Справа № 2а-1116/10/0370
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 р.
Справа № 9104/28517/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
судді Клюби В. В.

суддів:
Кухтея Р. В., Яворського І. О.

з участю секретаря судового
засідання Сідельник Г. М.

представника особи, яка
подала

апеляційну скаргу
(відповідача) ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Львові справу
за апеляційною скаргою Нововолинської
об’єднаної державної податкової
інспекції Волинської області на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 09 червня 2010
року по справі №2а – 1116/10/0370 за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Аркус –
Ромет (Україна)» до Нововолинської
об’єднаної державної податкової
інспекції Волинської області про
скасування податкового повідомлення –
рішення, -

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Аркус – Ромет
(Україна)» звернулося до Волинського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Нововолинської об’єднаної державної
податкової інспекції Волинської
області, в якому, з урахуванням заяви
про уточнення позовних вимог, просило
скасувати податкове повідомлення –
рішення Нововолинської ОДПІ від 01
лютого 2010 року №/0/44 в частині
застосування до нього штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 18 778 гривень
72 грн..

Позовні вимоги мотивовані тим, що із 11
грудня 2009 року по 15 січня 2010 року
Нововолинською об'єднаною державною
податковою інспекцією Волинської
області проведено планову виїзну
перевірку товариства з обмеженою
відповідальністю «Аркус – Ромет»
(Україна), з питань дотримання вимог
податкового законодавства, валютного
та іншого законодавства за період із 01
липня 2008 року по 30 вересня 2009 року.

Згідно висновків податкового органу,
викладених в акті перевірки, в ході її
проведення встановлено несвоєчасне
утримання та сплату до бюджету податку
з доходу, що виплачується нерезидентам
в сумі 9 482 гривні, що у свою чергу
свідчить про порушення пп. 13.2, 13.5 статті
13 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств». Проте вважає
такі висновки безпідставними, оскільки
роботи та послуги, зазначені в актах
виконаних робіт, виконувалися і
надавалися нерезидентом не на
території України. Тому у відповідача
не було підстав для прийняття 01 лютого
2010 року спірного податкового
повідомлення – рішення №/0/44.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 09 червня 2010
року вказаний позов задоволено
повністю: скасовано податкове
повідомлення – рішення Нововолинської
об’єднаної державної податкової
інспекції від 01 лютого 2010 року
№/0/44 в частині застосування до
ТзОВ «Аркус – Ромет (Україна)» штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 18 778 гривень
72 коп..

Не погоджуючись із зазначеною
постановою суду, відповідач подав на
вищевказане судове рішення до
Львівського апеляційного
адміністративного суду апеляційну
скаргу, у якій, з посиланням на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить її скасувати та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
посиланням на те, що факти
несвоєчасного утримання та сплати
позивачем до бюджету податку з доходів
іноземних юридичних осіб мали місце та
чітко зафіксовані в акті перевірки від
22 січня 2010 року №22/5 – 2301/31733070, а також
на те, що сума фрахту за договором
фрахтування, укладеного з
нерезидентом, підлягає оподаткуванню
за правилами, визначеними пунктом 13.5
статті 13 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
незалежно від території здійснення
нерезидентом цієї діяльності. А тому
висновок суду першої інстанції про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог є помилковим.

В судовому засіданні представник
особи, яка подала апеляційну скаргу,
підтримав викладені в апеляційній
скарзі доводи і вважає, що із
зазначених підстав постанова суду
першої інстанції підлягає скасуванню.
Тому просить задовольнити апеляційну
скаргу.

Позивач представника в судове
засідання не направив, хоча суд
апеляційної інстанції вживав
передбачені законом заходи щодо
повідомлення позивача про дату час та
місце судового засідання апеляційного
суду. При цьому, поштове відправлення
не було вручене позивачу з незалежних
від суду причин, про що свідчить
відмітка установи поштового зв’язку.

Вищевказані обставини у відповідності
до ст. 196 ч. 4 Кодексу адміністративного
судочинства України не перешкоджають
судовому розгляду справи за
відсутності представника позивача.

Вислухавши суддю – доповідача, доводи
представника особи, яка подала
апеляційну скаргу (відповідача),
дослідивши наявні в справі матеріали
та докази, перевіривши доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
правильність правової оцінки судом
першої інстанції обставин справи та
застосування норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Постановляючи оскаржуване судове
рішення та умотивовуючи свої висновки,
суд першої інстанції виходив з того, що
викладені відповідачем в акті
перевірки висновки про несвоєчасне
утримання та сплату позивачем до
бюджету податку з доходів іноземних
юридичних осіб є необґрунтованими та
не знайшли свого підтвердження під час
розгляду справи, оскільки досліджені
під час розгляду справи докази
доводять те, що роботи та послуги
надавались нерезидентами позивачу за
межами території України, а відтак, в
даному випадку податковим органом
протиправно застосовано статтю 13
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств».

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам особи, яка
подала апеляційну скаргу, колегія
суддів апеляційного суду звертає увагу
на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
відповідачем із 11 грудня 2009 року по 15
січня 2010 року проведено планову виїзну
перевірку з питань дотримання
позивачем вимог податкового,
валютного та іншого законодавства, за
результатами якої 22 січня 2010 року
складено Акт №22/5-2301/31733070 «Про
результати планової виїзної перевірки
ТзОВ Аркус – Ромет (Україна)» з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01 липня 2008 року по 30 вересня 2009
року». На підставі висновків
вищевказаної перевірки відповідачем 01
лютого 2010 року прийнято податкове
повідомлення – рішення №/0/44,
яким позивачу визначено суму
податкового зобов’язання з податку на
прибуток іноземних юридичних осіб за
штрафними (фінансовими) санкціями в
сумі 18 964 гривні.

Підставою для застосування до позивача
штрафних фінансових санкцій в сумі
18778.72 грн. слугував висновок
відповідача про порушення позивачем
вимог пунктів 13.2, 13.5 статті 13 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств».

Вказані висновки обґрунтовані
посиланням на несвоєчасність
утримання та сплати позивачем до
бюджету податку з доходів, що
виплачувався нерезидентам, а саме: з
доходу, виплаченого фірмі «LOGVIN» Sp.z.o.o в
сумі 5 413 гривень, з доходу, виплаченого
фірмі «MWK» Waldemar Krol в сумі 1 229 гривень та
з доходу, виплаченого фірмі «Wheelabrator
Schlick» в сумі 2 578 гривень.

Статтею 13 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
врегульовано порядок і ставки
оподаткування доходів нерезидентів,
які провадять свою господарську
діяльність на території України.

Відповідно до пункту 13.1 статті 13 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» для цілей цієї статті під
доходами, отриманими нерезидентом із
джерелом їх походження з України, слід
розуміти, зокрема, роялті, фрахту та
доходи від послуг типу «інжиніринг», а
також інші доходи від здійснення
нерезидентом (постійним
представництвом цього або іншого
нерезидента) господарської діяльності
на території України, за винятком
доходів у вигляді виручки або інших
видів компенсації вартості товарів
(робіт, послуг), переданих (виконаних,
наданих) резиденту від такого
нерезидента (постійного
представництва), у тому числі вартості
послуг з міжнародного зв'язку чи
міжнародного інформаційного
забезпечення.

Згідно з пунктом 13.2 статті 13 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» резидент або постійне
представництво нерезидента, що
здійснюють на користь нерезидента або
уповноваженої ним особи будь-яку
виплату з доходу з джерелом його
походження з України, отриманого таким
нерезидентом від провадження
господарської діяльності (у тому числі
на рахунки нерезидента, що ведуться в
гривнях), крім доходів, зазначених у
пунктах 13.3 - 13.6, зобов'язані утримувати
податок з таких доходів, зазначених у
пункті 13.1 цієї статті, за ставкою у
розмірі 15 відсотків від їх суми та за їх
рахунок, який сплачується до бюджету
під час такої виплати, якщо інше не
передбачене нормами міжнародних угод,
які набрали чинності.

Згідно матеріалів справи, позивачем
укладено договори з іноземними
юридичними особами, а саме: 05 лютого 2009
року укладено договір №02/2009 з фірмою
«MWK» Waldemar Krol (Польща) про надання
позивачу послуг з розміщення та
зберігання товарів на митному складі в
м. Хелм (Польща); 06 лютого 2009 року з
фірмою «Wheelabrator Schlick» укладено контракт
№06 – 2009 про виконання доручених
позивачем робіт по технічному
обслуговуванні та ремонту,
модернізації та реконструкції
обладнання на території Польщі.

Крім цього, в матеріалах справи
містяться копії актів прийому –
передачі виконаних робіт, підписані і
скріплені печатками сторін, відповідно
до вказаних вище договорів.

Аналіз зазначених документів дає
підстави для висновку, що господарська
діяльність фірм «MWK» Waldemar Krol та «Wheelabrator
Schlick» при наданні позивачу послуг,
передбачених згаданими вище
договорами, мала місце за межами
території України.

Таким чином, при оподаткуванні доходів,
отриманих даними нерезидентами від
надання послуг позивачу на території
Польщі, стаття 13 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
застосуванню не підлягає, що судом
першої інстанції було вірно
встановлено.

Що стосується господарських відносин
позивача з фірмою «LOGWIN» Sp.z.o.o, то як
видно з матеріалів справи між ними було
укладено експедиторські контракти від
01 січня 2009 року № АРКУС-РОМЕТ.DB001.2009, від
01 липня 2009 року №АРКУС – РОМЕТ.DB002.2009,
від 14 серпня 2009 року №
АРКУС-РОМЕТ.DB003.2009 про надання позивачу
послуг по транспортуванню товару з
морського порту Далекого сходу на
умовах ФОБ через Гдиню на митний склад
на території Польщі, на виконання яких
було підписано та скріплено печатками
обох сторін акти прийому-передачі
виконаних робіт.

Відповідно до підпункту 1.35.1 пункту 1.35
статті 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
фрахт - це винагорода (компенсація), що
сплачується за договорами перевезення,
найму або піднайму судна або
транспортного засобу (їх частин) для
цілей: перевезення вантажів та
пасажирів морськими або повітряними
суднами; перевезення вантажів
залізничним або автомобільним
транспортом.

Підпункт 1.35.2 пункту 1.35 статті 1
вказаного Закону встановлює, що доходи
нерезидентів, отримані як фрахт,
оподатковуються за правилами,
визначеними пунктом 13.5 статті 13 цього
Закону.

Пунктом 13.5 статті 13 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
передбачено, що сума фрахту, що
сплачується резидентом нерезиденту за
договорами фрахту, оподатковується за
ставкою 6 відсотків у джерела виплати
таких доходів за рахунок цих доходів.
При цьому: базою для оподаткування є
базова ставка такого фрахту; особами,
уповноваженими стягувати цей податок
та вносити його до бюджету, є резидент,
який виплачує такі доходи, незалежно
від того, чи є він платником цього
податку чи ні, а також чи є він суб'єктом
спрощеного оподаткування чи ні.

З огляду на викладене, сума фрахту, що
сплачується резидентом нерезиденту за
договорами фрахту, оподатковується
незалежно від території здійснення
нерезидентом господарської діяльності
на виконання таких договорів.

Вказана обставина судом першої
інстанції врахована не була.

Разом з тим, пункт 13.5 статті 13 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» не містить вимоги щодо
сплати резидентом податку на прибуток
нерезидента до бюджету під час виплати
самої суми фрахту, а відтак, висновок
Нововолинської ОДПІ про несвоєчасну
сплату ТзОВ «Аркус – Ромет (Україна)»
податку з доходу, отриманого фірмою
«LOGWIN» Sp.z.o.o за договором фрахту є
безпідставним.

Отже, оскаржуване податкове
повідомлення-рішення Нововолинської
ОДПІ від 01 лютого 2010 року № /0/44 в
частині застосування до ТзОВ «Аркус –
Ромет (Україна)» штрафних (фінансових)
санкцій в сумі 18 778 гривень72 коп. є
протиправним, а відтак, судом першої
інстанції зроблено вірний висновок про
наявність підстав для його скасування
в цій частині.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто ухваленим
відповідно до норм матеріального права
з дотриманням процесуальних норм, та на
підставі повно і всебічно з’ясованих
обставин справи.

Згідно ст. 200 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а судове рішення – без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Виходячи із змісту вищевказаних статей
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів апеляційного
суду вважає, що доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку
про неповне з’ясування судом першої
інстанції обставин справи,
невідповідність висновків суду першої
інстанції фактичним обставинам справи,
а також про порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

При цьому, колегія суддів апеляційного
суду враховує і те, що у відповідності
до ст. 200 ч. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України не може бути
скасовано по суті правильне по суті
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Тому підстав для скасування постанови
суду першої інстанції і відповідно –
до задоволення апеляційної скарги
апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 159, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Нововолинської
об’єднаної державної податкової
інспекції Волинської області залишити
без задоволення, а постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 09 червня 2010
року по справі №2а – 1116/10/0370 за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Аркус –
Ромет (Україна)» до Нововолинської
об’єднаної державної податкової
інспекції Волинської області про
скасування податкового повідомлення –
рішення – без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили, а у
випадку складення ухвали в повному
обсязі відповідно до ст. 160 ч. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
– у цей же строк з дня складення ухвали
суду в повному обсязі безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя

В. В. Клюба

судді

Р. В. Кухтей

ОСОБА_2

Ухвалу у повному обсязі складено 26
серпня 2014 року.