Справа № 826/2238/13-а
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14 серпня 2014 року 16 год. 45
хв. № 826/2238/13-а

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Данилишина В.М.,
суддів Клочкової Н.В., Саніна Б.В.,
розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Інвестор-Фонд" до
Національного банку України, треті
особи: публічне акціонерне товариство
"Акціонерний комерційний банк "БАЗИС",
громадська організація "Об'єднання
вкладників "БАЗИС", ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, публічне акціонерне
товариство "Інвестор", ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, товариство з обмеженою
відповідальністю "Вовчанський
міжрайагропостач", ОСОБА_9, про
скасування рішення відповідача.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06 червня 2013 року відмовлено повністю у
задоволенні позову товариства з
обмеженою відповідальністю
"Інвестор-Фонд" (далі - позивач) до
Національного банку України (далі -
відповідач), треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору, на стороні позивача: публічне
акціонерне товариство "Акціонерний
комерційний банк "БАЗИС" (далі - третя
особа-1), громадська організація
"Об'єднання вкладників "БАЗИС" (далі -
третя особа-2), ОСОБА_1 (далі - третя
особа-3), ОСОБА_2 (далі - третя особа-4),
ОСОБА_3 (далі - третя особа-5), ОСОБА_4
(далі - третя особа-6), публічне
акціонерне товариство "Інвестор" (далі -
третя особа-7), ОСОБА_5 (далі - третя
особа-8), ОСОБА_6 (далі - третя особа-9),
ОСОБА_7 (далі - третя особа-10), ОСОБА_8
(далі - третя особа-11), товариство з
обмеженою відповідальністю
"Вовчанський міжрайагропостач" (далі -
третя особа-12), ОСОБА_9 (далі - третя
особа-13), про скасування постанови
Правління Національного банку України
від 23 серпня 2012 року № 357 "Про
відкликання банківської ліцензії та
призначення ліквідатора публічного
акціонерного товариства "Акціонерний
комерційний банк "БАЗИС" (м. Харків)"
(далі - оскаржувана постанова).

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 січня 2014
року постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06 червня 2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 02 липня 2014 року постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 06 червня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 січня 2014
року скасовано, а справу направлено на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Справа до Окружного адміністративного
суду міста Києва надійшла 10 липня 2014
року та, відповідно до Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, для її нового розгляду і
вирішення 11 липня 2014 року визначено
суддю Данилишина В.М.

Ухвалою суду від 14 липня 2014 року справу
прийнято до провадження та її
призначено до розгляду колегією суддів
у відкритому судовому засіданні.

У судовому засіданні 24 липня 2014 року
третьою особою-4 заявлено самостійні
вимоги до відповідача. У зв'язку з тим,
що позовні вимоги третьої особи-4 є
ідентичними позовним вимогам,
заявленим позивачем, у судовому
засіданні 24 липня 2014 року судом, згідно
з ч.ч. 1, 3 ст. 53 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), відмовлено у
прийнятті позовних вимог третьої
особи-4 до розгляду.

У тому ж судовому засіданні
представниками позивача, третьої
особи-6 та третьої особи-12, а також
третьою особою-4 заявлено ряд письмових
клопотань про витребування у
відповідача доказів, які судом
задоволено шляхом прийняття ухвали від
24 липня 2014 року про витребування
доказів.

Крім того, у судовому засіданні 24 липня
2014 року представником позивача надано
суду письмові пояснення по суті позову,
які судом долучено до матеріалів
справи для врахування при прийнятті у
справі судового рішення по суті.

У ході судового розгляду справи
представник позивача підтримала позов
та просила задовольнити його повністю.

Представник відповідача не визнала
позов та разом із представником
третьої особи-1 просили відмовити у
його задоволенні повністю.

Третя особа-4, представник третьої
особи-5 і третьої особи-13, представники
третьої особи-6 та третьої особи-12 також
підтримали позов та просили
задовольнити його повністю.

Представники третьої особи-2 і третьої
особи-7, третя особа-3, третя особа-8,
третя особа-9, третя особа-10 та третя
особа-11 (їх уповноважені представники)
у судове засідання 24 липня 2014 року не
прибули, хоча про дату, час та місце
судового розгляду справи вони
повідомлені належним чином, заяви про
розгляд справи за їх відсутності
(відсутності їх представників) до суду
не надійшли.

Враховуючи викладені обставини та
зважаючи на достатність наявних у
матеріалах справи доказів для розгляду
та вирішення справи по суті, у судовому
засіданні 24 липня 2014 року судом,
відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України,
прийнято рішення про подальший розгляд
та вирішення справи у порядку
письмового провадження, про що третю
особу-2, третю особу-3, третю особу-8,
третю особу-9, третю особу-10 та третю
особу-11 повідомлено письмово.

До суду через канцелярію надійшли: 24
липня 2014 року - від представника
третьої особи-6 письмові пояснення по
суті позову; 31 липня та 01 серпня 2014 року
- від представника позивача додаткові
письмові пояснення по суті позову; 04 та
05 серпня 2014 року - від представника
та ліквідатора третьої особи-1 письмові
заперечення проти позову; 05 та 08 серпня
2014 року - від представника відповідача
письмові доповнення до заперечень
проти позову разом із доказами на їх
обґрунтування.

Крім того, 11 серпня 2014 року до суду
через канцелярію від представника
відповідача надійшли інші письмові
докази у справі.

Перелічені документи судом також
долучено до матеріалів справи для
врахування при прийнятті у справі
судового рішення по суті.

Вислухавши доводи осіб, які беруть
участь у справі (їх уповноважених
представників), присутніх у судовому
засіданні 24 липня 2014 року, оцінивши
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у матеріалах справи доказів у
їх сукупності, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Зі змісту ухвали Вищого
адміністративного суду України від 02
липня 2014 року вбачається, що рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
скасовано у зв'язку з неповним
з'ясуванням ними усіх обставин справи.

Зокрема, позивачем заявлялись
клопотання про витребування доказів, а
саме актів інспекційних перевірок
діяльності (фінансової звітності)
третьої особи-1, проведених
відповідачем та його структурними
територіальними підрозділами протягом
2010-2012 років, однак суди першої та
апеляційної інстанцій відмовили у
задоволенні таких клопотань та
розглянули справу на підставі наявних
у справі документів.

Апеляційним судом також відхилено
клопотання позивача про призначення
судової економічної експертизи для
отримання експертного висновку
стосовно фінансових показників
третьої особи-1. Однак, суду касаційної
інстанції незрозуміло, з яких підстав
таке клопотання позивача відхилено.

У судових рішеннях судів попередніх
інстанцій не приділено уваги
дослідженню питання фінансового стану
третьої особи-1, що є визначальним для
вирішення спору по суті та з'ясування
правомірності заявлених позовних
вимог.

Враховуючи позицію, викладену в ухвалі
суду касаційної інстанції від 02 липня
2014 року, на новому розгляді справи
судом першої інстанції, у тому числі
додатково, з'ясовано наступні
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи.

Так, 15 квітня 1992 року відповідачем
зареєстровано комерційний банк "БАЗИС",
про що зроблено запис № 103 у Державному
реєстрі банків. Місцезнаходження
головного офісу: м. Харків, вул. Сумська,
13.

22 вересня 1995 року назву комерційного
банку "Базис" змінено на акціонерний
комерційний банк "БАЗИС",
місцезнаходження: м. Харків, вул.
Сумська, 88, а 29 вересня 2009 року - на
публічне акціонерне товариство
"Акціонерний комерційний банк "БАЗИС"
(далі - третя особа-1).

Видана 20 жовтня 2011 року відповідачем
банківська ліцензія № 34 надавала право
третій особі-1 здійснювати банківську
діяльність. Генеральна ліцензія на
здійснення валютних операцій від 20
жовтня 2011 року № 34 та додаток до неї
надавали право третій особі-1
здійснювати валютні операції.

Судом першої інстанції у ході
попереднього розгляду справи
з'ясовано, що, враховуючи істотну
загрозу платоспроможності третьої
особи-1, з метою захисту інтересів
кредиторів і вкладників, забезпечення
схоронності капіталу й активів третьої
особи-1, здійснення докладної оцінки її
фінансового стану та вжиття
відповідних заходів щодо приведення її
діяльності у відповідність до вимог
банківського законодавства,
відновлення її платоспроможності й
ліквідності, стабілізації діяльності,
усунення порушень, причин та умов, що
призвели до погіршення її фінансового
стану, на підставі Закону України "Про
банки і банківську діяльність" (далі -
Закон), відповідачем прийнято рішення
про призначення тимчасової
адміністрації третьої особи-1 строком
на шість місяців, а саме із 23 квітня 2012
року по 23 жовтня 2012 року, яке оформлено
постановою Правління Національного
банку України від 20 квітня 2012 року № 168
(далі - постанова № 168).

Постановою № 168 встановлено, що аналіз
показників діяльності третьої особи-1
та результати інспекційної перевірки
свідчать про погіршення її фінансового
стану, зниження рівня ліквідності та
загрозу втрати платоспроможності.

У постанові Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06 червня 2013 року зазначено, що питання
законності постанови № 168
розглядалося у судовому порядку, за
результатами чого постановою
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 21 червня 2012 року у
справі № 2а-6902/12/2670 відмовлено у
задоволенні позовних вимог про
скасування постанови № 168.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що у відповідача наявні повноваження
та належні правові підстави для
прийняття постанови № 168 про
призначення тимчасової адміністрації
третьої особи-1 на шість місяців, а саме
із 23 квітня 2012 року по 23 жовтня 2012 року,
а також для введення повного мораторію
на задоволення вимог кредиторів
строком на 3 місяці, а саме із 23 квітня
2012 року по 23 липня 2012 року з метою
створення сприятливих умов для
відновлення фінансового стану третьої
особи-1.

За результатами розгляду висновків
генерального департаменту
банківського нагляду про неможливість
фінансового оздоровлення третьої
особи-1, доцільність відкликання
банківської ліцензії та ліквідації
третьої особи-1, пропозиції виконуючого
обов'язки тимчасового адміністратора
третьої особи-1, які містять висновки
про те, що третя особа-1 є
неплатоспроможною, про неможливість
приведення третьої особи-1 у правову та
фінансову відповідність до вимог
Закону та нормативно-правових актів
відповідача, пропозиції про
відкликання банківської ліцензії та
ініціювання процедури ліквідації, а
також показники третьої особи-1 станом
на 14 серпня 2012 року, відповідач прийшов
до висновку, що фінансове оздоровлення
третьої особи-1 є неможливим.

За переконанням відповідача, третьою
особою-1 порушено ст. 32 Закону, главу 2
розділу II Інструкції про порядок
регулювання діяльності банків в
Україні, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 28 серпня 2001 року № 368 (далі -
Інструкція № 368), у частині зменшення
розміру регулятивного капіталу до
рівня нижчого, ніж розмір статутного
капіталу та мінімально встановленого
розміру. Станом на 14 серпня 2012 року
регулятивний капітал третьої особи-1
повністю втрачений та мав від'ємне
значення - 301,5 млн. грн.

Крім того, розмір регулятивного
капіталу третьої особи-1 не відповідав
спеціальним ліцензійним вимогам для
здійснення валютних операцій,
установленим відповідно до Положення
про порядок надання банкам і філіям
іноземних банків генеральних ліцензій
на здійснення валютних операцій,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15
серпня 2011 року № 281.

Третьою особою-1 порушено ст. 35 Закону
та п. 1.5. глави 1 розділу IV Інструкції №
368 стосовно дотримання встановленого
нормативу адекватності регулятивного
капіталу/ платоспроможності (Н2), який
за нормативного значення не менше 10
відсотків становив 0 відсотків.

Третьою особою-1 також порушено вимоги
Інструкції № 368 у частині дотримання
нормативу миттєвої ліквідності (Н4),
який за нормативного значення не менше
20 відсотків становив 0,0 відсотка, а
також нормативу поточної ліквідності
(Н5), який за нормативного значення не
менше 40 відсотків становив 0,0 відсотка.

У зв'язку з від'ємним значенням
регулятивного капіталу третя особа-1 не
дотримувалась нормативу (коефіцієнта)
співвідношення регулятивного капіталу
до сукупних активів (НЗ), нормативу
максимального розміру кредитного
ризику на одного контрагента (Н7), і
великих кредитних ризиків (Н8), а також
лімітів загальної відкритої валютної
позиції (ЛІЗ-1 та ЛІЗ-2).

Про значну втрату третьою особою-1
активів свідчило те, що обсяг негативно
класифікованих активів станом на 01
серпня 2012 року становив 434,7 млн. грн. або
62,84 відсотка від суми активів, за
якими мали оцінюватись ризики та
формуватись страхові резерви.

Фінансовим результатом діяльності
третьої особи-1 станом на 14 серпня 2012
року був збиток у розмірі 364,5 млн. грн.
Збиток минулих років становив 55,9 млн.
грн.

Вище зазначені порушення вимог
банківського законодавства та
нормативно-правових актів відповідача,
за переконанням відповідача,
спричинили значну втрату активів і
доходів третьої особи-1 та настання її
неплатоспроможності.

Ознаками неплатоспроможності третьої
особи-1, як зазначено у судовому
рішенні, прийнятому судом першої
інстанції за результатами
попереднього розгляду справи, є:

- неспроможність своєчасно та у повному
обсязі виконати законні вимоги
кредиторів через відсутність коштів.
Обсяг не сплачених у строк із вини
третьої особи-1 законних вимог
кредиторів станом на 14 серпня 2012 року
становив 201,8 млн. грн., у тому числі за
позабалансовими рахунками 9804
"Документи клієнтів банку (крім
фізичних осіб), що не виконані в строк з
вини банку" - 52,2 млн. грн. та 9806
"Документи фізичних осіб, що не
виконані в строк з вини банку" - 149,6 млн.
грн.;

- повна втрата регулятивного капіталу,
яка призвела до зниження показника
адекватності регулятивного капіталу
до розміру, що становив менше однієї
третини від нормативного значення.

Вище викладені обставини, як з'ясовано
у ході попереднього та нового судового
розгляду справи, стали підставою для
прийняття відповідачем оскаржуваної
постанови, якою, зокрема, відкликано
починаючи із 28 серпня 2012 року
банківську ліцензію третьої особи-1 та
ініційовано процедуру ліквідації
третьої особи-1, а також призначено
ліквідатором третьої особи-1 службовця
відповідача ОСОБА_10

Судами попередніх інстанцій з'ясовано,
що інформацію відповідача щодо
прийняття оскаржуваної постанови
опубліковано у газеті "Урядовий кур'єр"
від 30 серпня 2012 року № 155. Інформація
ліквідатора щодо прийняття вимог
кредиторів до третьої особи-1
опубліковано у газеті "Голос України"
від 30 серпня 2012 року № 161.

Згідно з ч. 4 ст. 110 Цивільного кодексу
України (у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
особливості ліквідації банків
встановлюються законом про банки і
банківську діяльність.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 Закону (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), у разі
порушення цього Закону чи
нормативно-правових актів
Національного банку України, що
спричинило значну втрату активів або
доходів, і настанні ознак
неплатоспроможності банку
Національний банк України має право
відкликати ліцензію та ініціювати
процедуру ліквідації банку згідно з
положеннями цього Закону.

Тобто, відповідач має право призначати
тимчасові адміністрації банків,
відкликати банківські ліцензії та
ініціювати процедуру ліквідації
банків.

Згідно з ч. 1 ст. 20, ч. 4 ст. 84, ч. 1, ч. 3 ст. 87
Закону, Національний банк України може
відкликати банківську ліцензію
виключно у таких випадках: 1) якщо було
виявлено, що документи, надані для
отримання ліцензії, містять
недостовірну інформацію; 2) якщо банк не
виконав жодної банківської операції
протягом року з дня отримання
банківської ліцензії; 3) у разі
порушення цього Закону або
нормативно-правових актів
Національного банку України, що
спричинило значну втрату активів і
настання неплатоспроможності банку; 4)
на підставі висновку тимчасового
адміністратора про неможливість
приведення банку у правову
відповідність з вимогами цього Закону
та нормативно-правових актів
Національного банку України; 5)
недоцільності виконання плану
тимчасової адміністрації щодо
реорганізації банку.

Національний банк України має право
відкликати банківську ліцензію,
ініціювати ліквідацію банку в
будь-який час, коли дійде висновку, що
фінансове оздоровлення банку є
неможливим.

Банк може бути ліквідований: 1) з
ініціативи власників банку; 2) з
ініціативи Національного банку
України (у тому числі за заявою
кредиторів).

Ліквідація банку з ініціативи
Національного банку України
здійснюється відповідно до цього
Закону та нормативно-правових актів
Національного банку України.

Згідно з п.п. 3.1, 3.2 глави 3 розділу VI
Положення про застосування
Національним банком заходів впливу за
порушення банківського законодавства,
затвердженим постановою Правління
Національного банку України від 28
серпня 2001 року № 369 (у редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин), рішення про
відкликання банківської ліцензії та
призначення ліквідатора банку приймає
Правління Національного банку.

Правління Національного банку приймає
постанову про відкликання банківської
ліцензії та призначення ліквідатора
банку, якою: призначається ліквідатор;
призначається керівник ліквідаційної
процедури, якщо ліквідатором є
юридична особа (далі - ліквідатор);
надається доручення відповідному
структурному підрозділу центрального
апарату Національного банку внести
запис до Державного реєстру банків про
відкликання банківської ліцензії та
призначення ліквідатора. Рішення
Національного банку про відкликання
банківської ліцензії є підставою для
виключення відомостей про банк з
Державного реєстру банків;
припиняються повноваження правління
(ради директорів), ради банку і
загальних зборів банку, а також
тимчасового адміністратора, якщо він
до призначення ліквідатора здійснював
управління банком; надається доручення
керівникам відповідного
територіального управління
Національного банку та Центральної
розрахункової палати вжити заходів
щодо припинення проведення банком
активних операцій за його
кореспондентськими рахунками,
відкритими в Національному банку, з дня
отримання цього рішення; надається
доручення Юридичному департаменту
ініціювати процедуру ліквідації банку
в суді; надається доручення
уповноваженому структурному
підрозділу центрального апарату
Національного банку, який здійснює
контроль за діяльністю ліквідатора
(далі в цьому розділі - уповноважений
структурний підрозділ), повідомити
банки, Фонд гарантування вкладів
фізичних осіб, Державну комісію з
цінних паперів та фондового ринку,
Державну комісію з регулювання ринків
фінансових послуг України, органи
банківського нагляду держав, у яких
банк мав філії або кореспондентські
відносини з іноземними банками, про
відкликання банківської ліцензії та
призначення ліквідатора; надається
доручення ліквідатору щодо вжиття
заходів за невиконаними зобов'язаннями
банку перед Національним банком і
державою в особі Міністерства фінансів
України, що виникли у зв'язку з наданням
поворотної фінансової допомоги;
зазначаються інші заходи, потрібні для
здійснення процедури ліквідації
конкретного банку.

Враховуючи позицію суду касаційної
інстанції, розглянувши письмові
клопотання представників позивача,
третьої особи-6 та третьої особи-12, а
також третьої особи-4, судом прийнято
ухвалу від 24 липня 2014 року про
витребування у відповідача копій
наступних доказів:

- звітів про активи та про рух грошових
коштів третьої особи-1 станом на липень
2014 року;

- інформації про задоволення вимог ІІ
черги із зазначенням, у якому обсязі
дані вимоги уже задоволено та у якому
обсязі залишились не задоволеними;

- реєстру вкладників третьої особи-1 (зі
змінами станом на липень 2014 року) із
уточненням загальної суми вимог ІІ
черги;

- актів інспекційних перевірок
діяльності (фінансової звітності)
третьої особи-1, проведених
відповідачем та його структурними
територіальними підрозділами протягом
2010-2012 років, зокрема, але не виключно,
акту перевірки діяльності третьої
особи-1 за період із 01 вересня 2011 року по
27 лютого 2012 року, довідки, складеної на
його підставі від 22 березня 2012 року,
звіту про інспектування третьої особи-1
за період із 01 січня 2010 року по 01
вересня 2011 року;

- листа відповідача від 12 квітня 2012 року
№ 42-108/5675-4004-БТ;

- затвердженої відповідачем програми
фінансового оздоровлення третьої
особи-1 від 25 липня 2012 року;

- результатів планових та позапланових
інспекційних перевірок третьої особи-1,
що проводились відповідачем у період
із 2010 року по 2012 рік включно;

- річних аудиторських висновків
фінансової звітності третьої особи-1;

- квартальної звітності третьої особи-1
за І, ІІ та ІІІ квартали 212 року.

На виконання ухвали суду від 24 липня 2014
року про витребування доказів
відповідачем 05, 08 та 11 серпня 2014 року
надано до суду через канцелярію копії:

- звітів приватного підприємства
аудиторської фірми "Ставр" щодо
підтвердження достовірності, повноти
та відповідності законодавству
України річної фінансової звітності
третьої особи-1 за 2010 та 2011 роки;

- звіту Управління Національного банку
України в Харківській області про
інспектування третьої особи-1 від 03
листопада 2011 року;

- звітів про фінансовий стан (баланс)
третьої особи-1 за І та ІІ квартали 2012
року;

- довідки позапланової інспекційної
перевірки третьої особи-1 від 22 березня
2012 року;

- листа відповідача від 12 квітня 2012 року
№ 42-108/5675-4004-БТ;

- програми фінансового оздоровлення
третьої особи-1 від 25 липня 2012 року;

- звіту про роботу ліквідатора
(ліквідаційної комісії) третьої особи-1
станом на 01 липня 2014 року;

- інформації про повернення
(реалізацію) активів третьої особи-1
станом на 01 липня 2014 року;

- інформації про задоволення
акцептованих вимог кредиторів третьої
особи-1 станом на 01 липня 2014 року;

- рішення Комісії Національного банку
України з питань нагляду та
регулювання діяльності банків від 17
січня 2014 року № 15 "Про затвердження
змін до переліку (реєстру) вимог
кредиторів публічного акціонерного
товариства "Акціонерний комерційний
банк "БАЗИС".

Реєстру вкладників (кредиторів)
третьої особи-1, як пояснив відповідач,
не надано, оскільки такий реєстр
містить інформацію, яка складає
персональні дані усіх вкладників
третьої особи-1, яких налічується 4096
осіб.

У матеріалах справи містяться надана у
судовому засіданні 24 липня 2014 року
представником третьої особи-1 та
витребувана у відповідача копії звіту
Управління Національного банку
України в Харківській області про
інспектування третьої особи-1 (період
інспектування: 01 січня 2010 року - 01
вересня 2011 року) від 03 листопада
2011 року, зі змісту якого вбачається, що
під час інспектування третьої особи-1
перевірено усі питання, визначені
програмою перевірки.

Не встановлено порушень та зауважень
щодо діяльності третьої особи-1 із
питань якості управління операційним
ризиком.

Станом на 01 листопада 2011 року третьою
особою-1 усунуто порушення
нормативно-правових актів відповідача,
які призвели до збільшення за
результатами перевірки суми
розрахункових резервів та коригування
статті витрат не є потрібним.

За результатами інспектування
залежності від непередбачених доходів
та схильності до непередбачених витрат
не виявлено.

Фактів наявності нетрадиційних джерел
доходу не виявлено.

Фактів надання банківських послуг за
ціною, що є нижчою від собівартості, не
виявлено.

Регулятивний капітал (за даними
третьої особи-1) станом на 01 вересня 2011
року дорівнює 195320,2 тис. грн., що на 2,7
відсотки або на 5381,9 тис. грн. менше, ніж
станом на 01 січня 2010 року, та відповідає
вимогам чинного законодавства, є
достатнім для здійснення діяльності
відповідно до отриманої ліцензії.

За результатами інспектування,
внаслідок виявлених порушень
нормативно-правових актів відповідача,
розрахунковий регулятивний капітал
складає 79313,9 тис. грн. Причинами, які
призвели до зменшення суми
регулятивного капіталу за даними
інспектування було збільшення
розрахункової суми збитків поточного
року (збільшення розрахункової суми
резерву та суми нарахованих
несплачених відсотків, які
вираховуються з капіталу).

Третя особа-1 дотримується економічних
нормативів.

Усунення порушень нормативно-правових
актів відповідача, які призвели до
зменшення капіталу (розрахунковий
показник) за даними інспектування,
сприяли зменшенню негативного впливу
на капітал нарахованих та не отриманих
понад 30 днів з дати нарахування
відсотків та кредитів (відбулося їх
погашення) та капітал третьої особи-1
залишається достатнім для дотримання
нормативних і ліцензійних вимог.

Негативний вплив кредитного ризику на
рівень капіталу підвищений, але є
підконтрольним з боку третьої особи-1.

Якість активів третьої особи-1
задовільна.

За результатами інспектування
негативно класифіковані активи, з
урахуванням фактично сформованих під
них резервів, склали 7,7 відсотків
класифікованих активів. Рівень
негативно класифікованих активів
знаходиться під контролем керівництва
третьої особи-1.

Якість портфеля цінних паперів є
задовільною.

Якість залишків коштів на
кореспондентських рахунках добра.

Організаційна структура управління та
контролю за активними операціям в
цілому адекватна розмірам та операціям
третьої особи-1.

Керівництво третьої особи-1 спроможне
приймати відповідні рішення щодо
управління ризиком ліквідності,
активами та пасивами.

Керівництвом третьої особи-1 вжито
заходів щодо підтримання ліквідності
на необхідному рівні у відповідності з
планом заходів на випадок кризових
обставин, що розроблений третьою
особою-1.

Внутрішній контроль, що забезпечує
надійність функціонування процесу
управління складовими ринкового
ризику, є прийнятним, зважаючи на
обсяги операцій та кваліфікацію
персоналу.

Отже, вище викладеними обставинами
підтверджується належний фінансовий
стан третьої особи-1 для здійснення
банківської діяльності, який, згідно з
позицією суду касаційної інстанції, є
визначальним для вирішення спору по
суті.

Належний фінансовий стан третьої
особи-1 у 2010-2011 роках також
підтверджується інформацією,
зазначеною у звітах ПП аудиторської
фірми "Ставр" щодо підтвердження
достовірності, повноти та
відповідності законодавству України
річної фінансової звітності
публічного акціонерного товариства
"Акціонерний комерційний банк "БАЗИС"
за 2010 та 2011 роки.

Зокрема, згідно з висновками ПП
аудиторська фірма "Ставр", система
управління активами і пасивами третьої
особи-1 є адекватною. Третьою особою-1
контролюється дотримання нормативних
вимог відповідача за показниками
миттєвої (Н4), поточної (Н5),
короткострокової (Н6) ліквідності на
підставі Інструкції "Про порядок
регулювання діяльності банків в
Україні".

Аналіз інформації адекватно
відображає структуру кредитного
портфеля третьої особи-1. Якість
кредитного портфеля можна вважати
задовільною.

Якість дебіторської заборгованості
третьої особи-1 задовільна, дебіторська
заборгованість є стандартною та не
потребує формування страхового
резерву за цим активом.

Якість управління активами і пасивами
третьої особи-1 задовільна, керівництво
третьої особи-1 на належному рівні
забезпечує управління активами і
пасивами.

Третьою особою-1 виконуються вимоги
нормативних актів щодо формування усіх
видів резервів. Обсяги сформованих
резервів відповідають нормативним
вимогам та є достатніми для покриття
банківських ризиків.

Принципи формування резервів та
регулятивний капітал відповідають
нормативним вимогам відповідача,
аудитор відмічає достатність резервів
та адекватність капіталу. Операціям
третьої особи-1 з інсайдерами
притаманний помірний ризик. Обсяги
операцій з інсайдерами незначні та не
мають значного впливу на фінансовий
стан третьої особи-1.

Бухгалтерський облік третьої особи-1
відповідає вимогам
нормативно-правових актів відповідача,
бухгалтерський облік третьої особи-1
забезпечує належний рівень
адекватності внутрішнім положенням.
Процедури аудиту, які здійснює служба
внутрішнього аудиту, відповідають
нормативно-правовим актам відповідача,
процедури внутрішнього контролю та
аудиту забезпечують адекватний
контроль за ризиками третьої особи-1.

Поряд з цим, як з'ясовано судом у ході
нового розгляду справи та
підтверджується наявними у матеріалах
справи доказами, 25 липня 2012 року
тимчасовою адміністрацією третьої
особи-1 затверджено програму
фінансового оздоровлення третьої
особи-1, згідно з якою, на підставі
прогнозних розрахунків у період дії
тимчасової адміністрації у третьої
особи-1 фінансова ситуація може бути
стабілізована майже у повному обсязі.
Для приведення діяльності третьої
особи-1 у правову та фінансову
відповідність до вимог Закону та
нормативно-правових актів відповідача
без порушення ст. 32 Закону потрібен
більш тривалий термін для проведення
роботи щодо вище зазначеного заходу, а
саме: відновити чистий процентний та
комісійний дохід, що можливо лише
завдяки збільшенню кредитних вкладень;
провести подальші заходи щодо
зменшення адміністративних витрат;
провести роботу щодо подальшого
поліпшення якості кредитного портфелю,
що дасть змогу спрямувати роботу на
подальше вивільнення сформованих
резервів за активними операціями
третьої особи-1.

Вище перелічені дії дадуть змогу
поступово зменшити невідповідність
між статутним і регулятивним капіталом
та через певний час виконати вимоги
відповідача згідно зі ст. 32 Закону.

Тобто, як вбачається зі змісту програми
фінансового оздоровлення третьої
особи-1, тимчасовою адміністрацією
виявлено, що фінансова ситуація
третьої особи-1, за результатами
здійснення відповідних заходів, може
бути стабілізована майже у повному
обсязі, а тому незрозуміло, чому
відповідач, протягом одного місяця із
дня затвердження програми фінансового
оздоровлення третьої особи-1, не
дочекавшись результатів проведення
заходів, направлених на стабілізацію
фінансової ситуації третьої особи-1,
прийняв оскаржувану постанову, якою
відкликав банківську ліцензію та
призначив ліквідатора третьої особи-1.

До того ж, як зазначено в ухвалі суду
касаційної інстанції від 02 липня 2014
року щодо посилання суду апеляційної
інстанції на рішення Господарського
суду Харківської області від 30 жовтня
2012 року, залишеного в силі постановою
Вищого господарського суду України від
11 червня 2013 року у справі № 5023/4456/12, як
на доказ законності прийняття
відповідачем постанови про
ініціювання процедури ліквідації
третьої особи-1, господарські суди
розглядають справи про встановлення
відповідності застосування процедури
ліквідації з боку відповідача вимогам
Закону, не досліджуючи достовірність
та обґрунтованість висновків
відповідача щодо доцільності
ліквідації банку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 6 ст.
71 КАС України, розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи
не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

Таким чином, із системного аналізу
викладених норм та обставин суд
прийшов до висновку, що позов
товариства з обмеженою
відповідальністю "Інвестор-Фонд" до
Національного банку України, треті
особи: публічне акціонерне товариство
"Акціонерний комерційний банк "БАЗИС",
громадська організація "Об'єднання
вкладників "БАЗИС", ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, публічне акціонерне
товариство "Інвестор", ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, товариство з обмеженою
відповідальністю "Вовчанський
міжрайагропостач", ОСОБА_9, про
скасування рішення відповідача є
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню повністю.

При цьому, як вбачається зі змісту
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 20
травня 2013 року № 7, акт суб'єкта владних
повноважень може бути скасовано тільки
у разі визнання його протиправним,
тобто таким, що порушує права та
законні інтереси особи, оскільки,
скасування такого акта є способом
захисту порушеного права, який
застосовується у разі, коли спірний акт
не породжує жодних правових наслідків
від моменту його прийняття.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

У зв'язку з тим, що представником
позивача не заявлено вимогу про
стягнення судового збору за рахунок
бюджетних коштів, суд не присуджує на
користь позивача здійснені ним судові
витрати відповідно до задоволених
вимог.

Керуючись ст.ст. 24, 25, 69-71, 86, 128, 158-163, 167
КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати
постанову Правління Національного
банку України від 23 серпня 2012 року № 357
"Про відкликання банківської ліцензії
та призначення ліквідатора публічного
акціонерного товариства "Акціонерний
комерційний банк "БАЗИС" (м. Харків)".

Копії постанови направити сторонам та
третім особам (вручити їх
уповноваженим представникам) у порядку
та строки, встановлені ст. 167 КАС
України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України,
постанова може бути оскаржена шляхом
подання до Київського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд міста Києва
апеляційної скарги протягом десяти
днів із дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя
В.М. Данилишин

Суддя
Н.В.
Клочкова

Суддя
Б.В.
Санін