Справа № 814/645/14
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

03 липня 2014 року
Справа № 814/645/14

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Малих О.В.
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

адміністративним позовом: ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, 54040) і інтересах малолітньої
доньки ОСОБА_2

до відповідачів: 1. Державного
реєстратора Березуцького Євгена
Юрійовича (вул. Потьомкінська, 17/4, м.
Миколаїв, 54030); 2. Державної
реєстраційної служби Миколаївського
міського управління юстиції
Миколаївської області (вул.
Потьомкінська, 17/4, м. Миколаїв, 54030)

про: зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду з
адміністративним позовом до
Державного реєстратора Березуцького
Євгена Юрійовича та Державної
реєстраційної служби Миколаївського
міського управління юстиції
Миколаївської області з вимогами:

1) визнати протиправними рішення
державного реєстратора Березуцького
Євгена Юрійовича від 09.01.2014 року за
№9776983 і № 9777349;

2) зобов'язати Державну реєстраційну
службу Миколаївського міського
управління юстиції Миколаївської
області на підставі рішення
Заводського районного суду у Миколаєва
від 18.08.2013 року у справі № 487/3848/13-ц
зареєструвати за наявними документами:

- за позивачкою ОСОБА_1 право власності
на1/4 квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування після смерті чоловіка -
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1;

- за ОСОБА_2 право на 1/4 частку квартири
АДРЕСА_1 в порядку спадкування після
смерті батька - ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування вимог позивачка
вказала, що рішенням Заводського
районного суду м. Миколаєва від 18.08.2013
року у справі №487/3848/13-ц, яке набрало
законної сили 27.08.2013 року, визнано за
ОСОБА_1 право власності на1/4 квартири
АДРЕСА_1 впорядку спадкування після
смерті чоловіка - ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1, а також за ОСОБА_2 право на
1/4 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування після смерті батька -
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. З
зазначеним рішенням вона подала до
Державної реєстраційної служби ММУЮ
Миколаївської області заяву про
проведення реєстрації права власності
на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1.
Аналогічна заява була подана
позивачкою в інтересах малолітньої
доньки, ОСОБА_2, щодо реєстрації за
останньою права власності на 1/4
квартири АДРЕСА_1. Рішеннями
реєстраційної служби ММУЮ
Миколаївської області від 09.01.2014 року
за № 9776983 і № 9777349 позивачу та її доньці
відмовлено в реєстрації права
власності на згадану нерухомість. В
зв'язку з зазначеним позивач звернувся
до суду за захистом своїх прав.

Відповідач в запереченнях зазначив, що
рішення про відмову в державній
реєстрації прав № 9776983 і № 9777349 від
09.01.2014р. прийняти у відповідності до
норм законодавства, тому вважає, що в
задоволенні позову має бути відмовлено
повністю (арк. спр. 30 - 31).

Представники позивача та відповідача
надали клопотання про розгляд справи в
порядку письмового провадження (арк.
спр. 60, 61).

У відповідності до ч. 4 ст. 122 КАС України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Дослідивши всі матеріали справи,
оцінивши наявні докази в їх сукупності,
суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1,
02.12.2013 року звернулася до Реєстраційної
служби Миколаївського міського
управління юстиції Миколаївської
області з заявами про проведення
реєстрації права власності на 1/4
частину квартири АДРЕСА_1. Аналогічна
заява була подана позивачкою в
інтересах малолітньої доньки, ОСОБА_2,
щодо реєстрації за останньою права
власності на 1/4 квартири АДРЕСА_1.

При поданні заяв про реєстрацію прав до
реєстраційної служби були подані усі
необхідні документи, у тому числі копії
рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 18.08.2013 року у справі
№487/3848/13-ц, за яким:

- за позивачкою ОСОБА_1 визнане право
власності на 1/4 квартири АДРЕСА_1 в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1;

- за ОСОБА_2 визнане право на 1/4 частку
квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування
після смерті ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1.

26.02.2014 року позивач отримала рішення
реєстраційної служби ММУЮ
Миколаївської області від 09.01.2014 року
за № 9776983 і № 9777349, якими відмовлено в
реєстрації права власності на згадану
нерухомість їй та її доньці.

Підставою для відмови у державній
реєстрації права власності державний
реєстратор Березуцький Є.Ю.
посилається на ч. 2 ст. 9 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» і
зазначає, зокрема, наступне: «У ході
розгляду заяви було встановлено, що
право власності на квартиру щодо якої
подана заява, зареєстровано за іншою
особою та відсутні дані про припинення
/скасування цього права власності».

Відносини, пов'язані з державною
реєстрацією прав на нерухоме майно та
їх обтяжень регулюються Законом
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень»
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно - це офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень» встановлено, що обов'язковій
державній реєстрації підлягають
речові права та обтяження на нерухоме
майно, розміщене на території України,
що належить фізичним та юридичним
особам, державі в особі органів,
уповноважених управляти державним
майном, іноземцям та особам без
громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: право власності на нерухоме
майно.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Закону систему
органів державної реєстрації прав
становить Міністерство юстиції
України; центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері державної реєстрації прав;
органи державної реєстрації прав,
утворені Міністерством юстиції
України в установленому
законодавством порядку (далі - органи
державної реєстрації прав).

До повноважень органу державної
реєстрації прав згідно ст. 8 Закону
входить, зокрема, проведення державної
реєстрації прав та їх обтяжень або
відмова у їх реєстрації; забезпечення
ведення Державного реєстру прав.

Частиною 4 статті 9 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
передбачено, що державний реєстратор
самостійно приймає рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або відмову в такій
реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 зазначеного
Закону державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:
1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;
2)встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; 4)внесення записів до
Державного реєстру прав; 5) видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Згідно до ч. 1 ст. 24 Закону у державній
реєстрації прав та їх обтяжень може
бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене
право, обтяження не підлягає державній
реєстрації відповідно до цього Закону;
2) об'єкт нерухомого майна розміщений на
території іншого органу державної
реєстрації прав; 3) із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень звернулася неналежна особа; 4)
подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують; 5) заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; 51) заяву про державну
реєстрацію обтяжень речових прав на
нерухоме майно щодо попереднього
правонабувача подано після державної
реєстрації права власності на таке
майно за новим правонабувачем; 52) заяву
про державну реєстрацію речових прав,
похідних від права власності, подано за
відсутності державної реєстрації
права власності, крім випадків,
установлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; 53) під час подання заяви
про державну реєстрацію права
власності на підприємство як єдиний
майновий комплекс, житловий будинок,
будівлю, споруду (їх окремі частини), що
виникло на підставі документа, за яким
правонабувач набуває також право
власності на земельну ділянку, не
подано заяву про державну реєстрацію
права власності на земельну ділянку; 54)
після завершення п'ятиденного строку з
дня отримання заявником письмового
повідомлення про зупинення розгляду
заяви про державну реєстрацію прав не
усунено обставин, що були підставою для
прийняття такого рішення; 55) заяву про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень під час вчинення нотаріальної
дії з нерухомим майном, об'єктом
незавершеного будівництва подано не до
нотаріуса, який вчинив таку дію; 56)
заяву про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень в електронній формі подано
особою, яка не є державним кадастровим
реєстратором або державним виконавцем;
6) заявником подано ті самі документи,
на підставі яких заявлене право та
обтяження такого права вже
зареєстровано у Державному реєстрі
прав.

При цьому, згідно п. 5 ст. 24 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» у державній реєстрації прав
та їх обтяжень може бути відмовлено у
разі, якщо заяву про державну
реєстрацію прав, пов'язаних з
відчуженням нерухомого майна, подано
після державної реєстрації обтяжень,
встановлених щодо цього майна, крім
випадків, встановлених частиною
дев'ятою статті 15 цього Закону.
Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону державний
реєстратор самостійно приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або відмову в такій
реєстрації.

З матеріалів справи вбачається, що з
поданої заяви про державну реєстрацію
права власності та наданих документів
державним реєстратором прав на
нерухоме майно було встановлено, що
право власності на об'єкт нерухомого
майна (квартиру), щодо якої була подана
заява, зареєстровано 18.03.2013 р. у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно за іншою особою - ОСОБА_5
(податковий номер НОМЕР_1) на підставі:
договору купівлі-продажу від 22.11.1996 р. №
360 укладеного на Універсальній
товарній біржі «Віконт-Т»; рішення
Заводського районного суду м.
Миколаєва від 29.01.2013р. № 2/487/404/13 про
визнання договору купівлі-продажу
нерухомого майна дійсним; рішення
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Миколаївського міського управління
юстиції Ханіної Тетяни Миколаївни від
20.03.2013 р. № 1004811 про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень (з відкриттям
розділу).

Відповідно до п. 16 Порядку державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011 р. № 703 (в редакції від 01.01.2013
р.), за результатами розгляду заяви про
державну реєстрацію та документів,
необхідних для її проведення,
державний реєстратор приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або рішення про відмову в
такій реєстрації.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону (в редакції
від 01.01.2013 р.) у державній реєстрації
прав та їх обтяжень може бути
відмовлено у разі, якщо подані
документи не відповідають вимогам, що
встановлені цим Законом, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують.

Отже враховуючи, що позивачем не надано
будь-яких відомостей щодо припинення
або скасування реєстрації права
власності зазначеної квартири за
ОСОБА_5, за результатом розгляду
поданих заяв та наданих документів для
державної реєстрації права власності,
державним реєстратором прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Березуцьким Євгеном Юрійовичем 09.01.2014
р. прийняті рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

Враховуючи викладене суд вважає, що
відповідач, приймаючи рішення про
відмову у державній реєстрації права
приватної власності від 09.01.2014 року за
№ 9776983 і № 9777349, якими відмовлено в
реєстрації права власності на згадану
нерухомість позивачу ОСОБА_1 та її
доньці, ОСОБА_2, діяв правомірно та
порушень прав позивача не допустив.

Керуючись статтями 2, 11, 122, 158, 160-163, 181 КАС
України, адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили
після закінчення 10-денного строку з дня
проголошення/отримання постанови, якщо
протягом цього часу не буде подано
апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили постанови
за наслідками апеляційного
провадження.

Порядок та строки апеляційного
оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Миколаївський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
у випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення встановлених строків
залишається без розгляду, якщо суд
апеляційної інстанції за заявою особи,
яка її подала, не знайде підстав для
поновлення строку.

Суддя
О.В. Малих