Справа № 805/6614/14
Суддя: Геращенко І.В.
Дата ухвалення: 2014-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кониченко
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2014 року справа №805/6614/14

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Геращенка І.В.

суддів апеляційного суду Арабей
Т.Г., Василенко Л.А.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явились;

від відповідача - не з'явились;

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Дзержинську Донецької області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 26 червня 2014
року у справі № 805/6614/14 за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Дзержинську Донецької області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Дзержинську
Донецької Донецької області про
стягнення суми витрат на виплату та
доставку пенсій у зв'язку з втратою
годувальника та суми цільової грошової
допомоги,-

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Дзержинську Донецької області
звернулось до Донецького окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Дзержинську
Донецької області про стягнення суми
витрат на виплату та доставку пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві за межами України та суми
цільової грошової допомоги на період з
жовтня 2013 року по березень 2014 року в
сумі 386,46 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 26 червня 2014
року у справі № 805/6614/14 (суддя Кониченко
О.М.) у задоволенні позовних вимог
відмовлено в повному обсязі.

Позивачем подана апеляційна скарга, в
якій просить постанову суду скасувати
та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує
невірним застосуванням судом першої
інстанції норм матеріального права.

Вважає, що постанова суду прийнята при
неповному та не всебічному досліджені
усіх матеріалів справи, висновки суду
не відповідають фактичним обставинам
справи.

Наголошує на тому, що пенсія у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання є наслідком страхування у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві, належним страховиком, тим,
хто має надавати застрахованій особі
матеріальну допомогу чи соціальні
послуги, відповідно до ст. 25 Основ є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків.

Але відповідач, не приймаючи виплачені
суми до відшкодування перекладає свої
обов'язки з виплати пенсій громадянам,
постраждали внаслідок ушкодження
здоров'я, на органи Пенсійного фонду.

Сторони, які брали участь у справі, у
судове засідання не з'явились, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином, клопотання
про участь у розгляді справи не
заявлялось, у зв'язку з чим, колегія
суддів розглядає апеляційну скаргу в
порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги та наданих
заперечень, колегія суддів встановила.

Позивачем, Управління Пенсійного фонду
України в м. Дзержинську Донецької
області направлялись відповідачу акти
щомісячних звірок витрат по особовим
справам потерпілих яким виплачено
пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, призначеної громадянці
ОСОБА_2 за період з жовтня 2013 року по
березень 2014 року, у зв'язку з тим, що
смерть ОСОБА_3 (померлого годувальника)
відбулась на виробництві за межами
України.

В жовтні 2013 року - березні 2014 року
позивач здійснив ОСОБА_2 виплату пенсії
по втраті годувальника на загальну
суму 386,46 грн. (включаючи витрати на
виплату та доставку пенсії та цільову
грошову допомогу).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Тараз Жамбильської
області Республіки Казахстан, його
батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_2, що
вбачається зі змісту свідоцтва про
народження.

ОСОБА_2 (матері ОСОБА_6), призначена
пенсія по втраті годувальника - ОСОБА_5
який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що встановлено
на підстав протоколу №15/983 від 22
листопада 2010 року.

ОСОБА_5 загинув внаслідок нещасного
випадку на виробництві, який стався
05.10.2010 року в Товаристві з обмеженою
відповідальністю «Казкомсервіс»,
(Атирауська область, Жилиойський район,
місто Кульсари, Промзона, Республіка
Казахстан), що підтверджується актом
про нещасний випадок на виробництві та
свідоцтвом про смерть.

Згідно акту від 07 червня 2010 року про
нещасний випадок на виробництві,
ОСОБА_3 отримав відкритий перелом
правої ноги, йому було надано першу
медичну допомогу та доставлено до
обласної лікарні, де після операції,
находячись у комі, ОСОБА_3 помер.

Вищезазначеним актом було встановлено,
що вина ОСОБА_3 відсутня, є повна
провина організації.

Відповідно до свідоцтва про смерть,
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв'язку з
травматичним шоком, закритою тупою
травмою грудної клітини з
двосторонніми переломами ребер.

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом
першої та апеляційної інстанції, в
апеляційній скарзі вказується на
порушення норм процесуального та
матеріального права.

Колегія суддів вважає такий висновок
правомірним, а апеляційну скаргу такою,
що підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого:

1) суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України;

2) суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені конституцією та
законами України.

За Преамбулою Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» цей Закон, розроблений
відповідно до Конституції України та
Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, визначає
принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел,
передбачених цим Законом, а також
регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 58 зазначеного Закону на
Пенсійний фонд покладене керівництво
та управління солідарною системою,
збір, акумуляція та облік страхових
внесків, призначення пенсії та
підготовка документів для її виплати,
забезпечення своєчасного і в повному
обсязі фінансування та виплати пенсій,
допомоги на поховання, здійснення
контролю за цільовим використанням
коштів Пенсійного фонду, вирішення
питань, пов'язаних з веденням обліку
пенсійних активів застрахованих осіб
на накопичувальних пенсійних рахунках,
здійснення адміністративного
управління Накопичувальним фондом та
інші функції, передбачені Законом і
статутом Пенсійного фонду.

Згідно ст. 1 Положення про Пенсійний
фонд України, затвердженого Указом
Президента України від 06 квітня 2011 року
№ 384/2011, Пенсійний фонд України є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Віце-прем'єр-міністра
України - Міністра соціальної політики
України (далі - Міністр). Пенсійний фонд
України входить до системи органів
виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики з питань
пенсійного забезпечення та збору,
ведення обліку надходжень від сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі -
єдиний внесок).

За приписами п. 5 ст. 4 вказаного
Положення, Пенсійний фонд України
відповідно до покладених на нього
завдань організовує, координує та
контролює роботу головних управлінь
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, управлінь у районах,
містах і районах у містах (далі -
територіальні органи) щодо:
забезпечення додержання
підприємствами, установами,
організаціями та громадянами актів
законодавства про пенсійне
забезпечення і законодавства про збір
та ведення обліку єдиного внеску;
повного і своєчасного обліку платників
єдиного внеску; забезпечення збору та
ведення обліку надходжень від сплати
єдиного внеску, інших коштів
відповідно до законодавства;
здійснення контролю за додержанням
законодавства про збір та ведення
обліку єдиного внеску, про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, правильністю нарахування,
обчислення, повнотою і своєчасністю
сплати єдиного внеску, страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування (далі -
страхові внески) та інших платежів,
призначенням (перерахунком) і виплатою
пенсій, щомісячного довічного
грошового утримання суддям у відставці
та іншими виплатами, які згідно із
законодавством здійснюються за
рахунок коштів Пенсійного фонду
України, інших джерел, визначених
законодавством; стягнення у
передбаченому законодавством порядку
своєчасно не нарахованих та/або не
сплачених сум єдиного внеску,
страхових внесків та інших платежів;
застосовування фінансових санкцій,
передбачених законом; призначення
(перерахунку) і виплати пенсій та
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці;
забезпечення своєчасного і в повному
обсязі фінансування та виплати пенсій,
допомоги на поховання та інших виплат,
які згідно із законодавством
здійснюються за рахунок коштів
Пенсійного фонду України та інших
джерел, визначених законодавством;
обліку коштів Пенсійного фонду
України, ведення статистичної та
бухгалтерської звітності; надання
страхувальникам та застрахованим
особам інформації, визначеної
законодавством.

Тобто, позивач у справі - орган владних
повноважень, уповноважений відповідно
до Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від
08.07.2010 № 2464-VI вести облік платників
єдиного внеску, забезпечувати збір та
ведення обліку страхових коштів,
контролювати повноту та своєчасність
їх сплати, вести Державний реєстр
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та виконувати
інші функції, передбачені законом.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - система прав,
обов'язків і гарантій, яка передбачає
надання соціального захисту що включає
матеріальне забезпечення громадян у
разі хвороби, повної, часткової або
тимчасової втрати працездатності,
втрати годувальника, безробіття з
незалежних від них обставин, а також у
старості та в інших випадках
передбачених законом, за рахунок
грошових фондів, що формуються шляхом
сплати страхових внесків власником або
уповноваженим ним органом,
громадянами, а також бюджетних та інших
джерел, передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування.

Частиною другою статті 2 Закону №1105-ХІУ
встановлено, що особи. яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії пенсійне забезпечення
громадян держави,учасниць цієї Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 Угоди про гарантії
встановлено, що всі витрати, пов'язані
зі здійсненням пенсійного
забезпечення за цією Угодою, несе
держава, яка надає забезпечення.

За змістом наведеної норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Таким чином, витрати, понесені органами
ПФУ у зв'язку із виплатою пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (у тому числі й пенсії
особам, які стали інвалідами від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, або
пенсії у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР),
підлягають відшкодуванню за рахунок
Фонду як належного страховика від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання.

Відповідно до п. 4 «Порядку
відшкодування витрат...» №5-4/4 від 04.03.2003
року визначено, що відшкодуванню
підлягають суми, що виплачуються
відповідно до Законів України «Про
пенсійне забезпечення», «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме:

1. сума основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання;

2. щомісячна цільова грошова
допомога на прожиття, якщо така
надавалася пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію;

3. допомога на поховання сім'ї
померлого або особі, яка здійснила
поховання особи, яка отримувала
вищезазначену пенсію;

4. сума витрат Пенсійного фонду з
виплати і доставки вищезазначених
пенсій.

Цільова грошова допомога виплачується
разом з основним розміром пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. Витрати на виплату і
доставку цільової грошової допомоги
входять до складу витрат на виплату і
доставку пенсій. Таким чином,
відповідно до п.4 «Порядку
відшкодування витрат...» №5-4/4 від
04.03.2003р., як сама цільова грошова
допомога, так і витрати на її виплату і
доставку, повинні відшкодовуватись
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України -
Пенсійному фонду України.

Згідно ч. 1 ст. 255 КАС України постанова
або ухвала суду, яка набрала законної
сили, є обов'язковою для осіб, які
беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для органів,
підприємств, установ та організацій,
посадових чи службових осіб, інших
фізичних осіб і підлягає виконанню на
всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
- обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 19 червня 2014 року по
справі К/800/5830/13 позовні вимоги
управління ПФУ в м, Дзержинську в
частині стягнення з відповідача суми
основного розміру пенсії, витрат на
виплату та доставку основного розміру
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання -
задоволено.

Аналізуючи приведене законодавство та
нормативні акти, які врегульовують
спірні правовідносини та встановлені
обставини справи, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо відмови в задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

За таких підстав апеляційний
адміністративний суд вважає, що
постанова суду першої інстанції
прийнята при не вірному застосуванні
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до помилкового
вирішення справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи та
прийняте рішення про задоволення
позову спростовується доводами
апеляційної скарги, що є підставою для
скасування постанови.

На підставі викладеного, керуючись
Конституцією України, Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням», ст.
2, ст. 160, ст. 167, ст. 195, ст. 197, п. 3 ч. 1 ст. 198,
ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 206, ст. 211, ст. 212, ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Дзержинську Донецької області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 26 червня 2014
року у справі № 805/6614/14 - задовольнити.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 26 червня 2014
року у справі № 805/6614/14 за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Дзержинську Донецької області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Дзержинську
Донецької області про стягнення суми
витрат на виплату та доставку пенсій у
зв'язку з втратою годувальника та суми
цільової грошової допомоги - скасувати.

Позов Управління Пенсійного фонду
України в м. Дзержинську Донецької
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Дзержинську
Донецької області про стягнення суми
витрат на виплату та доставку пенсій у
зв'язку з втратою годувальника та суми
цільової грошової допомоги -
задовольнити повністю.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Дзержинську
Донецької області (р/р 0556 в УДК
Донецької області, МФО 834016; 1) на користь Управління Пенсійного
фонду України в м. Дзержинську
Донецької області (р/р 16, МФО 335106, в
ДОУ ВАТ «Ощадбанк України», ) суми витрат на виплату і доставку
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві за
межами України та суми цільової
грошової допомоги за період з жовтня 2013
року по березень 2014 року у сумі 386,46 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції
за наслідками перегляду в порядку
письмового провадження набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, і може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання законної сили.

Головуючий
І.В.Геращенко

Судді
Т.Г.Арабей

Л.А. Василенко