Справа № 2а/0570/10886/11
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" серпня 2014 р. м. Київ
К/9991/79424/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача:Усенко Є.А.,суддів:
Кошіля В.В., Костенка М.І., розглянувши
у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Бердянської
об'єднаної державної податкової
інспекції Запорізької області

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 02.08.2011

та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20.10.2011

у справі № 2а/0570/10886/2011 Донецького
окружного адміністративного суду

за позовом Бердянської об'єднаної
державної податкової інспекції
Запорізької області

до Закритого акціонерного товариства
«Бердянський машинобудівний завод»

про стягнення заборгованості перед
Державним бюджетом України у сумі
1492533,98 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 02.08.2011,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 20.10.2011, позов задоволено частково:
стягнуто з рахунків ЗАТ «Бердянський
машинобудівний завод» грошові кошти у
сумі 1310204,19 грн., у задоволені решти
позову відмовлено.

У касаційній скарзі Бердянська ОДПІ
просить скасувати ухвалені у справі
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій у частині відмови у
задоволенні позову та ухвалити в цій
частині нове рішення, яким позов
задовольнити у повному обсязі,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального права.

Позивач не скористався своїм
процесуальним правом подати
заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

У судовому процесі встановлено, що ЗАТ
«Бердянський машинобудівний завод»
задекларував податкові зобов'язання із
орендної плати за земельні ділянки
державної та комунальної власності за
2010 рік у сумі 1093978,75 грн. (податкова
декларація № 3609 від 28.01.2010) та за 2011 рік
у сумі 1093978,75 грн. (податкова декларація
№ 1747 від 26.01.2011).

Податковий борг у сумі 1492533,98 грн., який
ОДПІ просить стягнути з товариства в
доход бюджету, складається із
податкового боргу за несплаченими
податковими зобов'язаннями із плати за
землю (орендної плати) за період з
березня 2010 року по червень 2011 року у
загальній сумі 1367473,44 грн. та
нарахованої на цю суму податкового
боргу пені 125060,54 грн. (а.с.3-4).

Відмовляючи у задоволенні позову у
частині стягнення податкового боргу у
сумі 182320,79 грн., суд першої інстанції
виходив з того, що сплачені в цій сумі
податкові зобов'язання із орендної
плати за земельні ділянки державної та
комунальної власності за 2010 рік
неправомірно зараховані податковим
органом в оперативному обліку
сплачених податків, зборів
(обов'язкових платежів) в оплату
податкового боргу, який виник раніше, у
той час як позивач при сплаті цієї суми
у призначенні платежу вказував сплату
поточних податкових зобов'язань.

Відповідно до підпункту 5.3.1 пункту 5.3
ст.5 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (Закон № 2181-ІІІ)
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом десяти
календарних днів, наступних за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого підпунктом 4.1.4
пункту 4.1 статті 4 цього Закону для
подання податкової декларації.

Пунктом 7.7 статті 7 Закону № 2181-III
визначено рівність бюджетних
інтересів. З цією метою визначено, що
податковий борг погашається
попередньо погашенню податкових
зобов'язань, які не є податковим боргом,
у порядку календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) - у
рівних пропорціях.

Однак, зазначена норма не позбавляє
платника податків права самостійно
визначити джерела погашення
узгоджених податкових зобов'язань
відповідно до пункту 7.1 статті 7 Закону
№ 2181-III та від обов'язку самостійно
сплатити суму податкового зобов'язання
відповідно до підпункту 5.3.1 пункту 5.3
статті 5 цього ж Закону. Суми податкових
зобов'язань або податкового боргу з
урахуванням підпункту 16.5.2 пункту 16.5
статті 16 Закону № 2181-III слід вважати
сплаченими у день реєстрації
банківською установою платіжного
документа із зазначеним у ньому
призначенням платежу на сплату
відповідних податкових зобов'язань або
податкового боргу, визначених
платником податків. Законом
№ 2181-III не визначено серед
заходів, які вживаються контролюючим
органом з метою погашення платниками
податків податкового боргу, зміну
призначення платежу, самостійно
визначеного платником податків.

Суди першої та апеляційної інстанцій
на підставі досліджених в судовому
процесі копій платіжних доручень від
02.11.2010 № 148 на суму 91164,90 грн., від 29.12.2010 №
179 на суму 70000,00 грн., від 30.12.2010 № 180 на
суму 21164,90 грн., зробили правильний
висновок, що оскільки позивач сплатив
податкові зобов'язання за 2010 рік в
загальній сумі 182320,79 грн., у нього
відсутній податковий борг в цій сумі за
2010 рік, а позов пред'явлений саме щодо
податкового боргу за 2010 та 2011 роки.

Доводи касаційної скарги правильність
цього висновку судів не спростовують, а
відтак підстави для скасування
оскаржуваних судових рішень відсутні.

У силу норм частини 2 ст.220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції переглядає
судове рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги

Відповідно до статті 224 цього Кодексу
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Бердянської
об'єднаної державної податкової
інспекції Запорізької області
залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 02.08.2011 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20.10.2011- без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
В.В. Кошіль М.І. Костенко