Справа № 826/9311/14
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2014-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 серпня 2014 року 16:50
№ 826/9311/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Катющенка В.П.,
суддів: Дегтярьової О.В., Добрівської
Н.А., за участю секретаря судового
засідання Савченко А.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу
за позовом до проОСОБА_1 Державного
реєстратора Державної реєстраційної
служби України Березуцького Євгена
Юрійовича визнання протиправним та
скасування рішення №12640822 від 24.04.2014,
зобов'язання вчинити певну
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Державного реєстратора
Державної реєстраційної служби
України Березуцького Євгена Юрійовича
(далі по тексту - відповідач), в якому
просить суд визнати протиправним та
скасувати рішення Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Березуцького Є.Ю. від 24.04.2014
№12640822 про відмову у державній
реєстрації за ОСОБА_1 права приватної
власності на гараж АДРЕСА_1; зобов'язати
Державного реєстратора Державної
реєстраційної служби України
Березуцького Євгена Юрійовича
повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про
державну реєстрацію права приватної
власності на гараж АДРЕСА_1, подану ним
18.04.2014 за реєстраційним номером 6324236.
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 18.04.2014 він звернувся з
заявою до Державного реєстратора прав
на нерухоме майно Алчевського міського
управління юстиції в Луганській
області про проведення державної
реєстрації права власності на гараж
АДРЕСА_1. Рішенням Державного
реєстратора Державної реєстраційної
служби України Березуцького Євгена
Юрійовича від 24.04.2014 №12640822 позивачу
відмовлено у державній реєстрації прав
та їх обтяжень, на підставі статті 24
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» та пунктів 20, 28
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень.
Оскільки, на думку позивача, він не
повинен подавати документ про
прийняття об'єкту до експлуатації,
вважає таке рішення протиправним.
Ухвалами Окружного адміністративного
суду міста Києва від 03.07.2014 відкрито
провадження у справі, закінчено
підготовче провадження та призначено
справу до судового розгляду в судовому
засіданні.

Позивач у судове засідання 19.08.2014 не
з'явився, у позовній заяві просив
розглядати справу без його участі.

У судове засідання 19.08.2014 відповідач не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, надіслав заяву про розгляд
справи без його участі.

Відповідно до частини першої статті
41 Кодексу адміністративного
судочинства України суд під час
судового розгляду адміністративної
справи здійснює повне фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу. У разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне.

Рішенням Державного реєстратора
Державної реєстраційної служби
України Березуцького Євгена Юрійовича
від 24.04.2014 № 12640822, прийнятим на підставі
заяви ОСОБА_1 від 18.04.2014 про проведення
державної реєстрації права власності
на гараж АДРЕСА_1, відмовлено позивачу
у державній реєстрації прав та їх
обтяжень, оскільки документи подані з
порушенням вимог Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» та
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень.

В обґрунтування прийнятого рішення
відповідачем зазначено, що з метою
проведення державної реєстрації права
власності на самочинно
реконструйований об'єкт нерухомого
майна на підставі рішення суду про
визнання права власності на такий
об'єкт, що набрало законної сили,
заявник, окрім відповідного рішення
суду, повинен надати державному
реєстратору прав на нерухоме майно,
зокрема, документ, що відповідно до
вимог законодавства засвідчує
прийняття в експлуатацію закінченого
будівництвом об'єкта, що є документом,
який підтверджує відповідність
закінченого будівництвом об'єкта
проектній документації, державним
будівельним нормам, стандартам і
правилам, та має подаватися для
оформлення права власності.

Вважаючи оскаржуване рішення
протиправним та таким, яке підлягає
скасуванню позивач звернувся до суду з
даним позовом за захистом охоронюваних
законом прав та інтересів.

Вирішуючи спір, суд виходить з
наступного.

Відносини, пов'язані з державною
реєстрацією речових прав на нерухоме
майно всіх форм власності, їх обтяжень
та правочинів щодо нерухомості
регулюються Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» від
01.07.2004 № 1952-IV (далі - Закон №1952-IV) та
Порядком державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17.10.2013 № 868 (далі
- Порядок № 868).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону
№1952-IV державна реєстрація речових прав
на нерухоме майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно - єдина державна
інформаційна система, що містить
відомості про права на нерухоме майно,
їх обтяження, а також про об'єкти та
суб'єктів цих прав.

Повноваження державного реєстратора
встановлені частиною 2 статті 9
Закону№1952-IV, до яких, зокрема, належить
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень та про
відмову в державній реєстрації.

Порядок проведення державної
реєстрації прав та їх обтяжень
встановлений частиною 1 статті 15
Закону №1952-IV та полягає в наступному:
прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; внесення записів до
Державного реєстру прав; видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Частиною 3 статті 16 Закону № 1952-IV
визначено, що разом із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень у паперовій формі подаються
оригінали документів, необхідних для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень, їх копії, засвідчені в
установленому порядку.

Згідно з частини 3 статті 17 Закону №
1952-IV документи, що встановлюють
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно та їх обтяжень і
подаються для державної реєстрації
прав, повинні відповідати вимогам,
встановленим цим Законом та іншими
нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону
№ 1952-IV державна реєстрація прав
проводиться, зокрема, на підставі
рішень судів, що набрали законної сили.

Процедура державної реєстрації прав та
перелік документів, необхідних для її
проведення визначені Порядком № 868.

Пунктом 36 Порядку № 868 передбачено, що
для проведення державної реєстрації
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно необхідними
документами є документи, що
підтверджують виникнення, перехід або
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно та інші
документи, визначені цим Порядком.

Відповідно до пункту 37 вказаного вище
Порядку документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, зокрема, є рішення
суду, що набрало законної сили, щодо
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно.

Разом з тим, відповідно до пункту 1
частини 2 статті 9 Закону №1952-IV
державний реєстратор прав на нерухоме
майно встановлює відповідність
заявлених прав і поданих документів
вимогам законодавства та відповідно до
пункту 4 частини 1 статті 24 Закону
відмовляє у державній реєстрації прав,
якщо подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Частиною 2 статті 5 Закону №1952-IV
встановлено, що якщо законодавством
передбачено прийняття в експлуатацію
об'єкта нерухомого майна, державна
реєстрація прав на такий об'єкт
проводиться після прийняття його в
експлуатацію в установленому
законодавством порядку.

Так, судом встановлено, що позивачем
для державної реєстрації прав та їх
обтяжень подано наступні документи, а
саме: рішення Алчевського міського
суду Луганської області від 24.01.2014
№406/133/14; довідка Союза автомобілістів
про те, що ОСОБА_1 є членом гаражного
товариства «Мир-2» від 19.11.2013 №21;
рішення виконавчого комітету
Коммунарської міської Ради народних
депутатів від 14.06.1988 №307; Державний акт
на право постійного користування
землею, виданий Алчевською міською
Радою народних депутатів від 20.03.1998
серії І-ЛГ №005236 гаражному товариству
«Мир-2»; технічний паспорт на гараж
НОМЕР_1, виданий комунальним
підприємством «Алчевське бюро
технічної інвентаризації» від 27.11.2013;
паспорт громадянина України,
ідентифікаційний код і документи про
сплату державного мита.

Згідно рішення про відмову в державній
реєстрації від 24.04.2014 №12640822 заявник,
окрім відповідного рішення суду,
повинен надати державному реєстратору
прав на нерухоме майно, зокрема,
документ, що відповідно до вимог
законодавства засвідчує прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта, що є документом, який
підтверджує відповідність закінченого
будівництвом об'єкта проектній
документації, державним будівельним
нормам, стандартам і правилам, та має
подаватися для оформлення права
власності.

Так, відповідно до рішення
Алчевського міського суду Луганської
області від 24.01.2014 за ОСОБА_1 визнано
право власності на гараж АДРЕСА_1, який
розташований за адресою - АДРЕСА_1.

Відповідно до пункту 49 Порядку № 868 для
проведення державної реєстрації права
власності з видачею свідоцтва на
реконструйований об'єкт нерухомого
майна (в тому числі в результаті
переведення об'єкта нерухомого майна з
житлового у нежитловий або навпаки)
заявник, крім документа, що підтверджує
виникнення, перехід та припинення
речових прав на нерухоме майно, подає,
зокрема, документ, що відповідно до
вимог законодавства засвідчує
прийняття в експлуатацію закінченого
будівництвом об'єкта.

Згідно пункту 10 Порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 13
квітня 2011 року № 461 (далі-Порядок № 461)
у разі коли на самочинно збудоване
нерухоме майно визнано право власності
за рішенням суду, воно приймається в
експлуатацію згідно з цим Порядком.

Проте, відповідно до пункту 3.2
Інструкції про проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна, затвердженої наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 24.05.2001№
127 та зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 10.07.2001 за № 582/5773 не
належать до самочинного будівництва,
зокрема, індивідуальні (садибні)
житлові будинки, садові, дачні будинки,
господарські (присадибні) будівлі та
споруди, прибудови до них побудовані до
05 серпня 1992 року.

Разом з тим, подані позивачем як до
відповідача, так і до суду документи не
містять жодних відомостей, які б
підтверджували, що гараж НОМЕР_1,
розташований за адресою: АДРЕСА_1
побудований саме до 05.08.1992.

Натомість, з технічного паспорту на
гараж вбачається, що 21.11.2013 проведено
добудову та реконструкцію гаражу
НОМЕР_1.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що приймаючи рішення від 24.04.2014 №12640822
щодо відмови у державній реєстрації
права власності на гараж НОМЕР_1,
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
Державний реєстратор прав на нерухоме
майно Державної реєстраційної служби
України Березуцький Є.Ю. діяв у межах та
у спосіб, передбачений чинним
законодавством України, а тому
підстави для визнання протиправним та
скасування зазначеного рішення
відсутні.

Оскільки суд прийшов до висновку про
відсутність підстав для визнання
протиправним та скасування рішення
відповідача від 24.04.2014 №12640822, вимога
позивача про зобов'язання Державного
реєстратора Державної реєстраційної
служби України Березуцького Євгена
Юрійовича повторно розглянути заяву
ОСОБА_1 про державну реєстрацію права
приватної власності на гараж АДРЕСА_1,
подану ним 18.04.2014 за реєстраційним
номером 6324236, задоволенню не підлягає,
оскільки є похідною позовною вимогою.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову.

Керуючись статтями 69-71, 94, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили
відповідно до частини першої статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими
статтями 185-187 КАС України.

Головуючий суддя
В.П. Катющенко

Судді
О.В. Дегтярьова

Н.А. Добрівська