Справа № 824/2626/14-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року м. Чернівці
справа № 824/2626/14-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі
головуючого судді Анісімова О.В.,
розглянувши у порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом прокурора
Кельменецького району Чернівецької
області в інтересах держави в особі
Хотинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернівецькій
області до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Кельменецького району
Чернівецької області (далі - прокурор)
діючи в інтересах держави в особі
Хотинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернівецькій
області (далі - позивач або ДПІ)
звернувся до суду з адміністративним
позовом, у якому просить стягнути
заборгованість зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування з фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1) у
сумі 2486,62 грн.

Представник позивача та прокурор
надали клопотання, відповідно до
змісту якого просять розглянути справу
у порядку письмового провадження,
позовні вимоги підтримують у повному
обсязі. Відповідач про день, час та
місце розгляду справи по суті
повідомлявся належним чином, однак до
суду повернуто поштові відправлення із
повісткою. Згідно із ч.11 ст.35 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) у разі повернення
поштового відправлення із повісткою,
яка не вручена адресату з незалежних
від суду причин, вважається, що така
повістка вручена належним чином.
Виходячи з викладеного, суд вважає, що
відповідач повідомлений належним
чином про день, час та місце розгляду
справи по суті. Керуючись положеннями
ч.ч.4,6 ст.128 далі КАС України суд вважає
за можливим розглянути справу у
порядку письмового провадження за
наявними у ній доказами.

Відповідно до змісту позову та
додатків до нього позовні вимоги
обґрунтовуються наступним.

Згідно із Законом України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI
(далі - Закон № 2464-VI) ФОП ОСОБА_1 є
платником єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок). Відповідно до ч.8, ст.9 Закону
№2464 платник єдиного внеску
зобов'язаний сплачувати єдиний внесок,
нарахований за відповідний базовий
звітний період не пізніше 20 числа
місяця, що настає за базовим звітним
періодом. Однак відповідно до
розрахунку суми заборгованості за ФОП
ОСОБА_1 рахується заборгованість у
розмірі 2486,62 грн.

У зв'язку з несплатою єдиного внеску
ДПІ 02.06.2014 року відповідачу виставлено
вимогу №Ф-286-11 про сплату боргу, однак
вжитті заходи не призвели до його
погашення.

Відповідач заяву про визнання позову
або заперечення на позовну заяву не
надіслав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
повідомлені обставини, які є
достатніми для ухвалення законного і
обґрунтованого судового рішення, суд
дійшов висновку про те, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначає Закон
№ 2464-VI.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі -
єдиний внесок) - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Платники єдиного внеску визначені ст.4
Закону №2464. Зокрема, до них відносяться
фізичні особи - підприємці, зокрема ті,
які використовують працю інших осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством про працю, чи за
цивільно-правовим договором (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, зазначеним у витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців).
Тобто, платниками є фізичні
особи-підприємці, що є роботодавцями.
Крім цього, згідно положень цієї ж
статті платниками єдиного внеску є
фізичні особи-підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності. Виходячи
із змісту ч.4, ст.5 Закону №2464 обов'язки
фізичних осіб-підприємців як платників
єдиного внеску виникають з моменту їх
державної реєстрації. Відповідно до
ч.2,3 ст.4 Закону №2464 фізичні
особи-підприємці є застрахованими
особами щодо себе та страхувальниками
осіб, що на них працюють (для платників
єдиного внеску, зазначених у пунктах 2,
3, 6 - 14 частини першої ст. 4 Закону № 2464).
Крім цього, відповідно до ч. 9, ст. 9
Закону № 2464-VI обчислення і сплата
єдиного внеску за платників,
зазначених у пунктах 2, 3, 6, 7, 8, 9 та 11
частини першої статті 4 цього Закону,
здійснюються платниками, зазначеними у
пункті 1 частини першої статті 4 цього
Закону, за рахунок сум, на які внесок
нарахований.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 згідно
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців зареєстрований як
фізична особа-підприємець 21.12.2006 р. та
взятий на облік в органах державної
податкової служби 28.12.2006 р. за № 4114
згідно довідки про взяття на облік
платника податків від 01.07.2014 р. №
089 (а. с. 9, 14-15).

Відповідно до облікової картки
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за
ним рахується заборгованість із сплати
єдиного внеску у розмірі 2486,62 грн.

Відповідно до п.1, ч.2, ст.6 Закону №2464
платник єдиного внеску зобов'язаний
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок. При цьому, відповідно до
ч.8, ст.9 Закону №2464 базовим звітним
періодом для фізичних
осіб-підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування, та членів сімей
таких осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності є календарний квартал.
Відповідно до ч. 8, ст. 9 цього ж Закону,
платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом. Однак,
всупереч положенням вищевказаних норм,
відповідач вчасно не сплатив суму
єдиного внеску, про що свідчить
облікова картка фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, яка наявна у
матеріалах справи. Виходячи з цього та
на підставі п. 6, ст.1 Закону №2464
несплачена відповідачем вчасно сума
єдиного внеску визнається недоїмкою.

Відповідно до ст. 25 Закону № 2464-VІ орган
доходів і зборів у порядку, за формою та
у строки, встановлені центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
надсилає платникам єдиного внеску, які
мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом. Платник єдиного
внеску зобов'язаний протягом десяти
календарних днів з дня надходження
вимоги про сплату недоїмки сплатити
суми недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею. У разі незгоди з
розрахунком суми недоїмки платник
єдиного внеску узгоджує її з органом
доходів і зборів шляхом оскарження
вимоги про сплату єдиного внеску в
адміністративному або судовому
порядку. У разі якщо платник єдиного
внеску протягом десяти календарних
днів з дня надходження вимоги не
сплатив зазначені у вимозі суми
недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею, не узгодив вимогу з
органом доходів і зборів, не оскаржив
вимогу в судовому порядку або не
сплатив узгоджену суму недоїмки
протягом десяти робочих днів з дня
надходження узгодженої вимоги, орган
доходів і зборів надсилає в порядку,
встановленому законом, до підрозділу
державної виконавчої служби вимогу про
сплату недоїмки.

Як вбачається із матеріалів справи, у
десятиденний строк суму недоїмки,
визначену у вимозі про сплату боргу №
Ф-286-11 від 02.06.2014 р. відповідач не
сплатив. Вимогу з органом доходів і
зборів відповідач не узгодив, в
судовому порядку її не оскаржував
(а.с.13).

Згідно довідки ДПІ від 01.07.2014 р. за
відповідачем рахується борг зі сплати
єдиного соціального внеску на загальну
суму 2486,62 грн. (а.с. 10).

Згідно абз. 10 ч. 4 ст. 25 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", орган доходів і
зборів також має право звернутися до
суду з позовом про стягнення недоїмки.

Беручи до уваги те, що заявлену до
стягнення суму заборгованості
відповідач у встановлені строки до
бюджету не сплатив, наявність у нього
вказаної заборгованості
підтверджується матеріалами справи,
доказів її погашення станом на день
розгляду справи не надано, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
доцільність задоволення позову в
повному обсязі.

За таких обставин, суд вважає, що
адміністративний позов прокурора
Кельменецького району Чернівецької
області в інтересах держави в особі
Хотинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернівецькій
області до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 158 - 163, 167 КАС України,
суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов прокурора
Кельменецького району Чернівецької
області в інтересах держави в особі
Хотинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернівецькій
області до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -
задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
на користь Хотинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Чернівецькій області недоїмку зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 2486 (дві
тисячі чотириста вісімдесят шість )
грн. 84 коп.

Порядок і строки оскарження постанови
визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їхні права, свободи,
інтереси чи обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
постанови суду першої інстанції
повністю або частково, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Відповідно до ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено цим
Кодексом, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
О.В.
Анісімов