постанова підлягає негайному
виконанню.

Відповідно до ст.ст. 183-2, 186 КАС України
постанова може бути оскаржена протягом
10 днів з моменту отримання копії
постанови.

Постанова, прийнята у скороченому
провадженні, крім випадків її
оскарження в апеляційному порядку, є
остаточною.

Постанова набирає законної сили в
порядку ст. 254 КАС України.

Суддя

І.В. Маренич