Справа № 2а/0870/5200/11
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" серпня 2014 р. м. Київ
К/800/9571/13

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Карась О.В., Рибченко А.О.,

розглянув у письмовому провадженні
касаційну Бердянської об'єднаної
державної податкової інспекції
Запорізької області Державної
податкової служби (далі - Бердянська
ОДПІ)

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 04.08.2011

та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 02.10.2012

у справі № 2а-0870/5200/11

за позовом Бердянської ОДПІ

до державного підприємства
"Підприємство Бердянської виправної
колонії управління Державного
департаменту України з питань
виконання покарань у Запорізькій
області № 77" (далі - Підприємство)

про надання дозволу на погашення усієї
суми податкового боргу за рахунок
майна, що перебуває у податковій
заставі.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

У липні 2011 року Бердянська ОДПІ
звернулася до Запорізького окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просила надати дозвіл на
погашення податкового боргу
відповідача за рахунок його майна, що
перебуває у податковій заставі.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 04.08.2011,
залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 02.10.2012, у
позові відмовлено з тих мотивів, що
позивачем не доведено відсутності
коштів на рахунку платника, достатніх
для погашення його податкового боргу.
Також суди послалися на те, що
особливість правового режиму майна
казенного підприємства виключає
можливість використання такого майна
для погашення податкового боргу.

Посилаючись на невідповідність
висновків судів положенням чинного
законодавства та дійсним обставинам
справи, Бердянська ОДПІ звернулася до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій просить
задовольнити позов, скасувавши
оскаржувані рішення попередніх
інстанцій.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків судів наявним
у матеріалах справи доказам,
правильність застосування судами норм
матеріального права та дотримання ними
процесуальних норм, обговоривши доводи
касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України вважає за
необхідне частково задовольнити
розглядувані касаційні вимоги з
урахуванням такого.

Попередніми судовими інстанціями у
розгляді справи встановлено, що у
зв'язку з несплатою у законодавчо
встановлений строк узгоджених сум
податкових зобов'язань (як самостійно
задекларованих, так і визначених
податковим органом) з податку з доходів
фізичних осіб, з податку на прибуток, із
земельного податку та зі збору за
забруднення навколишнього природного
середовища у Підприємства утворився
податковий борг в загальній сумі 236 714,01
грн.

Бердянською ОДПІ було сформовано та
надіслано відповідачеві першу та другу
податкові вимоги від 17.04.2001 № 1/102 та від
20.12.2001 № 2/671 , які було вручено
представникові Підприємства в
установленому порядку; позивачем було
складено акти опису активів платника,
на які поширюється право податкової
застави, від 11.06.2007 № 7984/10/26-30, від 16.06.2009
№ 10 та від 17.06.2009 № 11.

Згідно з пунктом 95.1 статті 95
Податкового кодексу України орган
державної податкової служби здійснює
за платника податків і на користь
держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Відповідно до підпункту 95.3 статті 95
Податкового кодексу України стягнення
коштів з рахунків платника податків у
банках, обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
органам державної податкової служби, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини. Орган державної
податкової служби звертається до суду
щодо надання дозволу на погашення
усієї суми податкового боргу за
рахунок майна платника податків, що
перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного
дозволу є підставою для прийняття
органом державної податкової служби
рішення про погашення усієї суми
податкового боргу. Рішення органу
державної податкової служби
підписується його керівником та
скріплюється гербовою печаткою органу
державної податкової служби. Перелік
відомостей, які зазначаються у такому
рішенні, встановлюється центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
фінансової політики.

Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання (вручення) такому
платнику податкової вимоги (пункт 95.3
статті 95 Податкового кодексу України).

Зі змісту наведених норм випливає, що
достатньою умовою для звернення до
суду, за яких можливе надання дозволу
на погашення усієї суми податкового
боргу за рахунок майна платника
податків, що перебуває у податковій
заставі, - є наявність у платника
податкового боргу та відсутність на
розрахункових рахунках такого
платника грошових коштів, достатніх
для погашення цього боргу.

У справі, що переглядається, попередні
судові інстанції цілком обґрунтовано
зазначили, що наданий позивачем лист
відділення «МетаБанку» від 06.07.2011 №
70/6154 не є доказом відсутності на
банківських рахунках платника
податків грошових коштів на погашення
наявної у Підприємства суми
податкового боргу. Адже у цьому листі
лише повідомляється про накладення
арешту на рахунок Підприємства,
відкритий в акціонерному товаристві
«МетаБанк», що, однак, не є свідченням
відсутності необхідної суми коштів на
цьому рахунку.

У той же час принцип офіційного
з'ясування обставин справи,
закріплений у статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, передбачає обов'язок
адміністративного суду вжити
передбачені законодавством заходи для
встановлення обставин, що входять до
предмету доказування у справі, у тому
числі й виявити та витребувати докази з
власної ініціативи.

А відтак при розгляді цієї справи суди
повинні були витребувати у сторін
необхідні докази щодо наявності (або
відсутності) коштів на рахунку
Підприємства для погашення зазначеної
суми податкового боргу.

До того ж, суди безпідставно послалися
на правовий режим майна платника як
казенного підприємства як на перешкоду
для застосування до відповідача
примусових заходів з погашення його
податкового боргу у вигляді продажу
майна платника.

Дійсно, відповідно до підпункту 87.3.5
пункту 87.3 статті 87 Податкового кодексу
України не може бути використані як
джерело для погашення податкового
боргу майно, включене до складу
цілісних майнових комплексів
державних підприємств, які не
підлягають приватизації, у тому числі
казенних підприємств. Порядок
віднесення майна до такого, що
включається до складу цілісного
майнового комплексу державного
підприємства, встановлюється Фондом
державного майна України.

У той же час дозвіл на погашення усієї
суми податкового боргу за рахунок
майна платника податків, що перебуває у
податковій заставі, надається не на
конкретно визначене майно, а на суму
податкового боргу; власне перелік
майна, що підлягає реалізації з метою
погашення податкового боргу платника,
виявляється у процесі виконання
органом державної податкової служби
судового рішення про надання такого
дозволу. При цьому майно платника, що
підлягає продажу, не обмежується
виключно майном, зазначеним в акті
опису майна. В силу вимог пункту 89.5
статті 89 Податкового кодексу України
джерелом погашення податкового боргу
платника може бути і майно, на яке
платник податків набуде право
власності у майбутньому, однак
вартістю у межах суми існуючого
податкового боргу.

У той же час платник не позбавлений
права в подальшому оспорити включення
податковим органом до опису майна
активів, що належать платникові на
іншому правовому титулі (а не на праві
власності).

У разі ж якщо сума коштів, отримана від
продажу внесеного в податкову заставу
майна державного підприємства, яке не
підлягає приватизації, у тому числі
казенного підприємства, не покриває
суму податкового боргу такого платника
податків і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням публічних
торгів, або у разі відсутності майна, що
відповідно до законодавства України
може бути внесено в податкову заставу
та відчужено, до платника
застосовуються заходи, передбачені
пунктом 96.2 статті 96 Податкового
кодексу України.

Таким чином, оскільки висновки судів,
покладені в основу прийняття рішень зі
спору, зроблені за неповного
встановлення обставин, що входять до
предмету доказування у справі, та не
ґрунтуються на правильному
нормозастосуванні, то ухвалені у
справі судові акти підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції
для усунення відповідних недоліків.

З урахуванням викладеного, керуючись
статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Бердянської
об'єднаної державної податкової
інспекції Запорізької області
Державної податкової служби
задовольнити частково.

2. Постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від
04.08.2011 та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 02.10.2012 у справі № 2а-0870/5200/11
скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:О.В. Карась А.О. Рибченко