Справа № 826/8669/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 серпня 2014 року 17:00 №
826/8669/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Іщука І.О., суддів:
Дегтярьової О.В., Добрівської Н.А.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Всеукраїнський
акціонерний банк" до 3-ті особи:
Державної виконавчої служби України
1. Товариство з обмеженою
відповідальністю "Декорт"; 2.
Публічне акціонерне товариство
"Київський річковий порт"
проскасування постанови про арешт
майна боржника та зобов'язання вчинити
певні дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство
«Всеукраїнський Акціонерний банк»
звернулось до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Державної виконавчої служби
України, третя особа: Товариство з
обмеженою відповідальністю «Декорт», в
якому просить:

1. Скасувати постанову Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
від 20.03.2013 р. № 36486678 про арешт майна
боржника ТОВ «Декорт», а саме: Споруди
столярного цеху (літ. Ю) загальною
площею 1065,90 кв.м., що складає 12/100 частин
від майнового комплексу площею 8745,90 кв.
м., що знаходиться за адресою: м. Київ,
вул. Дегтярівська, буд. 21; споруди цеху
(літ. Т) загальною площею 3025,5 кв.м., що
складає 35/100 частин від майнового
комплексу площею 8745,9 кв. м., що
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Дегтярівська, буд. 21.

2. Визнати протиправною
бездіяльність Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України щодо неповідомлення
ПАТ «ВіЕйБі Банк» як іпотекодержателя
про накладення арешту на нерухоме
майно - Споруду столярного цеху (літ. Ю)
загальною площею 1065,90 кв.м., що складає
12/100 частин від майнового комплексу
площею 8745,90 кв.м., що знаходить за
адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд.
21; споруду цеху (літ. Т) загальною площею
3025,5 кв.м., що складає 35/100 частин від
майнового комплексу площею 8745,9 кв.м., що
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Дегтярівська, буд. 21.

3. Зобов'язати Відділ примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України звільнити з-під арешту
нерухоме майно - споруду столярного
цеху (літ. Ю) загальною площею 1065,90 кв. м.,
що складає 12/100 частин від майнового
комплексу площею 8745,90 кв.м., що
знаходить за адресою: м. Київ, вул.
Дегтярівська, буд. 21; споруду цеху (літ.
Т) загальною площею 3025,5 кв.м., що складає
35/100 частин від майнового комплексу
площею 8745,9 кв.м., що знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд.
21 та зняти з цього майна публічне
обтяження.

Представник позивача в обґрунтування
заявлених позовних вимог зазначив, що,
внаслідок протиправно прийнятого
рішення Відділом примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України, порушено права та
законні інтереси позивача як
іпотекодержателя.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 03.07.2014 р. замінено
неналежного відповідача у справі
Відділ примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України на
належного - Державну виконавчу службу
України та залучено до участі у справі
третю особу 2, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Публічне
акціонерне товариство «Київський
річковий порт».

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечив та просив суд відмовити в їх
задоволенні в повному обсязі з підстав
їх необґрунтованості. Суду надано
матеріали виконавчого провадження ВП
№ 36486678.

Представник третьої особи 1 та третьої
особи 2 в судовому засіданні проти
позовних вимог заперечили та просили
відмовити в їх задоволенні з огляду на
їх необґрунтованість.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

В судовому засіданні 29.07.2014 р. сторони
заявили клопотання про подальший
розгляд справи за відсутності
представників сторін в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за
можливе здійснювати подальший розгляд
справи в порядку письмового
провадження.

Розглянувши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Постановою головного державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Мазуром Г.І. від 11.02.2013 р.
на виконання наказу Господарського
суду м. Києва № 5011-23/10527-2012 від 02.10.2012 р.
відкрито виконавче провадження ВП №
36486678 про стягнення з ТОВ «Декорт» на
користь ПАТ «Київський річковий порт»
11 700 000,00 грн. основного боргу та 65 453,00
грн. судового збору.

Постановою головного державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Мазуром Г.І. від 20.03.2013 р.
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження ВП № 36486678.

Вищевказаною постановою накладено
арешт на споруду цеху, загальною площею
3025,50 кв.м., літ. «Т» та споруду
столярного цеху, загальною площею 1065,90
кв.м., літ. «Ю», що належить боржнику ТОВ
«Декорт» у межах суми стягнення 11 765 453,00
грн.

Позивач, вважаючи, що оскаржуваною
постановою порушено його права як
іпотекодержателя, звернувся до
Окружного адміністративного суду м.
Києва за захистом своїх порушених прав
та інтересів.

Аналізуючи доводи позивача, а також
вивчивши наявні у матеріалах справи
докази, суд приходить до наступних
висновків.

Досліджуючи надані сторонами докази,
аналізуючи наведені міркування та
заперечення, оцінюючи їх в сукупності,
суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
виконавче провадження» від 21 квітня 1999
року N 606-XIV (надалі - Закон N 606-XIV)
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону N 606-XIV
державний виконавець має право
звернути стягнення на майно боржника,
що перебуває в інших осіб, а також на
майно та кошти, що належать боржнику
від інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 572 Цивільного
кодексу України визначено, що в силу
застави кредитор (заставодержатель)
має право у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи (ч.1 ст. 575 ЦК України).

Згідно ст. 1 Закону України «Про
іпотеку» від 5 червня 2003 року N 898-IV
(надалі - Закон N 898-IV ) іпотека - вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 589 Цивільного
кодексу України, у разі невиконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

У разі порушення іпотекодавцем
обов'язків, встановлених іпотечним
договором, іпотекодержатель має право
вимагати дострокового виконання
основного зобов'язання, а в разі його
невиконання - звернути стягнення на
предмет іпотеки (ч. 1 ст. 12 Закону N 898-IV).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 33 Закону N
898-IV у разі невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки. Право
іпотекодержателя на звернення
стягнення на предмет іпотеки також
виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 54 Закону N 606-XIV
звернення стягнення на заставлене
майно в порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя.

Для задоволення вимог стягувачів, які
не є заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі:

виникнення права застави після
винесення судом рішення про стягнення
з боржника коштів;

якщо вартість предмета застави
перевищує розмір заборгованості
боржника заставодержателю.

Як вбачається з матеріалів справи
право застави (іпотеки) у Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний банк»
виникло 21.02.2006 р. (договір іпотеки від
21.02.2006 р. реєстровий номер № 797), а арешт
накладено на виконання наказу
Господарського суду м. Києва №
5011-23/10527-2012 від 02.10.2012 р. про стягнення з
ТОВ «Декорт» на користь ПАТ «Київський
річковий порт» 11 700 000,00 грн. основного
боргу та 65 453,00 грн. судового збору.

Відповідно до умов Іпотечного договору
позивачу було передано нерухоме майно,
а саме:

1. Споруду столярного цеху (літ. Ю)
загальною площею 1065,90 кв.м., що складає
12/100 частин від майнового комплексу
площею 8745,90 кв.м., що знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд.
21.

2. Споруду цеху (літ. Т) загальною
площею 3025,5 кв.м., що складає 35/100 частин
від майнового комплексу площею 8745,9
кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ,
вул. Дегтярівська, буд. 21.

Заборгованість за Кредитним договором
№ 15 від 31.01.2006, яка встановлена
рішеннями Господарського суду м. Києва
по справах № 27/353 та 27/352 та становить 52
049 378,43 грн.,

Загальна договірна (заставна) вартість
предмету іпотеки за домовленістю
сторін становить 15 465 490,00 грн. (п. 2.6
іпотечного договору від 21.02.2006 р.).

Таким чином, позивач є
заставодержателем іпотечного майна:
споруди столярного цеху (літ. Ю)
загальною площею 1065,90 кв.м., що складає
12/100 частин від майнового комплексу
площею 8745,90 кв.м., що знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд.
21. та споруди цеху (літ. Т) загальною
площею 3025,5 кв.м., що складає 35/100 частин
від майнового комплексу площею 8745,9
кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ,
вул. Дегтярівська, буд. 21, що належить на
праві власності ТОВ «Декорт».

Враховуючи вищенаведене, суд зауважує,
що звернення стягнення на предмет
іпотеки для задоволення вимог інших
стягувачів, ніж заставодержатель,
можливо лише після задоволення вимог
останнього за рахунок залишку коштів,
а, отже, дії відповідача щодо
накладення арешту на іпотечне майно:
споруди столярного цеху (літ. Ю)
загальною площею 1065,90 кв.м., що складає
12/100 частин від майнового комплексу
площею 8745,90 кв.м., що знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд.
21. та споруди цеху (літ. Т) загальною
площею 3025,5 кв.м., що складає 35/100 частин
від майнового комплексу площею 8745,9
кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ,
вул. Дегтярівська, буд. 21, що належить на
праві власності ТОВ «Декорт», суд
вважає протиправними.

Частиною 4 ст. 54 Закону N 606-XIV
передбачено, що про звернення
стягнення на заставлене майно для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателя не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або якщо йому стало відомо, що
арештоване майно боржника перебуває в
заставі, та роз'яснює заставодержателю
право на звернення до суду з позовом
про зняття арешту із заставленого
майна.

Як встановлено судом, матеріали
виконавчого провадження не містять
доказів такого повідомлення.

Отже, всупереч вищенаведеній правовій
нормі, відповідач, після винесення
20.03.2013 р. постанови про накладення
арешту на майно боржника ВП № 36486678, не
повідомив іпотекодержателя про
звернення стягнення на заставне майно,
чим вчинив протиправну бездіяльність.

При цьому, суд враховує, що
заборгованість за кредитним договором
№ 15 від 31.01.2006, яка встановлена
рішеннями Господарського суду м. Києва
по справах № 27/353 та 27/352 становить 52 049
378,43 грн., що є значно вищою, ніж оціночна
вартість заставного майна згідно
Іпотечного договору, що встановлено
сторонами у сумі 15 465 490,00 грн.,

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що оскільки судом
встановлено, відсутність умов,
передбачених ч. 3 ст. 54 Закону України
«Про виконавче провадження», а саме:
вартість предмета застави не перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю, то діями державного
виконавця щодо накладення арешту на
майно порушено право позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідачем як суб'єктом владних
повноважень порушено права та законні
інтереси іпотекодержателя, оскільки
накладення арешту на заставне майно
позбавляє останнього законного права
звернути стягнення на предмет іпотеки
та задовольнити свої вимоги перед
іншими кредиторами.

3. Виходячи з системного аналізу
положень чинного законодавства,
фактичних обставин справи та меж
заявлених позовних вимог, суд вважає,
що відповідачем порушено приписи
Закону України «Про виконавче
провадження» та Закону України «Про
іпотеку», а тому суд приходить до
висновку, що постанова головного
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
про накладення арешту на майно
боржника від 20.03.2013 р. ВП № 36486678
винесена всупереч положенням чинного
законодавства та підлягає скасуванню в
частині накладення арешту на іпотечне
майно: споруду столярного цеху (літ. Ю)
загальною площею 1065,90 кв.м., що складає
12/100 частин від майнового комплексу
площею 8745,90 кв.м., що знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд.
21 та споруду цеху (літ. Т) загальною
площею 3025,5 кв.м., що складає 35/100 частин
від майнового комплексу площею 8745,9
кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ,
вул. Дегтярівська, буд. 21.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 60 Закону N
606-XIV у разі прийняття судом рішення про
зняття арешту з майна арешт з майна
знімається за постановою державного
виконавця не пізніше наступного дня,
коли йому стало відомо про такі
обставини. Копія постанови про зняття
арешту з майна надсилається боржнику
та органу (установі), якому була
надіслана для виконання постанова про
накладення арешту на майно боржника.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, та
враховуючи всі наведені обставини, з
урахуванням вимог встановлених
частиною другою статті 19 Конституції
України та частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, виходячи з аналізу положень
чинного законодавства та доказів,
наявних у матеріалах справи, суд
вважає, що адміністративний позов
Публічного акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний банк»
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський
Акціонерний банк» задовольнити
частково.

2.Визнати протиправною та скасувати
постанову Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України від 20.03.2013 р. № 36486678 про
арешт майна боржника ТОВ «Декорт», а
саме: Споруди столярного цеху (літ. Ю)
загальною площею 1065,90 кв.м., що складає
12/100 частин від майнового комплексу
площею 8745,90 кв. м., що знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд.
21; споруди цеху (літ. Т) загальною площею
3025,5 кв.м., що складає 35/100 частин від
майнового комплексу площею 8745,9 кв. м.,
що знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Дегтярівська, буд. 21.

3. Визнати протиправною
бездіяльність Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України щодо неповідомлення ПАТ
«ВіЕйБі Банк» як іпотекодержателя про
накладення арешту на нерухоме майно -
Споруду столярного цеху (літ. Ю)
загальною площею 1065,90 кв.м., що складає
12/100 частин від майнового комплексу
площею 8745,90 кв.м., що знаходить за
адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд.
21; споруду цеху (літ. Т) загальною площею
3025,5 кв.м., що складає 35/100 частин від
майнового комплексу площею 8745,9 кв.м., що
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Дегтярівська, буд. 21.

4. Зобов'язати Відділ примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України вчинити дії щодо зняття
арешту нерухоме майно - споруду
столярного цеху (літ. Ю) загальною
площею 1065,90 кв. м., що складає 12/100 частин
від майнового комплексу площею 8745,90
кв.м., що знаходить за адресою: м. Київ,
вул. Дегтярівська, буд. 21; споруду цеху
(літ. Т) загальною площею 3025,5 кв.м., що
складає 35/100 частин від майнового
комплексу площею 8745,9 кв.м., що
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Дегтярівська, буд. 21.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня її отримання особою, яка
оскаржує постанову, за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий Суддя
І.О.Іщук

Судді
О.В. Дегтярьова

Н.А. Добрівська