Справа № К/9991/22053/11-С
Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/22053/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Гаманка
О.І.

суддів Білуги С.В.

Загороднього А.Ф.

розглянувши в письмовому провадженні
касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 22 березня
2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Львівської митниці, Державної митної
служби України про визнання
протиправними та скасування наказів,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Державної митної
служби України (надалі - ДМС України)
про визнання незаконним та скасування
наказу від 10.08.2010 року № 1546-к в частині
припинення державної служби позивачем
відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону
України «Про державну службу».

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 22
листопада 2010 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасувано наказ
Державної митної служби України від
10.08.2010 року № 1546-к в частині припинення
перебування на державній службі в
митних органах України ОСОБА_2

Поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника
відділу митного оформлення №1 митного
поста «Мостиська» Львівської митниці з
10.08.2010 року.

Стягнуто з Львівської митниці на
користь ОСОБА_2 середній заробіток за
час вимушеного прогулу з 11.08.2010 року по
22.11.2010 року в розмірі 14845 грн. 88 коп.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 22 березня
2011 року скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нове, яким у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати судове рішення суду
апеляційної інстанції, а рішення суду
першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі в
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Судами встановлено, що з 1997 року ОСОБА_2
проходив службу в митних органах
України і до звільнення обіймав посаду
начальника відділу митного оформлення
№1 митного поста «Мостиська»
Львівської митниці.

Наказом ДМС України від 10.08.2010 року №
1546-к за порушення Присяги державних
службовців, відповідно до вимог п. 6 ч.1
ст. 30 Закону України «Про державну
службу», припинено його перебування на
державній службі в митних органах
України.

Підставою прийняття даного наказу,
слугувало службове розслідування,
висновки якого викладені в акті
службового розслідування від 18.08.2010
року, згідно якого порушення позивачем
присяги полягає у тому, що ОСОБА_4
здійснено митний контроль та митне
оформлення транспортного засобу з
д.р.н. НОМЕР_1 без письмового
декларування та без його
оподаткування, чим порушено вимоги абз.
3 ст. 4 Закону України «Про порядок
ввезення (пересилання) в Україну,
митного оформлення й оподаткування
особистих речей, товарів та
транспортних засобів, що ввозяться
(пересилаються) громадянами на митну
територію України»від 13.09.2001 року №
2681-ІІІ та п.п. 2.2, 2.4, 2.22 посадової
інструкції інспектора відділу митного
оформлення № 1 митного поста
«Мостиська». ОСОБА_5 не забезпечено
належне виконання п. 3.1.1.24
Технологічної схеми, п. 1.8 наказу
Львівської митниці від 27.05.2010 року № 404
та п.п. 2.2, 2.22, 2.23 посадової інструкції
інспектора відділу митного оформлення
№ 1 митного поста «Мостиська».
Вищевикладене сталося через те, що
ОСОБА_2 не забезпечено належного
контролю за діями підлеглого особового
складу та порушено п.п. 2.1, 2.2, 2.3, 2.5
посадової інструкції начальника
відділу митного оформлення № 1 митного
поста «Мостиська».

Відповідно до статті 408 Митного кодексу
України, чинного на час існування
спірних правовідносин, правовий статус
посадових осіб митної служби України,
їх права та обов'язки визначаються
Конституцією України, цим Кодексом, а в
частині, що не регулюється ним, -
Законом України "Про державну службу".

Крім того, у митній службі України діє
Дисциплінарний статут митної служби
України, який затверджується законом
(частина 2 статті 410 Митного кодексу
України).

Отже, порядок, умови проходження і
припинення державної служби в митних
органах встановлено Законом України
"Про державну службу" та Дисциплінарним
статутом митної служби України (надалі
- Дисциплінарний статут).

Дисциплінарний статут визначає суть
службової дисципліни, права та
обов'язки посадових осіб митної служби
України, яким присвоєно спеціальні
звання, у тому числі керівників митних
органів, спеціалізованих митних
установ та організацій, щодо
забезпечення та додержання дисципліни,
а також види та порядок застосування
заохочень і дисциплінарних стягнень.
Регулювання правового становища
державних службовців, що працюють у
митних органах, здійснюється з
урахуванням вимог Закону України "Про
державну службу".

Відповідно до статті 21 Дисциплінарного
статуту порушення службової
дисципліни - це протиправне, винне
(умисне чи необережне) діяння (дія чи
бездіяльність) посадової особи митної
служби, тобто невиконання урочистого
зобов'язання посадових осіб митної
служби, зокрема, невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій, які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України.

До діянь, які є порушеннями службової
дисципліни, належать: 1) порушення вимог
законів та інших нормативно-правових
актів України з питань митної справи,
державної служби, а також наказів та
розпоряджень безпосередніх та/або
прямих керівників; 2) порушення порядку
здійснення митного контролю та митного
оформлення предметів, що переміщуються
через митний кордон України (пункт 1, 2
статті 22 Дисциплінарного статуту).

Розділом 4 Дисциплінарного статуту
визначено види дисциплінарних
стягнень та порядок їх застосування,
чітко врегульована процедура їх
застосування, внаслідок чого
забезпечується належний захист
законних прав та інтересів працівників
при вирішенні питань їх дисциплінарної
відповідальності.

Статтею 413 Митного кодексу України
встановлено, що посадові особи митної
служби України, вперше прийняті на
службу до митних органів, приймають
Присягу.

Складаючи Присягу, державний
службовець покладає на себе не тільки
певні службові зобов'язання, але й
моральну відповідальність за їх
виконання.

Отже, під порушенням Присяги слід
розуміти скоєння державним службовцем
проступку (вчинку) проти інтересів
служби, який суперечить покладеним на
нього обов'язкам, підриває довіру до
нього як носія влади, що призводить до
приниження авторитету державного
органу та унеможливлює подальше
виконання ним своїх обов'язків.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 прийняв
Присягу державного службовця.

Пунктом 6 частини 1 статті 30 Закону
України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII "Про
державну службу" (надалі - Закон № 3723-XII)
визначено, що державна служба
припиняється у разі відмови державного
службовця від прийняття або порушення
Присяги, передбаченої у статті 17 цього
Закону.

Цією нормою визначено не окремий вид
відповідальності державних службовців
за порушення Присяги, а спеціальну
підставу для припинення державної
служби. Саме ж припинення державної
служби відбувається у формі
звільнення.

Таким чином, недотримання, порушення
державним службовцем як правових, так і
етичних (моральних) норм може бути як
порушенням Присяги так і
дисциплінарним правопорушенням, проте
дисциплінарне правопорушення
пов'язується лише з порушенням
правових вимог щодо проходження
публічної служби.

Системний аналіз наведених
спеціальних і загальних норм, свідчить,
що за вчинення посадовими особами
митної служби України порушень
службової дисципліни, дисциплінарних
правопорушень допускається
застосування дисциплінарних стягнень,
визначених у частині другій статті 22
Дисциплінарного статуту та Законом №
3723-XII, найбільш суворим з яких є
звільнення.

При цьому необхідно враховувати, що у
разі вчинення дисциплінарного
правопорушення, наслідком якого може
бути припинення державної служби за
порушення Присяги або звільнення з
митного органу є санкціями різних
рівнів відповідальності, які не можуть
застосовуватися як альтернативні.

Припинення державної служби за
порушення Присяги є найсуворішою
санкцією відповідальності державного
службовця, який вчинив діяння,
несумісне з посадою. Тому рівень
юридичних гарантій захисту прав
зазначеної особи в процедурах
вирішення питань застосування такої
відповідальності повинен бути не
меншим, ніж під час звільнення з
митного органу за вчинення
дисциплінарного правопорушення, з
дотриманням строків притягнення до
дисциплінарної відповідальності.

З метою з'ясування всіх обставин
вчинення посадовою особою митної
служби дисциплінарного правопорушення
керівник митного органу має право
призначити службове розслідування.
Порядок проведення службового
розслідування визначається спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади в галузі митної
справи. Застосуванню дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення передує
обов'язкове службове розслідування
(стаття 31 Дисциплінарного статуту).

Наказом Державної митної служби
України від 13 серпня 2010 року № 918
затверджено Інструкцію про порядок
організації та проведення службового
розслідування і службової перевірки в
митній службі України (далі -
Інструкція) пунктом 1.1 якої визначено
приводи, підстави, мета, порядок
призначення і проведення службового
розслідування, прийняття за ним рішень,
виконання цих рішень, формування
матеріалів службового розслідування у
справі, а також права та обов'язки
посадових осіб митної служби України
під час їх проведення.

Згідно із абзацом 9 пункту 1.2 Інструкції
службове розслідування - це комплекс
заходів, що здійснюються в межах
компетенції відповідно до цієї
Інструкції з метою повного, всебічного
та об'єктивного з'ясування обставин
вчинення посадовою особою
дисциплінарного або іншого
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності,
виявлення причин і умов, що сприяли
його вчиненню, встановлення наявності
(відсутності) вини, її ступеня, а також
установлення інших подій, обставин, що
потребують з'ясування під час
проведення таких заходів.

Отже, звільненню державного службовця
за вчинення дисциплінарного
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності, з
підстав припинення державної служби за
порушення Присяги, має передувати
службове розслідування, яке
регулюється Інструкцією і висновки
якого є передумовою звільнення.

Звільнення за порушення присяги може
мати місце лише тоді, коли державний
службовець скоїв проступок проти
інтересів служби, який суперечить
покладеним на нього обов'язкам,
підриває довіру до нього як носія
влади, що призводить до приниження
державного органу та унеможливлює
подальше виконання ним своїх
обов'язків. Державний службовець, який
вчинив дисциплінарний проступок, не
може бути звільнений за порушення
Присяги, якщо цей проступок не можливо
кваліфікувати як порушення Присяги.

Зазначені висновки узгоджуються з
правовою позицією Верховного Суду
України, викладену в постанові від 22
жовтня 2013 року у справі № 21-274а13 за
позовом ОСОБА_6 до Державної митної
служби України, Львівської митниці
Держмитслужби про скасування наказу та
поновлення на роботі.

В наказі голови ДМСУ від 10.08.2010 року №
1546-к вказано, що позивач під час
здійснення службових повноважень,
внаслідок несумлінного виконання ним
своїх службових обов'язків, не виявив
та не вчинив дій щодо припиненння
фактів незаконного ввезення в Україну
товарів. Разом з тим, кваліфікуючи дії
ОСОБА_2 як порушення Присяги,
відповідачем не наведено відповідні
мотиви, за яких проступок позивача
можна кваліфікувати саме як порушення
Присяги, а не як дисциплінарне
правопорушення.

Отже, вирішуючи спір та оцінюючи
правомірність дій відповідача, суд
першої інстанції, обґрунтовано
зазначив, що оскаржуваний наказ не
містить інформації щодо дій, вчинених
ОСОБА_2, які перешкоджають перебуванню
його на службі в митних органах, а в
тексті наказу відсутнє обґрунтування
обставин, які свідчать про порушення
позивачем присяги, а тому апеляційний
суд помилково скасував законне та
обґрунтоване рішення суду першої
інстанції.

Відповідно до статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 22 березня
2011 року скасувати, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 22
листопада 2010 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Львівської митниці,
Державної митної служби України про
визнання протиправними та скасування
наказів залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Гаманко

Судді
С.В. Білуга

А.Ф.Загородній