Справа № 2а-45045/09/2070
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/32301/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова

на постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 19 травня 2011 року

у справі № 2а-45045/09/2070

за позовом Приватного підприємства
«Голден Мін»

до Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова,

за участю Прокурора Дзержинського
району м. Харкова

про визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Голден Мін»
(далі - ПП «Голден Мін»; позивач)
звернулось до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова (далі -
ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова;
відповідач) про визнання нечинними
податкових повідомлень-рішень №
/0 від 15 грудня 2009 року та № /0
від 15 грудня 2009 року.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 12 листопада
2010 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано, зокрема, недоведеністю
підприємством доцільності проведення
маркетингових досліджень та їх
пов'язаності з господарською
діяльністю платника податків.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач оскаржив її в
апеляційному порядку.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 19 травня
2011 року апеляційну скаргу ПП
«Голден Мін» задоволено. Постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 12 листопада
2010 року скасовано. Прийнято нову
постанову, якою позовні вимоги
задоволено. Скасовано податкові
повідомлення-рішення № /0 від 15
грудня 2009 року та № /0 від 15 грудня
2009 року.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням у справі, відповідач оскаржив
його в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, з
посиланням на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права, ставиться питання
про скасування постанови Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 19 травня 2011 року та залишення без
змін постанови Харківського окружного
адміністративного суду від 12
листопада 2010 року.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, хоча були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

В зв'язку з цим, касаційний розгляд
справи проведено в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до пункту 2
частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з таких
підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що відповідачем
проведено планову виїзну перевірку ПП
«Голден Мін» з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
31 березня 2008 року по 30 червня 2009 року,
валютного та іншого законодавства за
період з 31 березня 2008 року по 30 червня
2009 року, за результатами якої
складено акт № 6509/2305/35857102 від 02 грудня
2009 року.

На підставі зазначеного акту
перевірки ДПІ у Дзержинському районі м.
Харкова прийнято податкове
повідомлення-рішення № /0 від 15
грудня 2009 року, яким позивачу визначено
суму податкового зобов'язання з
податку на прибуток у розмірі 578 102,60
грн. (437 510,00 грн. - основний платіж, 140 592,60
грн. - штрафні (фінансові) санкції), та
податкове повідомлення-рішення №
/0 від 15 грудня 2009 року, яким
позивачу визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 562 371,00 грн. (374 914,00
грн. - основний платіж, 187
457,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

Перевіркою встановлено порушення
підприємством пункту 5.1, підпункту 5.2.1
пункту 5.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті
5 Закону України від 28 грудня 1994 року №
334/94-ВР «Про оподаткування прибутку
підприємств» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Закон № 334/94-ВР), підпунктів 7.4.1, 7.4.4, 7.4.5
пункту 7.4 статті 7 Закону України від 03
квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на
додану вартість» (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин;
далі - Закон № 168/97-ВР) у зв'язку з
неправомірним формуванням даних
податкового обліку при придбанні
маркетингових послуг у Приватного
підприємства «Опт-Унком» з огляду на
ненадання документів, що підтверджують
використання маркетингових досліджень
у межах господарської діяльності
платника та документів, на підставі
яких можливо встановити, які саме
послуги фактично надавались.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
апеляційної інстанції виходив з
наступних мотивів, з якими
погоджується суд касаційної інстанції.

Пунктом 5.1 статті 5 Закону № 334/94-ВР
визначено, що валовими витратами
виробництва та обігу є сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

За змістом пункту 1.32 статті 1 Закону №
334/94-ВР господарською
діяльністю є будь-яка діяльність особи,
направлена на отримання доходу в
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, у разі коли
безпосередня участь такої особи в
організації такої діяльності є
регулярною, постійною та суттєвою. Під
безпосередньою участю слід розуміти
зазначену діяльність особи через свої
постійні представництва, філіали,
відділення, інші відокремлені
підрозділи, а також через довірену
особу, агента або будь-яку іншу особу,
яка діє від імені та на користь першої
особи.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті
5 Закону № 334/94-ВР до складу валових
витрат включаються суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону
№ 334/94-ВР передбачено, що не належать до
складу валових витрат будь-які витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Відповідно до пункту 1.7 статті 1
Закону № 168/97-ВР податковий кредит - це
сума, на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті
7 Закону № 168/97-ВР податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону
№ 168/97-ВР передбачено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно із статтею 1 Закону України від 16
липня 1999 року № 996-XIV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» (далі - Закон №
996-XIV) первинним документом є документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9
Закону № 996-XIV підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Так, надаючи оцінку правомірності
віднесення позивачем до складу валових
витрат вартості маркетингових послуг
та до складу податкового кредиту сум
податку на додану вартість, сплачених в
їх ціні, суд апеляційної інстанції
обґрунтовано враховував наявні в
матеріалах справи акти виконаних
робіт, які містять всі обов'язкові
реквізити первинного документа,
визначені частиною 2 статті 9 Закону №
996-XIV, податкові накладні, угоду про
залік зустрічних однорідних вимог від
19 березня 2009 року.

При цьому контролюючим органом не
спростовано, що понесені ПП «Голден
Мін» витрати безпосередньо пов'язані з
його господарською діяльністю, а
розглядувані операції здійснені за
наявності розумних економічних причин
(ділової мети) та наміру одержати
економічний ефект. Зокрема,
Харківським апеляційним
адміністративним судом з'ясовано, що
завдяки проведеним ПП «Опт-Унком»
роботам позивачем укладено кілька
договорів поставки (з Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Альтернатива» та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Топаз-Україна»), а також прийнято
участь в тендерах на поставку мостових
конструкцій.

З огляду на викладене, слід визнати
обґрунтованими доводи суду
апеляційної інстанції про
правомірність формуванням позивачем
даних податкового обліку за
проведеними з ПП «Опт-Унком»
господарськими операціями та
відсутність у контролюючого органу
правових підстав для прийняття
оскаржуваних актів індивідуальної дії.

Крім того, варто зазначити, що за
змістом пунктів 1.6, 1.7 Порядку
оформлення результатів невиїзних
документальних, виїзних планових та
позапланових перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 10 серпня 2005
року № 327 (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Порядок), за результатами невиїзної
документальної, виїзної планової чи
позапланової перевірок в акті
викладаються всі суттєві обставини
фінансово-господарської діяльності
суб'єкта господарювання, які мають
відношення до фактів виявлених
порушень податкового, валютного та
іншого законодавства.

Факти виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства
викладаються в акті невиїзної
документальної, виїзної планової чи
позапланової перевірок чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 Порядку
передбачено, що не допускається
відображення в акті перевірки
необґрунтованих даних, а також
суб'єктивних припущень перевіряючими,
які не мають підтверджених доказів, та
різного роду висновків щодо дій
посадових осіб суб'єкта господарювання
(наприклад, «приховування об'єкта
оподаткування», «розкрадання»,
«привласнення», «описка» тощо).

Однак, в розглядуваній ситуації
під час проведення планової виїзної
перевірки відповідачем не
досліджувались первинні документи, які
стали підставою для формування
позивачем даних податкового обліку за
проведеними з ПП «Опт-Унком»
господарськими операціями, позаяк на
момент її здійснення вказані документи
були вилучені у ПП «Голден Мін»
працівниками Управління по боротьбі з
організованою злочинністю Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Харківській області, що
суперечить наведеним положенням
Порядку.

За наведених обставин, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 19 травня 2011 року такою, що прийнята
з правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
а тому суд касаційної інстанції не
знаходить підстав, які могли б
призвести до її зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова залишити без
задоволення, а постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 19 травня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав і в порядку,
встановленими главою 3 розділу IV
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Карась О.В.