Справа № 686/15957/14-а
Суддя: Сарбей О. Ф.
Дата ухвалення: 2014-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

20 серпня 2014 року
м.
Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в особі
судді Сарбей О.Ф., розглянувши в м.
Хмельницькому в приміщенні суду в
скороченому провадженні справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Хмельницькому про визнання дій
неправомірними, зобов'язання до
вчинення дій,

встановив:

29 липня 2014 року позивач звернулась до
суду з адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України у
м. Хмельницькому про визнання дій
неправомірними, зобов'язання здійснити
перерахунок пенсії.

Позивач посилається на те, що 19.06.2014
року вона звернулась до відповідача із
заявою про призначення їй пенсії у
зв'язку із втратою годувальника на
підставі ст. 37 Закону України «Про
державну службу», оскільки її померлий
чоловік ОСОБА_2 - суддя у відставці,
отримував з 1996 року пенсію на підставі
вказаного закону. В липні 2014 року
позивач отримала відповідь з
управління Пенсійного фонду України у
м. Хмельницькому, в якій відповідач,
визнаючи у відповідності до положень
ст. 37 Закону України «Про державну
службу» та ст. 138 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» за нею
право на отримання пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, на підставі
Закону України «Про державну службу»
відмовляє в її призначенні, зазначаючи,
що це буде можливим лише після внесення
відповідних змін до
нормативно-правових актів.

Позивач не погоджується з такою
відмовою відповідача та просить суд
визнати дії управління Пенсійного
фонду України у м. Хмельницькому щодо
відмови їй в нарахуванні і виплаті
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
відповідно до Закону України «Про
державну службу» неправомірними;
зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Хмельницькому
нараховувати та виплачувати їй з дня
подачі заяви, тобто з 19 червня 2014 року
пенсію у зв'язку з втратою годувальника
у відповідності із Законом України
«Про державну службу».

Ухвалою суду від 29.07.2014 року по справі
було відкрито скорочене провадження.

Відповідачу були вручені копія ухвали
про відкриття скороченого провадження
разом з копією позовної заяви та
доданих до неї документів, про що
свідчить наявна у справі копія
супровідного листа із відміткою
відповідача про отримання.
Відповідачем суду надані письмові
заперечення проти позову, в яких він
вважає позовні вимоги
необґрунтованими та просить відмовити
в позові, оскільки ст. 37 Закону України
«Про державну службу» визначено, що
право на призначення пенсії по втраті
годувальника на умовах, передбачених
частиною 10 цієї статті, мають
непрацездатні члени сім'ї померлого
годувальника, який отримував або мав
право на пенсію за цим Законом. З огляду
на положення ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» пенсія на
умовах, передбачених ст. 37 Закону
України «Про державну службу»
виплачується судді, який вийшов у
відставку, після досягнення, зокрема
чоловіками, відповідного віку або за
його вибором виплачується щомісячне
довічне грошове утримання. Управлінням
ОСОБА_2 виплачувалось щомісячне
довічне грошове утримання як судді у
відставці з 01.01.2007 року, яке обчислено
на підставі довідки № 1/5-09 від 10.01.2008
року про розмір заробітної плати
працюючого судді за вересень 2007 року.
Міністерство соціальної політики
України листом від 13.06.2012 року №
6470/014-12/039 погодилось з пропозицією
Пенсійного фонду України щодо
необхідності врегулювання на
законодавчому рівні питання
обчислення пенсії відповідно до Закону
України «Про державну службу» суддям у
відставці із суддівської винагороди,
передбаченої ст. 129 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів». Відтак,
здійснити обчислення пенсії у зв'язку
із втратою годувальника
непрацездатному члену сім'ї померлого
судді з суддівської винагороди станом
на дату звернення за призначенням
пенсії буде можливим лише після
внесення відповідних змін до
нормативно-правових актів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, суд приходить
до висновку, що позовна заява підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.06.2014 року ОСОБА_1
звернулась до відповідача із заявою
про призначення їй пенсії у зв'язку із
втратою годувальника на підставі ст. 37
Закону України «Про державну службу»,
оскільки її померлий чоловік ОСОБА_2 -
суддя у відставці, отримував з 1996 року
пенсію на підставі вказаного закону. В
липні 2014 року позивач отримала
відповідь з управління Пенсійного
фонду України у м. Хмельницькому, в якій
відповідач, визнаючи у відповідності
до положень ст. 37 Закону України «Про
державну службу» та ст. 138 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів» за нею право на отримання
пенсії у зв'язку із втратою
годувальника, на підставі Закону
України «Про державну службу»
відмовляє в її призначенні, зазначаючи,
що це буде можливим лише після внесення
відповідних змін до
нормативно-правових актів.

Проте з такою відповіддю погодитись
неможливо з наступних підстав. Згідно
п. 3 Постанови Кабінету Міністрів
України № 865 від 31.05.2000 року «Про деякі
питання вдосконалення визначення
розмірів заробітку для обчислення
пенсії», де зазначається, що посадовий
оклад, надбавка за ранг або
кваліфікаційні класи, класний чин або
спеціальні звання, вислугу років під
час призначення пенсії у порядку та на
умовах, передбачених вище згадуваним
Законом, враховуються в розмірах,
установлених на день призначення
пенсії.

Відповідно до ст.129 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів», якою
визначено, що судді отримують
суддівську винагороду, яка складається
з посадового окладу та доплат за
вислугу років, перебування на
адміністративній роботі, науковий
ступінь, роботу, яка передбачає доступ
до державної таємниці.

Разом з тим, померлий ОСОБА_2 отримував
пенсію відповідно до Закону України
«Про державну службу» з червня 1996 року.

Також в ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» вказано, що
судді, який вийшов у відставку, після
досягнення чоловіками віку 62 роки,
виплачується пенсія на умовах,
передбачених ст. 37 Закону України «Про
державну службу», а також суддівська
винагорода, визначена ст. 129 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів», по своїй суті є заробітною
платою судді. Це також узгоджується з
положеннями ч. 3 ст. 8 Закону України
«Про оплату праці», де зазначено, що
умови розміру оплати праці суддів
визначаються законом.

З наведеного слідує очевидна
необґрунтованість посилань
відповідача на постанову КМУ №865 від
31.05.2000 року «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії», як
перешкоду для призначення мені пенсії
ОСОБА_1, оскільки Кабінет Міністрів
України не наділений повноваженнями
щодо визначення умов розміру
заробітної плати суддів, яка
визначається виключно Законом.

Отже, відмовляючи позивачу в
призначенні пенсії у зв'язку з втратою
годувальника на підставі Закону
України «Про державну службу»
відповідач діяв неправомірно, чим
порушив передбачене ст. 46 Конституції
України її законне право на соціальний
захист, а саме пенсійне забезпечення.

Згідно до ст. 94 КАСУ, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України,
тому з державного бюджету України
підлягає стягненню на користь позивача
його витрати по сплаті судового збору в
сумі 73,08 грн.

На підставі викладеного, ст. ст. 8, 19, 22, 46,
55, 92 Конституції України, Законом
України «Про судоустрій і статус
суддів», Законом України «Про державну
службу» та керуючись ст.ст. 6, 7, 9, 11, 71, 86,
99, 158-163, 167, 254 КАС України, суд, -

постановив:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України у м. Хмельницькому щодо
відмови ОСОБА_1 в нарахуванні і виплаті
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
відповідно до Закону України «Про
державну службу» неправомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Хмельницькому
нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 з
дня подачі заяви, тобто з 19 червня 2014
року пенсію у зв'язку з втратою
годувальника у відповідності із
Законом України «Про державну службу».

Стягнути на користь ОСОБА_1 з
Державного бюджету України судовий
збір в розмірі 73,08 грн.

Копії постанови невідкладно надіслати
сторонам.

Постанова суду, прийнята в порядку
скороченого провадження, виконується
негайно.

Постанова набирає законної сили у
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Постанова за результатами скороченого
провадження може бути оскаржена в
апеляційному порядку сторонами, а
також іншими особами у зв'язку з тим, що
суд вирішив питання про їхні права,
свободи, інтереси чи обов'язки.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана протягом десяти днів з
моменту отримання копії постанови до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький міськрайонний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова, прийнята у скороченому
провадженні, крім випадків її
оскарження в апеляційному порядку, є
остаточною.

Суддя: