Справа № 2а-1801/11
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року Справа № 77170/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Яворського І.О., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Буської районної
державної адміністрації Львівської
області на постанову Буського
районного суду Львівської області від
21 грудня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення Буської
районної державної адміністрації
Львівської області про зобов'язання
виплатити грошову допомогу по догляду
за дітьми до досягнення ними
трирічного віку, -

В С Т А Н О В И В:

15.06.2009 року позивач - ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до управління праці
та соціального захисту населення
Буської районної державної
адміністрації Львівської області, в
якому просить стягнути з відповідача
на її користь заборгованість по
виплаті допомоги по догляду за дітьми:
ОСОБА_2 до досягнення нею трирічного
віку за період з липня 2007 року по
серпень 2007 року в сумі 8797,12 грн.; ОСОБА_3
до досягнення ним трирічно віку за
період з лютого 2008 року по травень 2009
року в сумі 3826,00 грн.

Постановою Буського районного суду
Львівської області від 21 грудня 2011 року
позов задоволено частково. Визнано дії
управління праці та соціального
захисту населення Буської районної
державної адміністрації Львівської
області щодо ненарахування та
невиплати ОСОБА_1 допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до вимог
ст.15 Закону України « Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» за період з
09.07.2007 р. по 31.08.2007 р. - неправомірними.
Зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення Буської
районної державної адміністрації у
Львівській області провести
нарахування та виплату з 09.07.2007 р. по
31.08.2007 р включно ОСОБА_1 допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до вимог
ст.15 Закону України « Про державну
допомогу сім'ям з дітьми». В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що позивач мала право
відповідно до ст.15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» на
отримання щомісячної грошової
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі, що обчислюється з урахуванням
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років
відповідно до ст. 62 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік» за
період з 9 липня 2007 року по 31 серпня 2007
року, оскільки Рішенням
Конституційного Суду України № 6-рп/2007
від 9 липня 2007 року визнані
неконституційними окремі положення
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», які зменшували
розмір оспорюваної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Суд першої інстанції вважає, що не
підлягають задоволенню позовні вимоги
щодо проведення перерахунку та виплати
грошової допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
за період 2008-2009 років, оскільки такі
виплати проведені в розмірах,
передбачених чинним законодавством.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її такою, що
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
відповідач оскаржив її, подавши
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Буського
районного суду Львівської області від
21 грудня 2011 року із закриттям
провадження у справі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт зазначає, що за 2007-2009
роки допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку ОСОБА_1
призначена та виплачена вірно. Крім
того, розпорядники бюджетних коштів
беруть бюджетні зобов'язання та
здійснюють відповідні видатки за
загальним фондом бюджету тільки в
межах бюджетних асигнувань,
встановлених кошторисами. При
здійсненні бюджетного процесу в
Україні положення нормативно-правових
актів застосовуються лише в тій
частині, в якій вони не суперечать
положенням Конституції України,
Бюджетного кодексу України, Закону
України «Про державний бюджет України
на 2007 рік», Закону України «Про
державний бюджет України на 2008 рік» та
Закону України «Про державний бюджет
України на 2009 рік» .

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки апеляційну
скаргу подано на рішення суду першої
інстанції, яке прийнято у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього
Кодексу.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга задоволенню
підлягає частково з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти дише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України, завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що висновки суду
першої інстанції лише частково
відповідають нормам матеріального
права та фактичним обставинам справи.

Встановлено, що ОСОБА_1 є працюючою,
отже застрахованою у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, являється
матір'ю малолітніх дітей - дочки ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
відповідними свідоцтвами про
народження.

Суд апеляційної інстанції відзначає,
що згідно з вимогами ст.43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Однак, Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» при визначенні розміру
допомоги не визначив відповідно до
якого прожиткового мінімуму
визначається розмір допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку. Зважаючи на
обумовлене, виходячи з положень ч.7 ст. 9
КАС України, потрібно застосовувати
закон, що регулює подібні
правовідносини, а саме ч.1 ст.15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» (в редакції, яка діяла до 01.01.2008
року), Відповідно до якої допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі,
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до шести
років. Допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
надається на кожну дитину, незалежно
від кількості народжених (усиновлених,
взятих під опіку) дітей у сім'ї, по
догляду за якими надається допомога.

Рішенням Конституційного суду України
від 09.07.2007 року №6-рп/2007 визнані
неконституційними положення ст. 56, п.7
ст. 71 Закону України «Про державний
бюджет України на 2007 рік» в частині
зупинення на 2007 рік дії ст.ст. 41,43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» щодо встановлення розміру
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку. Дане
рішення Конституційного України має
преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положення
статей зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Згідно з вимогам ст.62 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007
рік», розмір прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років становить: з 1
січня 2007 року - 434 грн., з 1 квітня 2007 року
- 463 грн., з 1 жовтня 2007 року - 470 грн. Отже,
позивачу недоплачена грошова допомога
по догляду за дитиною - ОСОБА_2 повинна
бути перерахована та виплачена з
врахуванням вимог ст.43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» за період з 9 липня 2007 року
по 31 серпня 2007 року (згідно позовних
вимог) (Рішення Конституційного суду
України від 09.07.2007 року №6-рп/2007).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
01.01.2008 року набрав чинності Закон
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» (далі -
Закон №107-VI).

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону №107-VI
були внесені відповідні зміни до ст. 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням». Зокрема, змінами до ст.13
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми»його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України Рішенням
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону №107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону №107-VI щодо виключення
статей 40-44 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону №107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31.12.2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Конституційним Судом України рішень
№6-рп/2007 та №10-рп/2008 відновлювали свою
дію вищезазначені положення Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням».

Статтею 46 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік»
передбачено, що у 2009 році допомога при
народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27.12.2001р. №1751 саме на
виконання Закону №2811-ХІІ (пункт 1).
Новий акт уряду на виконання ст.46
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2009 рік» не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» на виконання ст.46 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2009 рік» Кабінетом Міністрів України
не визначалися.

З огляду на наведене, оскільки
встановлено, що ОСОБА_1 є застрахованою
у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування, то
за таких обставин апеляційний суд
приходить до висновку, що на відносини
щодо виплати їй допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у період з 09.07.2007 року по 31.08.2007 року
та з 22.05.2008 року по 31.05.2009 року (згідно
заявлених позовних вимог) поширювалися
норми спеціального Закону (яким є Закон
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням»), відповідно до ст.43 якого
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Вказана позиція апеляційного суду
узгоджується з рішеннями Верховного
Суду України, зокрема, з постановами
від 18 червня 2013 року у справі №21-209а13 та
від 02 липня 2013 року у справі №21-208а13.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України (в
редакції, що була чинна на час
виникнення спірних правовідносин)
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

З матеріалів справи видно, що під час
розгляду справи в суді першої
інстанції не ставилося питання про
застосування строків звернення до
суду, тому такий не застосовується.

За таких обставин, апеляційний суд
приходить до переконання про
підставність позовних вимог ОСОБА_1 в
частині щодо виплати їй недоплаченої
щомісячної допомоги по догляду за
дітьми до досягнення ними трирічного
віку: по догляду за ОСОБА_2 - за період з
09.07.2007 року по 31.08.2007 року та по догляду
за ОСОБА_3 - за період з 22.05.2008 року по
31.05.2009 року в розмірі, що встановлюється
правлінням Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Крім того, апеляційний суд
погоджується із висновком суду першої
інстанції про необхідність покладення
обов'язку з нарахування і виплати
спірної допомоги саме на управління
праці та соціального захисту населення
Буської районної державної
адміністрації Львівської області в
силу вимог ст. 5 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» розмірів щомісячної
допомоги, як на причину невиконання
державою взятих на себе зобов'язань, до
уваги судом апеляційної інстанції не
приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

З огляду на положення ст.ст. 21, 105, 162 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю. Встановивши, що
відповідач у справі порушив норми
права, які регулюють спірні
правовідносини, адміністративний суд
повинен визнати такі дії протиправними
і зобов'язати відповідача провести
нарахування та виплату належних
позивачу сум відповідно до закону, а не
ухвалювати рішення про стягнення чи
виплату їх конкретних розмірів.

Згідно ст.202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Керуючись ст. 195, п.3 ч.1 ст.197, 198, ч. 4 ст. 202,
ст.ст. 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення Буської
районної державної адміністрації
Львівської області задовольнити
частково.

Постанову Буського районного суду
Львівської області від 21 грудня 2011 року
у справі №2-а-1801/11 скасувати та прийняти
нову постанову, якою позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління
праці та соціального захисту населення
Буської районної державної
адміністрації Львівської області щодо
не проведення нарахування і виплати
ОСОБА_1 недоплаченої щомісячної
державної грошової допомоги по догляду
за дітьми до досягнення трирічного
віку відповідно до ст.43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням»: по догляду за ОСОБА_2 - за
період з 9 липня 2007 року по 31 серпня 2007
року включно та по догляду за ОСОБА_3 -
за період з 22 травня 2008 року по 31 травня
2009 року включно, із врахуванням
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років на
відповідний рік.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення Буської
районної державної адміністрації
Львівської області провести
нарахування і виплату ОСОБА_1
недоплаченої щомісячної державної
грошової допомоги по догляду за дітьми
до досягнення трирічного віку
відповідно до ст.43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням»: по догляду за ОСОБА_2 - за
період з 9 липня 2007 року по 31 серпня 2007
року включно та по догляду за ОСОБА_3 -
за період з 22 травня 2008 року по 31 травня
2009 року включно, із врахуванням
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років на
відповідний рік та проведених виплат
за вказаний період.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, є
остаточно та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
І.О. Яворський

Р.П. Сеник