Справа № 755/16796/14-а
Суддя: Марфіна Н. В.
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

"21" липня 2014 р.Дніпровський районний суд
головуючої судді - Марфіної Н.В.,
за участі секретаря - Бурлай О.Б.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві адміністративну
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до ВДАІ Дніпровського РУ ГУ МВС
України в м. Києві про скасування
постанови в справі про адміністративне
23.06.2014 року позивач звернувся до суду із
позовом до відповідача про скасування
постанови в справі про адміністративне
правопорушення. Позовні вимоги
мотивовано тим, що 17.06.2014 року
інспектором ДПС ВДАІ Дніпровського
району м. Києва Столярчуком П.О.
відносно позивача була винесена
постанова ПС1№703825 про адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122
КУпАП - порушення вимог дорожніх знаків
та розмітки проїзної частини доріг,
правил перевезення вантажів,
буксирування транспортних засобів,
запинки. Позивач вважає, що дана
постанова винесена без достатніх
правових підстав, оскільки Правила
дорожнього руху були порушені з
незалежних від позивача обставин. Як
зазначає позивач, у тексті протоколу
про адміністративне правопорушення
зазначено, що ОСОБА_1 17.06.2014 року о 16 год.
20 хв. в м. Києві по вул. Луначарського, 22,
керував автомобілем Nissan Tiida д.н.з.
НОМЕР_1 та здійснив зупинку свого
транспортного засобу на вул.
Луначарського, 22 в зоні дії знаку
зупинки громадського транспорту.
Позивач вказує, що в протоколі про
адміністративне правопорушення він
зазначив, що не виконав вимоги знаку
«Зупинка громадського транспорту», а
саме зупинку на відстані не менш ніж 30
метрів від встановленого знаку,
оскільки знаку не було видно з
проїжджої частини, що не відповідає п.
8.2.1.ПДР, яким встановлено, що дорожні
знаки повинні бути видимими на
відстані не менш як 100 м. за напрямком
руху. В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на те, що видимість
даного знаку була обмежена зеленими
насадженнями, МАФами та припаркованими
транспортними засобами, які фізично не
дозволяли побачити знак з належної
відстані. За наведених обставин
позивач просить суд визнати дії
інспектора ДАІ незаконними, скасувати
постанову у справі про адміністративне
провапорушення та закрити провадження
у справі, оскільки в діях позивача
відсутній склад адміністративного
правопорушення, а саме відсутня вина
позивача у його вчиненні.

До початку судового розгляду позивач
звернувся до суду з заявою про розгляд
справи за його відсутності, позовні
вимоги підтримує в повному обсязі,
просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, причини неявки
суду не повідомив, що у відповідності
до положень ч. 4 ст. 128 КАС України не є
перешкодою для розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши всі зібрані по справі докази у
їх сукупності, приходить до висновку
про те, що позовні вимоги підлягають до
задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 17.06.2014 року
інспектором ДПС групи ДПС ВДАІ
Дніпровського району м. Києва
Столярчуком П.О. був складений протокол
про адміністративне правопорушення
відносно позивача згідно якого, ОСОБА_1
17.06.2014 року о 16 год. 20 хв. в м. Києві по
вул. Луначарського, 22, керував
автомобілем Nissan Tiida д.н.з. НОМЕР_1 та
здійснив зупинку свого транспортного
засобу на вул. Луначарського, 22 в зоні
дії знаку зупинки громадського
транспорту, чим порушив вимоги п. 18.9.
ПДР та має нести відповідальність
згідно положень ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 3).

Постановою серії ПС1 №703825 від 17.06.2014
року у справі про адміністративне
правопорушення позивача притягнуто до
адміністративної відповідальності та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу у розмірі 255 грн. (а.с. 4).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП,
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

За змістом положень п. 8.2-1 ПДД України,
дорожні знаки застосовуються
відповідно до цих Правил і повинні
відповідати вимогам національного
стандарту. Дорожні знаки повинні
розміщуватися таким чином, щоб їх було
добре видно учасникам дорожнього руху
як у світлу, так і в темну пору доби. При
цьому дорожні знаки не повинні бути
закриті повністю або частково від
учасників дорожнього руху будь-якими
перешкодами. Дорожні знаки повинні
бути видимими на відстані не менш як 100
м за напрямком руху та розміщеними не
вище 6 м над рівнем проїзної частини.
Дорожні знаки встановлюються обабіч
дороги на тому її боці, що відповідає
напрямку руху. Для поліпшення
сприйняття дорожніх знаків вони можуть
бути розміщені над проїзною частиною.
Якщо дорога має більше ніж одну смугу
для руху в одному напрямку,
установлений обабіч дороги
відповідного напрямку дорожній знак
дублюється на розділювальній смузі,
над проїзною частиною або на
протилежному боці дороги (у разі, коли
для руху в зустрічному напрямку є не
більше ніж дві смуги). Дорожні знаки
розміщуються таким чином, щоб
інформацію, яку вони передають, могли
сприймати саме ті учасники руху, для
яких вона призначена.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме із доданих позивачем фотографій
місця скоєння адміністративного
правопорушення та складання
відповідного протоколу, знак зупинки
громадського транспорту взагалі не
проглядається (а.с. 8-10).

Згідно положень ст. 280 КУпАП, орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в
справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями
провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом, забезпечення виконання
винесеної постанови, а також виявлення
причин та умов, що сприяють вчиненню
адміністративних правопорушень,
запобігання правопорушенням,
виховання громадян у дусі додержання
законів, зміцнення законності.

Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган
(посадова особа) оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом і правосвідомістю.

Суд не вбачає вини позивача (у формі
умислу чи необережності) у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, що є
обставиною для закриття провадження у
справі на підставі положень ст. 247
КУпАП. Крім того, суд вважає, що
інспектором ДПС при винесені постанови
у справі про адміністративне
правопорушення не дотримано правил
всебічності, повного і об'єктивного
з'ясування обставин справи та
вирішення її в точній відповідності з
законом, зокрема, жодним чином не
звернуто уваги на положення п. 8.2-1 ПДД
України. Встановивши, що вчинене
адміністративне правопорушення,
інспектор ДПС не належним чином
дослідив питання винності даної особи
в його вчиненні, не встановив будь-яких
інших обставин, що мали значення для
правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За наведених умов дій інспектора ДАІ
про складанню протоколу у справі про
адміністративне правопорушення є
протиправними, постанова у справі про
адміністративне правопорушення
підлягає скасуванню, а провадження у
справі про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 122 КУпАП закриттю на підставі
положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 1, 2, 5, 71, 128, 159-163, 171-2 КАС України, ст.ст.
9, 122, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, Правилами
дорожнього руху України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ВДАІ
Дніпровського РУ ГУ МВС України в м.
Києві про скасування постанови в
справі про адміністративне
правопорушення - задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне
правопорушення серії ПС1 №703825 від
17.06.2014 року постановлену відносно
ОСОБА_1 за вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122
КУпАП визнати протиправною та
скасувати, а дії інспектора ДПС групи
ДПС ВДАІ Дніпровського РУ ГУМВС
України в м. Києві прапорщика міліції
Столярчука Петра Олександровича по
складанню протоколу про
адміністративне правопорушення серії
АВ2 №466496 від 17.06.2014 року та постанови
про адміністративне правопорушення
серії ПС1 №703825 від 17.06.2014 року відносно
ОСОБА_1 визнати протиправними.

Провадження у справі про притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП -
закрити.

Рішення місцевого загального суду як
адміністративного суду у справах з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності є остаточним і
оскарженню не підлягає.

Суддя -