Справа № 826/5699/14
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2014-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5699/14
Головуючий у 1-й інстанції: Іщук
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

13 серпня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.,

суддів - Бєлової Л.В.,

Кучми А.Ю.,

при секретарі судового засідання:
Мотилю В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Оболонської
районної у місті Києві державної
адміністрації на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
19 червня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Оболонської районної у місті Києві
державної адміністрації про
поновлення на роботі,

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
19 червня 2014 року позов задоволено,
скасовано Розпорядження Оболонської
районної у м. Києві державної
адміністрації від 29.01.2014 р. № 26-к «Про
звільнення з посади ОСОБА_3.»; поновлено
ОСОБА_3 на посаді заступника голови
Оболонської районної в м. Києві
державної адміністрації з 30 січня 2014
року; зобов'язано Оболонську районну у
м. Києві державну адміністрацію
нарахувати та виплатити ОСОБА_3 середню
заробітну плату за час вимушеного
прогулу з 30 січня 2014 року по 19 червня 2014
року.

Не погоджуючись із судовим рішенням,
відповідач звернувся до Київського
апеляційного адміністративного суду з
апеляційною скаргою в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та постановити нову, якою
відмовити в задоволенні позову,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, які з`явились у судове
засідання, перевіривши за матеріалами
справи наведені у апеляційній скарзі
доводи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено в суді першої
інстанції, розпорядженням Оболонської
районної у м. Києві державної
адміністрації від 23.12.2010 року №6-к «Про
призначення на посаду ОСОБА_3.» ОСОБА_3
була призначена з 23.12.2010 року на посаду
заступника голови Оболонської
районної в м. Києві державної
адміністрації в порядку переведення з
виконавчого органу Оболонської
районної у м. Києві ради (Оболонської
районної у м. Києві державної
адміністрації).

Починаючи з 19 липня 2013 року, відповідно
до листків непрацездатності, ОСОБА_3
була відсутня на роботі.

У зв'язку із нез'явленням на роботі
ОСОБА_3 більше чотирьох місяців підряд
внаслідок тимчасової непрацездатності
через загальне захворювання,
розпорядженням Оболонської районної в
м. Києві державної адміністрації від
29.01.2014 року № 26-к «Про звільнення з
посади ОСОБА_3.» було звільнено ОСОБА_3,
заступника голови Оболонської
районної в м. Києві державної
адміністрації, 29.01.2014 року, відповідно
до п. 5 ст. 40 КЗпП України.

Вважаючи вищевказане звільнення
незаконним, позивачка звернулась до
суду.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
наступних мотивів, з чим погоджується
колегія суддів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України орган державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 43 Конституції
України кожен має право на працю, що
включає можливість заробляти собі на
життя працею, яку він вільно обирає або
на яку вільно погоджується. Громадянам
гарантується захист від незаконного
звільнення.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про державну службу» державна служба
в Україні - це професійна діяльність
осіб, які займають посади в державних
органах та їх апараті щодо практичного
виконання завдань і функцій держави та
одержують заробітну плату за рахунок
державних коштів.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 36 Кодексу
законів про працю України (далі - КЗпП
України) підставами припинення
трудового договору, є, зокрема,
розірвання трудового договору з
ініціативи працівника (статті 38, 39), з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу (статті 40, 41)
або на вимогу профспілкового, чи іншого
уповноваженого на представництво
трудовим колективом органу (стаття 45).

Так, п. 5 ч.1 ст. 40 КЗпП України
передбачено, що трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть
бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом лише у
випадках, нез'явлення на роботу
протягом більш як чотирьох місяців
підряд внаслідок тимчасової
непрацездатності, не рахуючи відпустки
по вагітності і родах, якщо
законодавством не встановлений
триваліший строк збереження місця
роботи (посади) при певному
захворюванні. За працівниками, які
втратили працездатність у зв'язку з
трудовим каліцтвом або професійним
захворюванням, місце роботи (посада)
зберігається до відновлення
працездатності або встановлення
інвалідності.

Таким чином, трудове законодавство не
тільки зазначає перелік підстав
розірвання трудового договору з
ініціативи роботодавця, але й
встановлює юридичні гарантії
забезпечення прав працівника від
незаконного звільнення, однією з яких є
передбачена частиною третьою статті 40,
частини другої статті 41 КЗпП України
заборона звільнення працівника в
період його тимчасової
непрацездатності. Виключенням із
даного правила є лише нез'явлення на
роботу протягом більш як чотирьох
місяців підряд внаслідок тимчасової
непрацездатності.

Визначальною обставиною, в даному
випадку, є нез'явлення на роботі
протягом більш як чотирьох місяців
підряд, що означає, що особа не
перебуває на робочому місці чотири
місяці поспіль - без перерви + мінімум
один день.

Разом з тим, із матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_3 з 19 липня 2013 року
перебувала на лікарняному, що
підтверджується листками
непрацездатності від 19.07.2013 р. серії АГА
№ 868081 з 19.07.2013 р. по 16.08.2013 р., від 19.08.2013 р.
серії АГА № 868793 з 19.08.2013 р. по 28.08.2013 р.,
від 29.08.2013 р. серії АГА № 869236 з 29.08.2013 р.
по 10.09.2013 р., від 25.09.2013 р. № 1 серії АГА
906202 з 11.09.2013 р. по 25.09.2013 р., від 26.09.2013 р.
серії АГА № 868084 з 26.09.2013 р. по 13.10.2013 р.,
від 04.11.2013 р. серії АВЮ № 254218 з 14.10.2013 р.
по 04.11.2013 р., від 15.11.2013 р. серії АВЮ № 254237
з 05.11.2013 р. по 15.11.2013 р., від 16.11.2013 р. серія
АГА № 903398 з 16.11.2013 р. по 30.11.2013 р., від
26.12.2013 р. серія АВІ № 496354 з 02.12.2013 р.
(продовжує хворіти), від 27.01.2014 р. серія
АВЮ № 250334 з 27.12.2013 р. (продовжує хворіти),
від 28.02.2014 р. (продовження листка
непрацездатності серія АВЮ №250321) серія
АВР № 982411 з 28.01.2014 р. по 28.02.2014 року.

Листом Комунального закладу Київської
обласної ради «Київської обласної
клінічної лікарні» від 03.12.2013 р. № 2655
підтверджено, що листки
непрацездатності серії АВЮ № 254218 та №
254237 були видані ОСОБА_3

Судом першої інстанції під час
розгляду справи було встановлено, що у
відповідача виникли сумніви щодо
достовірності виданих ОСОБА_3 листків
непрацездатності, у зв'язку з чим,
відповідач неодноразово звертався до
Комунального закладу Київської
обласної ради «Київська обласна
клінічна лікарня» щодо надання
оригіналів останніх, до Святошинської
міжрайонної виконавчої дирекції Фонду
Соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності з проханням
перевірити правильність та
обґрунтованість видачі листків
непрацездатності ОСОБА_3

На прохання Оболонської районної в м.
Києві державної адміністрації ОСОБА_3
було надано відповідачу оригінали
листків непрацездатності за весь
період хвороби для нарахування коштів
за період непрацездатності та подачі
звіту в Фонд соціального страхування,
отримання яких не заперечується
відповідачем.

Як вбачається з листа керівника
апарату Ялового К., останній просить
звільнити ОСОБА_3 у зв'язку із
скороченням її посади та нез'явленням
останньої на роботі більше чотирьох
місяців підряд внаслідок тимчасової
непрацездатності через загальне
захворювання, відповідно до п. 5 ст. 40
КЗпП України.

Головою Оболонської районної в м. Києві
державної адміністрації направлено
Голові первинної профспілкової
організації Оболонської районної в м.
Києві державної адміністрації ОСОБА_6
лист від 27.01.2014 р. № 1-к про погодження
звільнення ОСОБА_3

На засіданні профспілкового комітету
Оболонської районної у м. Києві
державної адміністрації 28.01.2014 р., за
участю ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18 розглянуто подання голови
Оболонської районної в м. Києві
державної адміністрації щодо надання
погодження на звільнення заступника
голови Оболонської районної в м. Києві
державної адміністрації ОСОБА_3 та
постановлено, що відповідно до абзацу 7
частини першої ст. 43 1 КЗпП України
розірвання трудового договору з
заступниками голови Оболонської
районної у м. Києві державної
адміністрації не підлягає розгляду
первинною профспілковою організацією.

29 січня 2014 року відповідачем було
складено Акт про підтвердження факту
відмови від отримання трудової книжки
ОСОБА_3, яка звільнена з посади
заступника голови Оболонської
районної в місті Києві державної
адміністрації від 29.01.2014 р.

Зі змісту Акту вбачається, що 29.01.2014 р. о
12.30 між ОСОБА_11 та ОСОБА_3 у присутності
ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_6 та ОСОБА_21
відбулась телефонна розмова (в
телефонному режимі «включений
мікрофон») з телефону НОМЕР_1,
розташованому у приміщенні відділу з
питань кадрової роботи та державної
служби Оболонської районної в місті
Києві державної адміністрації за
телефонним номером НОМЕР_2, який
належить ОСОБА_3

В результаті зазначеної телефонної
розмови ОСОБА_3 було повідомлено, що
відповідно до розпорядження голови
Оболонської районної в місті Києві
державної адміністрації від 29.01.2014 №
26-к її звільнено у зв'язку з
нез'явленням на роботі більше чотирьох
місяців підряд внаслідок тимчасової
непрацездатності через загальне
захворювання, відповідно до п. 5 статті
40 КЗпП України, про що зроблено
відповідний запис у її трудовій книжці.
Одночасно ОСОБА_3 було запропоновано
отримати трудову книжку у зручний для
неї час. У ході розмови було з'ясовано,
що ОСОБА_3 не бажає отримувати трудову
книжку (ні власноручно, ні поштою).

29.01.2014 року на домашню адресу ОСОБА_3
було направлено поштовим зв'язком лист
Оболонської районної в місті Києві
державної адміністрації від 29.01.2014 №
104-632 «Про звільнення з посади ОСОБА_3 та
отримання трудової книжки».

Із змісту листа вбачається, що ОСОБА_3
інформувалась про те, що
розпорядженням Оболонської районної в
місті Києві державної адміністрації
від 29.01.2014 № 26-к «Про звільнення з
посади ОСОБА_3.», її звільнено з посади
заступника голови Оболонської
районної в місті Києві державної
адміністрації 29 січня 2014 року в зв'язку
з нез'явленням на роботі більше
чотирьох місяців підряд внаслідок
тимчасової непрацездатності через
загальне захворювання, відповідно до п.
5 статті 40 КЗпП України. ОСОБА_3 було
повідомлено про проведений з нею 29.01.2014
остаточний розрахунок та
запропоновано з'явитись до відділу з
питань кадрової роботи та державної
для отримання трудової книжки, або
надати письмову згоду за вказаною
адресою для відправлення трудової
книжки поштою. Також, листом було
направлено копію зазначеного
розпорядження про звільнення.

Підтвердженням зазначеного є: копії
поштового конверта, рекомендованого
повідомлення, довідки поштового
відділення про причини повернення (за
закінченням встановленого строку
зберігання).

Відповідно до довідки Оболонської
районної в місті Києві державної
адміністрації від 14.05.2014 № 104-2877 з
ОСОБА_3 було проведено 29.01.2014 повний
розрахунок (перераховано на банківську
картку всі суми, що їй належали від
Оболонської районної в місті Києві
державної адміністрації). Зазначене є
підтвердженням того, що ОСОБА_3 було
відомо про її звільнення з посади.

31.01.2014 р. на домашню адресу ОСОБА_3 було
направлено поштовим зв'язком лист
Оболонської районної в місті Києві
державної адміністрації від 31.01.2014 №
104-719 «Про звільнення з посади ОСОБА_3 та
отримання трудової книжки». Разом з
зазначеним листом, ОСОБА_3 було
повторно направлено копію
розпорядження Оболонської районної в
місті Києві державної адміністрації
від 29.01.2014 року № 26-к «Про звільнення з
посади ОСОБА_3.».

Підтвердженням зазначеного є: копії
поштового конверта, рекомендованого
повідомлення, довідки поштового
відділення про причини повернення (за
закінченням встановленого строку
зберігання).

13.02.2014 р. повторно (втретє) на домашню
адресу ОСОБА_3 було направлено поштовим
зв'язком лист Оболонської районної в
місті Києві державної адміністрації
від 10.02.2014 № 104-939 «Про звільнення з
посади ОСОБА_3 та отримання трудової
книжки». Також листом ОСОБА_3 було
повторно (втретє) направлено копію
Розпорядження Оболонської районної в
місті Києві державної адміністрації
від 29.01.2014 р. № 26-к «Про звільнення з
посади ОСОБА_3.».

Підтвердженням зазначеного є: копії
поштового конверта, рекомендованого
повідомлення, довідки поштового
відділення про причини повернення (за
закінченням встановленого строку
зберігання).

19.02.2014 р. було повторно складено Акт про
підтвердження факту відмови від
отримання трудової книжки ОСОБА_3, яка
звільнена з посади заступника голови
Оболонської районної в місті Києві
державної адміністрації від 19.02.2014 р.

З огляду на вищенаведене відповідач
вважає, що ОСОБА_3 була належним чином
повідомлена про звільнення її з посади
та необхідність отримання трудової
книжки.

Колегія суддів вважає правильним
висновок суду першої інстанції щодо
того, що поштові конверти, довідки
поштових відправлень, не є належними
доказами, в розумінні норм КАС України,
адже вони не містять відмітки про їх
отримання позивачем, а на
рекомендованому відправленні від
29.01.2014 р. стоїть підпис невідомої особи,
а тому відсутні підстави вважати, що
позивач була належним чином
повідомлена про її звільнення.

Окрім того, ОСОБА_3, яка була допитана у
судовому засіданні в якості свідка
пояснила, жодних листів не отримувала,
так як перебувала у лікарні, даного
доводи відповідачем, всупереч ч.1 ст. 71
КАС України не спростовано.

Також, важливим є те, що у ОСОБА_3 була
перерва в лікуванні, що
підтверджується відповідним листком
непрацездатності. Згідно цього листка
вона хворіла до 30.11.2013 р. і їй потрібно
було приступити до роботи 30.11.2013 р.

02 грудня 2013 р., коли позивачка вийшла на
роботу о 08 год. 45 хв. (робочий день
починається о 09 год. 00 хв.), її кабінет
було закрито, замки змінено, оскільки
замок вона не змогла відкрити своїм
ключем. Голова адміністрації ОСОБА_22 в
грубій формі повідомив їй, що її
звільнено. Після цієї розмови ОСОБА_3
стало погано, у зв'язку з чим вона знову
звернулася до лікаря. Позивач хворіє на
цукровий діабет, перенесла інфаркт.

Так само вона з'явилася на роботі 19
серпня 2013 р., але її кабінет був
закритий і на робоче місце вона не
змогла потрапити. Мали місце нічим
неспровоковані конфлікти з ОСОБА_22 і в
інші дні під час роботи. Зазначила, що
ці обставини може підтвердити ОСОБА_23,
який був свідком цієї розмови.

Допитаний в якості свідка у суді першої
інстанції ОСОБА_23 зазначив, що 02.12.2013
року до нього зателефонував син ОСОБА_3
та попросив під'їхати до адміністрації
на 9 годину. Разом з ОСОБА_3 вони
піднялися на третій поверх, двері не
змогли відкрити, оскільки ключі не
підходили до дверей. Позивач в коридорі
зустрілася зі своїм керівником -
головою РДА. Розмову він не чув. Коли
вони їхали у ліфті їй стало погано, тому
відвіз її у лікарню. Позивач розмовляла
з керівником декілька хвилин, про що
вони розмовляли не знає, але потім
сказала, що керівник сказав їй, що її
скоротили. Також зазначив, що привозив
її літом у серпні і чекав у машині. А в
грудні піднімався разом з нею, оскільки
допомагав занести пакет.

З зазначеного вище вбачається, що
ОСОБА_3 виходила на роботу 02.12.2013 року,
оскільки позивач не була звільнена до
02.12.2013 року, а вийшла в цей день на
роботу, колегія суддів вважає
правомірним висновок суду першої
інстанції, що чотирьох місячний строк
хвороби є перерваним.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 не
з'являлася на роботі з 03.12.2013 року по
29.01.2014 року, посилання відповідача на
відсутність позивача протягом
чотирьох місяців підряд внаслідок
тимчасової непрацездатності є
безпідставним та необґрунтованим, а
тому наказ від 29.01.2014 року № 26-к «Про
звільнення з посади ОСОБА_3.» є
незаконним, адже винесений із
порушенням норм трудового
законодавства.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам. За
таких обставин підстав для задоволення
апеляційної скарги судова колегія не
вбачає.

Отже, судова колегія визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, враховуючи відповідні
правові норми та встановлені
обставини, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про застосування
статті 200 КАС України.

Керуючись статтями 195, 196, 200, 205, 206 КАС
України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Оболонської
районної у місті Києві державної
адміністрації - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 19 червня 2014 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий суддя:

Судді:

Ухвала складена у повному обсязі 18.08.2014
року.

Головуючий суддя
Гром Л.М.

Судді:
Бєлова Л.В.

Кучма А.Ю.