Справа № 813/1341/14
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2014-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/1341/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого - судді Сидор Н.Т.,
за участі секретаря судового засідання
представника позивача Станька Т.Р.,
представника відповідача Гусака Ю.І.,
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Львові
адміністративну справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Про Тек Вікна
Україна" до Державної інспекції
сільського господарства в Львівській
області про визнання протиправним та
Позов заявлено до суду товариством з
обмеженою відповідальністю «Про Тек
Вікна Україна» до Державної інспекції
сільського господарства в Львівській
області, та з врахуванням уточнень до
позовної заяви позивач просить визнати
неправомірним та скасувати припис
Державної інспекції сільського
господарства в Львівській області від
06.02.2014 року №186.
Даний позов мотивований на переконання
позивача протиправністю винесення
щодо нього припису, з тих причин, що
виявлені буцімто вчинені позивачем
порушення вимог земельного
законодавства насправді не мали місця,
так як для здійснення будівельних
робіт на землях промисловості
спеціальний дозвіл на зняття
грунтового покриву не є необхідним.
Також наголосив, що наявний дозвіл на
виконання будівельних робіт, виключає
необхідність отримання спеціального
дозволу на зняття грунтового покриву. З
тих причин просив суд оскаржуваний
припис визнати протиправним та
Відповідач проти заявленого позивачем
позову заперечив, надав суду до
матеріалів справи письмові
заперечення. Позов заперечує з тих
причин, що позивач здійснював
будівництво об'єктів нерухомого майна
без отримання спеціального дозволу на
зняття грунтового покриву на земельній
ділянці. А оскільки вимогами
земельного законодавства встановлена
заборона на зняття та перенесення
грунтового покриву без наявності
спеціального дозволу отриманого від
уповноваженого на це органу, то
відповідно винесення оскаржуваного
позивачем припису є правомірним, адже
позивач такого дозволу на зняття
грунтового покриву не отримав. З
наведених мотивів просить суд у
задоволені позовних вимог позивача
відмовити за безпідставністю.
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши дійсні обставини справи, суд
приходить до висновку, що в позові слід
відмовити, враховуючи наступне.
Судом встановлено, що 06.02.2014 року
Держсільгоспінспекцією України у
Львівській області проведено
позапланову перевірку дотримання ТзОВ
«Про Тек Вікна Україна» вимог
земельного законодавства щодо
використання земельної ділянки,
розташованої за адресою: с.Рясна-Руське
Результати перевірки оформлені
актом від 06.02.2014 року №81 та на підставі
порушень, зафіксованих актом
перевірки, 06.02.2014 року №81 відповідачем
винесено припис №186, яким позивачу
приписано в 30-тиденний строк усунути
порушення земельного законодавства.
Як вбачається з акту та припису,
посадовою особою відповідача в ході
перевірки встановлено, що позивачем
знято грунтовий покрив без
спеціального дозволу шляхом
будівництва об'єктів нерухомого майна
на земельній ділянці, що перебуває в
користуванні позивача, що є порушенням
ст. 168 Земельного кодексу України.
До вказаних спірних правовідносин суд
застосовує наступні положення
законодавства та робить висновки по
Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
Указом Президента України від 13.04.2011
року №459/2011 затверджене Положення про
Державну інспекцію сільського
господарства України
(Держсільгоспінспекція України), яка є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра аграрної
політики та продовольства України
(далі - Міністр), входить до системи
органів виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
нагляду (контролю) в агропромисловому
Держсільгоспінспекція України у своїй
діяльності керується Конституцією та
законами України, актами Президента
України та Кабінету Міністрів України,
наказами Міністерства аграрної
політики та продовольства України
(Мінагрополітики України), іншими
актами законодавства України,
дорученнями Президента України та
В силу пункту 5 Положення про Державну
інспекцію сільського господарства
України, Держсільгоспінспекція
України та її посадові особи в межах
своїх повноважень мають право, між
іншим, складати акти перевірок,
протоколи про адміністративні
правопорушення та розглядати
відповідно до законодавства справи про
адміністративні правопорушення,
давати обов'язкові для виконання
приписи (розпорядження), а також
подавати в установленому
законодавством порядку до відповідних
органів матеріали перевірок для
притягнення винних осіб до
За правилами частини 2 статті 188
Земельного кодексу України порядок
здійснення державного контролю за
використанням та охороною земель
встановлюється законом, яким є Закон
України "Про державний контроль за
використанням та охороною земель".
Статтею 10 Закону України "Про державний
контроль за використанням та охороною
земель" передбачено, що державні
інспектори у сфері державного контролю
за використанням та охороною земель і
дотриманням вимог законодавства
України про охорону земель мають право,
зокрема: давати обов'язкові для
виконання вказівки (приписи) з питань
використання та охорони земель і
дотримання законодавства про охорону
земель відповідно до їх повноважень;
складати акти перевірок чи протоколи
про адміністративні правопорушення у
вказаній сфері та розглядати
відповідно до вимог чинного
законодавства про адміністративні
Наведена норма права також кореспондує
з приписами частини 1 статті 144
Земельного кодексу України, відповідно
до якої у разі виявлення порушення
земельного законодавства державний
інспектор сільського господарства,
державний інспектор з охорони довкілля
складає протокол про порушення та
видає особі, яка допустила порушення,
вказівку про його усунення у 30-денний
строк. Якщо особа, яка допустила
порушення земельного законодавства, не
виконала протягом зазначеного строку
вказівки державного інспектора щодо
припинення порушення земельного
законодавства, державний інспектор
сільського господарства, державний
інспектор з охорони довкілля
відповідно до закону накладає на таку
особу адміністративне стягнення та
повторно видає вказівку про припинення
правопорушення чи усунення його
наслідків у 30-денний строк.
Згідно частини 6 статті 7 Закону
України "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" за
результатами здійснення планового або
позапланового заходу посадова особа
органу державного нагляду (контролю), у
разі виявлення порушень вимог
законодавства, складає акт.
Частиною 7 вказаної статті зазначено,
що на підставі акта, який складено за
результатами здійснення планового
заходу, в ході якого виявлено порушення
вимог законодавства, протягом п'яти
робочих днів з дня завершення заходу
складається припис, розпорядження або
інший розпорядчий документ про
усунення порушень, виявлених під час
На підставі акта, складеного за
результатами здійснення заходу, в ході
якого виявлено порушення вимог
законодавства, орган державного
нагляду (контролю) за наявності підстав
для повного або часткового зупинення
виробництва (виготовлення), реалізації
продукції, виконання робіт, надання
послуг звертається у порядку та строки,
встановлені законом, з відповідним
позовом до адміністративного суду. У
разі необхідності вжиття інших заходів
реагування орган державного нагляду
(контролю) протягом п'яти робочих днів з
дня завершення здійснення заходу
державного нагляду (контролю) складає
припис, розпорядження, інший
розпорядчий документ щодо усунення
порушень, виявлених під час здійснення
заходу, а у випадках, передбачених
законом, також звертається у порядку та
строки, встановлені законом, до
адміністративного суду з позовом щодо
підтвердження обґрунтованості вжиття
до суб'єкта господарювання заходів
реагування, передбачених відповідним
розпорядчим документом.
Відповідно до частини 8 статті 7 Закону
України "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" припис - це
обов'язкова для виконання у визначені
строки письмова вимога посадової особи
органу державного нагляду (контролю)
суб'єкту господарювання щодо усунення
порушень вимог законодавства.
Частина 9 статті 4 вказаного Закону
передбачає, що невиконання приписів,
розпоряджень та інших розпорядчих
документів органу державного нагляду
(контролю) тягне за собою застосування
штрафних санкцій до суб'єкта
господарювання згідно із законом.
Отже, Державна інспекція сільського
господарства України через свої
територіальні підрозділи здійснює
державний нагляд (контроль) у частині
дотримання земельного законодавства,
використання та охорони земель усіх
категорій та форм власності.
Відповідно до статті 96 Земельного
кодексу України землекористувачі
зобов'язані забезпечувати
використання землі за цільовим
призначенням та за свій рахунок
приводити її у попередній стан у разі
незаконної зміни її рельєфу, за
винятком випадків незаконної зміни
рельєфу не власником такої земельної
Суд зазначає, що матеріалами справи
підтверджується та не заперечується
позивачем, що ним здійснюється
будівництво об'єктів сервісного
обслуговування вантажних автомобілів
на території Рясно-Руської сільської
ради Яворівського району. У зв'язку з
проведеними роботами на площі 1,1304 га
земельної ділянки позивачем був знятий
ґрунтовий покрив, що підтверджується
актом обстеження земельної ділянки від
06.02.2014 року №17. Зазначене позивачем
також не заперечується.
Частинами 2, 3 ст. 168 Земельного кодексу
України передбачено, що власники
земельних ділянок та землекористувачі
не мають права здійснювати зняття та
перенесення ґрунтового покриву
земельних ділянок без спеціального
дозволу центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері здійснення державного
нагляду (контролю) в агропромисловому
комплексі; при здійсненні діяльності,
пов'язаної з порушенням поверхневого
шару ґрунту, власники земельних
ділянок та землекористувачі повинні
здійснювати зняття, складування,
зберігання поверхневого шару ґрунту та
нанесення його на ділянку, з якої він
був знятий (рекультивація), або на іншу
земельну ділянку для підвищення її
продуктивності та інших якостей.
Порядок отримання спеціального
дозволу на зняття та перенесення
ґрунтового покриву земельних ділянок
врегульований Порядком видачі та
анулювання спеціальних дозволів на
зняття та перенесення ґрунтового
покриву (родючого шару ґрунту)
земельних ділянок" котрий затверджений
наказом Державного комітету України по
земельних ресурсах від 4 січня 2005 року
№1 (надалі Порядок.)
Пунктом 2 зазначено, що спеціальний
дозвіл на зняття та перенесення
ґрунтового покриву (родючого шару
ґрунту) земельних ділянок (далі -
дозвіл) - це офіційний документ, який
видається на підставі затвердженого в
установленому законом порядку проекту
землеустрою і дає право власнику
земельної ділянки чи
землекористувачу на зняття та
перенесення ґрунтового покриву
(родючого шару ґрунту) земельної
Пунктом 3.1 встановлено, що власники
земельних ділянок та землекористувачі,
які проводять гірничодобувні,
геологорозвідувальні, будівельні та
інші роботи, зобов'язані отримати
дозвіл на зняття та перенесення
ґрунтового покриву (родючого шару
ґрунту) земельної ділянки, якщо це
призводить до порушення поверхневого
(родючого) шару ґрунту.
Тобто, суд звертає увагу позивача, що
від власників земельних ділянок та
землекористувачів вимагається
отримання зазначеного дозволу на
зняття та перенесення ґрунтового
покриву (родючого шару ґрунту)
земельної ділянки, за умови, що ними
здійснюється діяльність, пов'язана з
порушенням поверхневого (родючого)
шару ґрунту, а, саме зняття та
перенесення ґрунтового покриву
земельних ділянок, оскільки, наявність
такого дозволу є законодавчо
встановленою передумовою здійснення
Пунктом 3.1 передбачає винятки з цього
правила, а саме випадки коли отримання
дозволу не є обов'язковим, та такими
обставинами зокрема є обставини, коли
переміщення ґрунтового покриву
(родючого шару ґрунту) здійснюється в
межах однієї й тієї самої земельної
ділянки, що надана для ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), індивідуального
дачного будівництва та будівництва
індивідуальних гаражів.
З зазначеного вбачається, що отримання
дозволу не вимагається, коли
переміщення ґрунтового покриву
(родючого шару ґрунту) здійснюється в
межах однієї й тієї самої земельної
ділянки, та таке переміщення
здійснюється на земельних ділянках, що
надані для ведення особистого
селянського господарства, ведення
садівництва, будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), індивідуального
дачного будівництва та будівництва
індивідуальних гаражів, однак для
здійснення такого переміщення на інших
землях необхідним є отримання
спеціального дозволу.
Пункт 3.3 цього Порядку передбачено, що
дозвіл видається на підставі
затвердженого в установленому законом
порядку проекту землеустрою, у якому
повинні бути визначені умови зняття,
збереження і використання родючого
шару ґрунту та порядок проведення
рекультивації порушених земель. Якщо в
проекті ці умови не визначені чи
визначені в неповному обсязі,
відповідний орган спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів (Держкомзему України /далі -
Держкомзему/) відмовляє у видачі
В ході перевірки та дослідженими судом
доказами встановлено, що позивач
здійснює будівництво об'єктів
сервісного обслуговування вантажних
автомобілів на території Рясно-Руської
сільської ради Яворівського району на
землях промисловості та позивачем не
дотримано умов зняття та перенесення
ґрунтового покриву, оскільки позивач
не отримав спеціального дозволу
центрального органу виконавчої влади
на зняття та перенесення ґрунтового
покриву земельної ділянки.
Позивач покликається на постанову
Галицького районного суду м. Львова від
12.06.2014 року, котрою скасовано постанову
про притягнення ОСОБА_4 керівника ТзОВ
«Про Тек Вікна Україна» до
адміністративної відповідальності за
ст. 53-3 КУпАП, а саме посилається на
обставини, котрі встановлені даним
рішенням, зокрема посилається на
висновки суду щодо необхідності
отримання дозволу за умови, що земельна
ділянка характеризується родючістю
грунтів, а у випадку відсутності ознак
родючості дозвіл на переконання суду в
даному рішенні не є необхідний.

Однак суд звертає увагу позивача, що
рішенням суду, на котре посилається
позивач, не встановлено жодної
преюдиції щодо родючості грунтів
земельної ділянки позивача, суд у
даному рішенні дійшов висновків за
котрих умов є необхідним отримання
спеціального дозволу на зняття та
отримання поверхневого шару грунту і
жодного висновку стосовно ознак, які б
характеризували земельну ділянку
позивача, зокрема якісні показники
грунту земельної ділянки ТзОВ «Про Тек
Вікна Україна», постанова Галицького
районного суду м. Львова 12.06.2014 року не
містить.

Більше того, позивач не надав жодного
доказу в підтвердження своїх слів
стосовно того, що поверхневий шар
грунту знятий позивачем на земельній
ділянці, на котрій проведено
будівництво об'єктів сервісного
обслуговування вантажних автомобілів,
яка не характеризується ознаками
родючості.

В даному спорі вирішальним питанням є
наявність чи відсутність у позивача
спеціального дозволу на зняття та
перенесення поверхневого шару грунту,
однак питання родючості чи неродючості
вирішується за наслідками звернення за
отримання спеціального дозволу до
компетентного органу, адже пунктом 3.1
Порядку встановлено, що власники
земельних ділянок та землекористувачі,
які проводять гірничодобувні,
геологорозвідувальні, будівельні та
інші роботи, зобов'язані отримати
дозвіл на зняття та перенесення
ґрунтового покриву (родючого шару
ґрунту) земельної ділянки, якщо це
призводить до порушення поверхневого
(родючого) шару ґрунту, проте позивач,
як це з'ясувалось судовим розглядом,
навіть не звертався за отриманням
такого дозволу.

А відтак і спростовуються твердження
позивача про неродючість поверхневого
шару грунту на належній йому земельній
ділянці.

Щодо посилань позивача на те, що
відповідач під час перевірки не
з'ясував родючість знятого позивачем
грунтового покриву, то суд зазначає, що
на відповідачу в силу його повноважень
не лежить обов'язок з'ясовувати
біологічних властивостей грунту,
оскільки предметом перевірки є
з'ясування дотримання позивачем вимог
земельного законодавства при
здійсненні ним будівництва, тобто
перевіркою здійснюється вирішення
питань юридичного характеру, а в даному
випадку це зокрема з'ясування факту
наявності у позивача спеціального
дозволу на зняття поверхневого шару
грунту, оскільки наявність такого від
позивача вимагається законом, так як
позивачем здійснюється діяльність, яка
пов'язана з порушенням поверхневого
(родючого) шару ґрунту, а відтак також і
посилання представника позивача про
те, що знятий ТзОВ «Про Тек Вікна
Україна» ґрунтовий покрив на
вищезазначеній земельній ділянці не є
родючим шаром ґрунту спростовується
наступним міркуваннями суду.

Пунктом 2 Порядку видачі та анулювання
спеціальних дозволів на зняття та
перенесення ґрунтового покриву
(родючого шару ґрунту) земельних
ділянок встановлено, що
ґрунтовий покрив земельних ділянок -
поверхневий шар ґрунту, який
характеризується родючістю.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про охорону земель", ґрунт -
природно-історичне органо-мінеральне
тіло, що утворилося на поверхні земної
кори і є осередком найбільшої
концентрації поживних речовин, основою
життя та розвитку людства завдяки
найціннішій своїй властивості -
родючості.

Родючість ґрунту - здатність ґрунту
задовольняти потреби рослин в
елементах живлення, воді, повітрі і
теплі в достатніх кількостях для їх
нормального розвитку, які в сукупності
є основним показником якості ґрунту.

Суд вказує на те, що для визначення
якісного стану земель (наявності чи
відсутності родючого шару ґрунту) на
землях несільськогосподарського
призначення необхідно здійснювати
проведення ґрунтового обстеження
земельної ділянки, на якій планується
проведення земельних робіт, що
регламентовано статтею 36 Закону
України "Про землеустрій".

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про охорону земель", ґрунтове
обстеження - визначення генетичної
будови та властивостей ґрунтів,
структури ґрунтового покриву.

А оскільки чинним законодавством
власникам земельних ділянок та
землекористувачам забороняється
здійснювати зняття та перенесення
ґрунтового покриву земельних ділянок
без спеціального дозволу, позивачу
слід було з метою отримання відомостей
щодо необхідності одержання дозволу на
зняття та перенесення ґрунтового
покриву звернутись до дозвільних
органів з відповідним пакетом
документів, та за результатами
розгляду документів та проведеного
ґрунтового обстеження земельної
ділянки, на якій планується проведення
позивачем земельних робіт,
спеціалістами інспекції надався б
висновок щодо необхідності чи у
відсутності такої необхідності щодо
отримання дозволу на зняття та
перенесення ґрунтового покриву, однак
зазначені дії позивачем вчинено не
було, що і потягло на переконання суду
до правомірного винесення щодо нього
припису, так як спеціального дозволу,
що вимагається законом, зокрема у
землекористувачів на зняття та
перенесення ґрунтового покриву
земельних ділянок у позивача не було.

Щодо твердження позивача на наявність
у нього дозволу на виконання
будівельних робіт як на обставину, що
виключає необхідність отримання
спеціального дозволу на зняття
поверхневого шару грунту, то суд таке
твердження позивача як підставу
задоволення позову відхиляє зважаючи
на таке.

Як вбачається з такого дозволу, то він
виданий Державною архітектурно -
будівельною інспекцією України.

Згідно статті 41 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
від 17 лютого 2011 року № 3038-VI державний
архітектурно-будівельний контроль -
сукупність заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється органами
державного архітектурно-будівельного
контролю в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 23 травня 2011 року
№ 553.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2
Порядку державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється за дотриманням вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, проектної документації,
будівельних норм, державних стандартів
і правил, технічних умов, інших
нормативних документів під час
виконання підготовчих і будівельних
робіт, архітектурних,
інженерно-технічних і конструктивних
рішень, застосування будівельної
продукції.

З наведеного вбачається, що отримання
дозволу на виконання будівельних робіт
свідчить лише про дотримання позивачем
під час здійснення чи підготовки
будівництва об'єкта нерухомості вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
архітектурних, інженерно-технічних і
конструктивних рішень, тощо, але аж
ніяк не свідчить про дотримання
позивачем під час будівництва вимог
земельного законодавства, та більше
того не є тією обставиною, що виключає
встановлений обов'язок отримання
позивачем спеціального дозволу на
зняття поверхневого шару грунту з
наданої йому у користування земельної
ділянки, у спеціально уповноваженого
на це органу, котрим органи державного
архітектурно-будівельного контролю не
є, а відтак отримання їхнього дозволу
на виконання будівельних робіт не
надає позивачу права на зняття
поверхневого шару грунту без
спеціального дозволу, адже до сфери
органів державного
архітектурно-будівельного контролю не
входить вирішення зазначених
земельних питань, оскільки сфера
архітектурно-будівельного контролю
щодо земельних питань обмежується лише
питаннями права власності чи
користування землею на котрій
здійснюватиметься будівництво.

А відтак, проаналізувавши
вищевикладене, суд приходить до
висновку, що в ході судового розгляду
справи встановлено порушення
позивачем земельного законодавства, що
полягало у знятті ґрунтового покриву
земельної ділянки без спеціального
дозволу, наявність котрого є
законодавчо встановленою передумовою
здійснення будівельної діяльності
пов'язаної з порушенням поверхневого
(родючого) шару грунту, що є наслідком
констатації судом правомірності
прийняття відповідачем припису від
06.02.2014 року №186, а тому у задоволенні
позову слід відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Суд, згідно статті 86 цього Кодексу,
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

А так, як позивач не зміг довести перед
судом обставини, на котрих ґрунтувався
його позов, то в задоволені позовних
вимог слід відмовити як таким, що
заявлені безпідставно, а відповідно
спірний припис визнати таким, що
прийнятий на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Щодо судових витрат, то у відповідності
до вимог ст. 94 КАС України, такі
належить покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 7-11, 14, 69-72, 86, 87, 94, 158-163,
167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с
т а н о в и в:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга подається до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання повного тексту
постанови.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано.

Повний текст постанови складено
та підписано 18.08.2014 року.

Суддя
Сидор Н.Т.