Справа № 809/2516/14
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2014-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"13" серпня 2014 р.
Справа № 809/2516/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді Тимощука О.Л.

при секретарі Візінському М.В.

за участю:

представника позивача - Кічури Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: Державної податкової
інспекції у м. Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області,

до відповідача: фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2,

про стягнення заборгованості в сумі
32652,43 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області (надалі
також - позивач) звернулася в суд з
адміністративним позовом до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 (надалі також
- відповідач) про стягнення
заборгованості в сумі 32652,43 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем не сплачено податковий
борг в загальному розмірі 32652,43 грн, що
складається із орендної плати за землю
в розмірі 32457,43 грн, штрафних санкцій по
орендній платі з фізичних осіб в
розмірі 170 грн та з податку на доходи
фізичних осіб в розмірі 25 грн.
Враховуючи, що станом на момент
звернення з даним адміністративним
позовом, відповідач не сплатив
заборгованість, просить стягнути її в
судовому порядку.

Представник позивача вимоги викладені
в адміністративному позові підтримала
в повному обсязі. Просила позов
задовольнити повністю.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча про дату, час та місце
судового розгляду повідомлявся
належним чином, проте на адресу суду
повернулося поштове відправлення із
зазначенням причини невручення
(а.с.29,30).

Пунктом 11 статті 35 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що розписку про одержання
повістки (повістку у разі неможливості
вручити її адресату чи відмови
адресата її одержати) належить негайно
повернути до адміністративного суду. У
разі повернення поштового
відправлення із повісткою, яка не
вручена адресату з незалежних від суду
причин, вважається, що така повістка
вручена належним чином.

Відтак, суд дійшов висновку про
можливість розгляду справи за
відсутності відповідача на підставі
частини 4 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, з огляду на наявні у
матеріалах справи докази, які повно та
всебічно висвітлюють обставини в
спірних правовідносинах.

Судом встановлено, що фізична особа -
підприємець ОСОБА_2, відповідно до
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців від 26.06.2014 року,
зареєстрований 07.02.2005 року (а.с.6) та
згідно із ст.15 Податкового кодексу
України є платником податків та зборів.

Відповідачем на 2013 та 2014 роки
подавалися до Державної податкової
інспекції у м.Івано-Франківську
податкові декларації з орендної плати
за землю, зокрема за 2013 рік подано 20.02.2013
року з розрахунком загальної суми 23406,85
грн (1950,57 грн місячний платіж) (а.с.21-24),
за 2014 рік декларацію подано 12.05.2014 року,
загальна сума орендної плати становить
23406,85 (з розрахунку - 1950,57 грн щомісяця).

Проте, відповідачем не здійснювалася в
повному обсязі сплата орендної плати
за землю, в результаті чого сформувався
борг в загальній сумі 31732,65 грн, що
підтверджується довідкою-розрахунком
(а.с.37-38) та обліковою карткою платника
зазначеного податку (а.с.13-15). В зв'язку з
неповною сплатою орендної плати за
землю, відповідачу нараховано, зокрема
724,78 грн пені, що обліковується в КОР та
підтверджується довідкою про борг
(а.с.36).

14 травня 2014 року, позивачем проведено
камеральну перевірку, результати якої
викладені в акті №2920/15-03-, яким
встановлено порушення, а саме подано
податкову декларацію з порушенням
строків, за що передбачено
відповідальність згідно з пунктом 120.1
статті 120 Податкового кодексу України
(а.с.11).

На підставі вищевказаного акту
перевірки, позивачем винесено
податкове повідомлення-рішення №
від 16.05.2014 року, яким встановлено
штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 170
грн (а.с.12). Дане податкове
повідомлення-рішення отримане
відповідачем (а.с.12) та останнім не
оскаржувалося.

Відповідачем також до Державної
податкової інспекції у м.
Івано-Франківську поданий розрахунок
податкових зобов'язань з податку на
доходи фізичних осіб, яким визначений
розмір квартальних авансових платежів
з податку, що підлягають сплаті до
бюджету у наступному за звітним році в
розмірі 25 грн. Згідно з випискою з
облікової картки платника податку,
станом на 31.05.2014 року відповідачем не
здійснено самостійну сплату
авансового платежу, що зумовило
віднесення даного платежу до суми
боргу (а.с.16).

Судом встановлено, що 13 червня 2013 року
відповідачу направлялася податкова
вимога форми «Ф» №564-19 на суму 47909,30 грн,
яка отримана відповідачем у
відповідності до підпису на
рекомендованому повідомленні про
вручення (а.с.10) та останнім не
оскаржувалася.

Відповідно до приписів частини 59.5
статті 59 Податкового кодексу України, у
разі якщо у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується
(зменшується), погашенню підлягає вся
сума податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення. У
разі якщо після направлення (вручення)
податкової вимоги сума податкового
боргу змінилася, але податковий борг не
був погашений в повному обсязі,
податкова вимога додатково не
надсилається (не вручається).
Враховуючи, що заборгованість,
визначена у вищевказаній податковій
вимозі відповідачем не погашалася,
додатково податкова вимога не
надсилалася.

Статтею 18 Податкового кодексу України
(надалі також - ПК України) встановлено,
що податковим агентом визнається
особа, на яку цим Кодексом покладається
обов'язок з обчислення, утримання з
доходів, що нараховуються
(виплачуються, надаються) платнику, та
перерахування податків до
відповідного бюджету від імені та за
рахунок коштів платника податків.
Податкові агенти прирівнюються до
платників податку і мають права та
виконують обов'язки, встановлені цим
Кодексом для платників податків.

Пунктом 46.1 статті 46 ПК України
встановлено, що податкова декларація,
розрахунок (далі - податкова
декларація) - документ, що подається
платником податків (у тому числі
відокремленим підрозділом у випадках,
визначених цим Кодексом) контролюючому
органу у строки, встановлені законом,
на підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання, чи документ, що свідчить
про суми доходу, нарахованого
(виплаченого) на користь платників
податків - фізичних осіб, суми
утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно з пунктом 49.1 статті 49 ПК України,
податкова декларація подається за
звітний період в установлені цим
Кодексом строки органу державної
податкової служби, в якому перебуває на
обліку платник податків.

Відповідно до пункту 286.2 статті 286
Податкового кодексу України, платники
плати за землю (крім фізичних осіб)
самостійно обчислюють суму податку
щороку станом на 1 січня і не пізніше 20
лютого поточного року подають
відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій. Пунктом
287.3 статті 287 Податкового кодексу
України встановлено, що податкове
зобов'язання щодо плати за землю,
визначене у податковій декларації на
поточний рік, сплачується рівними
частками власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця.

Відповідно до підпункту е) пункту 176.1
статті 176 ПК України одним із обов'язків
платника податків є обов'язок
своєчасно сплачувати узгоджену суму
податкових зобов'язань, а також суму
штрафних (фінансових) санкцій,
нарахованих органом державної
податкової служби, та пені, за винятком
суми, що оскаржується в
адміністративному або судовому
порядку.

Пунктом 176.2 стаття 176 ПК України
передбачено, що особи, які відповідно
до цього Кодексу мають статус
податкових агентів, зобов'язані,
зокрема, своєчасно та повністю
нараховувати, утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати за її рахунок,
подавати у строки, встановлені цим
Кодексом для податкового кварталу
податковий розрахунок суми доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, а також суми
утриманого з них податку до
контролюючого органу за місцем свого
розташування. Такий розрахунок
подається лише у разі нарахування сум
зазначених доходів платнику податку
податковим агентом протягом звітного
періоду. Запровадження інших форм
звітності із зазначених питань не
допускається.

Відповідно до статті 67 Конституції
України, кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відповідно до підпункту 14.1.175. пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України,
податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Керуючись вимогами статті 16
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний, зокрема,
подавати до контролюючих органів у
порядку, встановленому податковим та
митним законодавством, декларації,
звітність та інші документи, пов'язані
з обчисленням і сплатою податків та
зборів. Також, платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Відповідно до пункту 54.1. статті 54
Податкового кодексу України, крім
випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Пунктом 56.11. статті 56 Податкового
кодексу України визначено, що не
підлягає оскарженню грошове
зобов'язання, самостійно визначене
платником податків.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК
України, платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 120.1. статті 120
Податкового кодексу України, неподання
або несвоєчасне подання платником
податків або іншими особами,
зобов'язаними нараховувати та
сплачувати податки, збори податкових
декларацій (розрахунків), тягнуть за
собою накладення штрафу в розмірі 170
гривень, за кожне таке неподання або
несвоєчасне подання.

У відповідності до приписів підпункту
129.1.1. пункту 129.1. статті 129 Податкового
кодексу України, після закінчення
строків погашення узгодженого
грошового зобов'язання на суму
податкового боргу нараховується пеня.
Нарахування пені розпочинається,
зокрема, при самостійному нарахуванні
суми грошового зобов'язання платником
податків - від першого робочого дня,
наступного за останнім днем граничного
строку сплати грошового зобов'язання,
визначеного цим Кодексом.

Згідно з пунктом 54.3 статті 54 ПК України,
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення (збільшення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, зокрема, якщо: платник
податків не подає в установлені строки
податкову (митну) декларацію; згідно з
податковим та іншим законодавством
особою, відповідальною за нарахування
сум податкових зобов'язань з окремого
податку або збору, застосування
штрафних (фінансових) санкцій та пені, у
тому числі за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, є
контролюючий орган.

Відповідно до пункту 58.1. статті 58 ПК
України, у разі коли сума грошового
зобов'язання платника податків,
передбаченого податковим або іншим
законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, розраховується
контролюючим органом відповідно до
статті 54 цього Кодексу (крім
декларування товарів, передбаченого
для громадян), або у разі коли за
результатами перевірки контролюючий
орган встановлює факт невідповідності
суми бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації, або
зменшує розмір задекларованого
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість, розрахованого
платником податків відповідно до
розділу V цього Кодексу, такий
контролюючий орган надсилає (вручає)
платнику податків податкове
повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 57.3. статті 57 ПК
України, у разі визначення грошового
зобов'язання контролюючим органом за
підставами, зазначеними у підпунктах
54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього
Кодексу, платник податків зобов'язаний
сплатити нараховану суму грошового
зобов'язання протягом 10 календарних
днів, що настають за днем отримання
податкового повідомлення-рішення, крім
випадків, коли протягом такого строку
такий платник податків розпочинає
процедуру оскарження рішення
контролюючого органу.

Згідно із пунктом 87.1. статтею 87
Податкового кодексу України джерелами
самостійної сплати грошових
зобов'язань або погашення податкового
боргу платника податків є будь-які
власні кошти, у тому числі ті, що
отримані від продажу товарів (робіт,
послуг), майна, випуску цінних паперів,
зокрема корпоративних прав, отримані
як позика (кредит), та з інших джерел, з
урахуванням особливостей, визначених
цією статтею, а також суми надміру
сплачених платежів до відповідних
бюджетів. Пунктом 87.2. даної статті
Податкового кодексу України
передбачено, що джерелами погашення
податкового боргу платника податків є
будь-яке майно такого платника
податків з урахуванням обмежень,
визначених цим Кодексом, а також іншими
законодавчими актами.

Згідно з пунктом 87.11 статті 87
Податкового кодексу України, орган
стягнення звертається до суду з
позовом про стягнення суми податкового
боргу платника податку - фізичної
особи. Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

Враховуючи, що на момент судового
розгляду даної справи відповідач не
надав суду підтвердження сплати
податкового боргу в розмірі 32652,43 грн.,
вказана сума боргу підлягає стягненню
в судовому порядку.

З огляду на вищевказане, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими, а позов таким, що
підлягає задоволенню.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) в
дохід бюджету податковий борг в сумі
32652 (тридцять дві тисячі шістсот
п'ятдесят дві) гривні 43 коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя: /підпис/
Тимощук О.Л.

Постанова складена в повному обсязі
18.08.2014 року.