Справа № 308/5386/13-а
Суддя: Гуляк В.В.
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року
Справа № 876/10570/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді:
Гуляка В.В.

суддів:
Большакової О.О., Гудима Л.Я.

за участі секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Державної виконавчої служби України на
постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 15 травня 2013 року в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України, старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Кушнір Людмили
Володимирівни, про визнання
протиправними дій і бездіяльності,
скасування постанови, зобов'язання
вчинити дії,

встановив:

У квітні 2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся в суд із адміністративним
позовом до відповідачів відділу ПВР
ДВС України, старшого державного
виконавця відділу ПВР ДВС України
Кушнір Л.В., в якому просив: 1) визнати
протиправними дії старшого державного
виконавця відділу ПВР ДВС України
Кушнір Л.В. у виконавчому провадженні №
7755215 щодо повернення позивачу
виконавчого листа № 2а-227, виданого
Ужгородським міськрайонним судом
11.09.2007 р.; 2) визнати протиправною і
скасувати постанову цього державного
виконавця від 04.03.2013 р. про повернення
виконавчого документу стягувачу; 3)
визнати протиправною бездіяльність
старшого державного виконавця Кушнір
Л.В. та відділу ПВР ДВС України щодо
виконання обов'язку передати органу
Державної казначейської служби
України виконавче провадження № 7755215
за виконавчим листом № 2а-227, виданим
Ужгородським міськрайонним судом
11.09.2007 р.; 4) зобов'язати старшого
державного виконавця Кушнір Л.В. та
відділ ПВР ДВС України відповідно до
Законів України «Про виконавче
провадження», «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень» та
Порядку виконання рішень про стягнення
коштів державного та місцевих бюджетів
або боржників, затвердженого
постановою КМУ від 03.08.2011 р. № 845,
передати виконавче провадження № 7755215
за виконавчим листом № 2а-227, виданим
Ужгородським міськрайонним судом
11.09.2007 р., уповноваженому органу
Державної казначейської служби
України зі збереженням черговості
виконання щодо позивача постанови
Ужгородського міськрайонного суду від
01.03.2007 р. у справі № 2а-227/07, яка існувала
станом на 04.03.2013 року.

В обгрунтування позовних вимог
покликався позивач на те, що старший
державний виконавець ВПВР ДВС України
Кушнір Л.В. здійснювала примусове
виконання виконавчого листа № 2а-227
виданого 11.09.2007 р. Ужгородським
міськрайонним судом про стягнення на
користь ОСОБА_1 з Міністерства фінансів
України грошову компенсацію за
неодержане службове обмундирування в
сумі 16440 грн.. 04.03.2013 року постановою
державного виконавця повернено
вказаний виконавчий лист стягувачеві
без належного виконання на підставі п. 9
ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче
провадження». Позивач вважає такі дії
державного виконавця та органу ДВС
незаконними, оскільки відповідачами
порушено процедуру примусового
виконавчого провадження, не вжито
заходів для примусового і своєчасного
виконання судового рішення, не
використано наданих йому прав для
виконання судового рішення, порушено
права позивача як стягувача у
виконавчому провадженні. Зазначав
позивач, що державний виконавець
повинен був передати виконавче
провадження до органу державної
казначейської служби, а не повертати
виконавчий документ стягувану,
змушуючи стягувача повторно
пред'являти виконавчий документ до
виконання.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 15.05.2013 року позовні вимоги
задоволено. Визнано протиправними дії
старшого державного виконавця ВПВР ДВС
України Кушнір Л.В. у виконавчому
провадженні № 7755215 щодо повернення
позивачу виконавчого листа № 2а-227,
виданого Ужгородським міськрайонним
судом 11.09.2007 р., та скасовано постанову
цього державного виконавця від 04.03.2013 р.
про повернення виконавчого документу
стягувачу. Визнано протиправною
бездіяльність старшого державного
виконавця ВПВР ДВС України Кушнір Л.В.
та відділу ПВР ДВС України щодо
виконання обов'язку передати виконавче
провадження № 7755215 за виконавчим
листом № 2а-227, виданим Ужгородським
міськрайонним судом 11.09.2007 р., органу
Державної казначейської служби
України, та зобов'язано відповідачів
передати виконавче провадження № 7755215
за виконавчим листом № 2а-227, виданим
Ужгородським міськрайонним судом
11.09.2007 р., уповноваженому органу
Державної казначейської служби
України зі збереженням черговості
виконання щодо позивача постанови
Ужгородського міськрайонного суду від
01.03.2007 р. у справі № 2а-227/07, яка існувала
станом на 04.03.2013 року.

З цією постановою суду не погодилася
Державна виконавча служба України і
оскаржила її в апеляційному порядку.
Вважає апелянт, що постанова суду
винесена при неповному з'ясуванні
обставин, що мають значення для справи,
а тому постанова суду підлягає
скасуванню з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог
апелянт посилається на те, що на
виконанні у ВПВР ДВС України
перебувало провадження № 7755215 щодо
виконання рішення суду, на підставі
якого видано виконавчий лист
Ужгородського міськрайонного суду від
11.09.2007 р. № 2а-227 про стягнення з
Міністерства фінансів України
грошової компенсації за неодержане
службове обмундирування на користь
ОСОБА_1 - 16440 грн.. Постановою від 04.03.2013
ВП № 7755215 повернуто вказаний
виконавчий документ стягувачу на
підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України
«Про виконавче провадження» у зв'язку з
тим, що рішення суду на підставі якого
видано виконавчий лист, підлягає
виконанню не органами ДВС, а Державною
казначейською службою України у спосіб
визначений Порядком виконання рішень
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників
(далі-Порядок), затв. пост. КМУ від 03.08.2011
р. № 845. Крім цього, у разі відновлення
виконавчого провадження ВП № 7755215,
неможливим буде подальше виконання
вказаного вище рішення суду ВПВР ДВС
України, оскільки рішення про
стягнення з державного органу
виконується на даний час виключно
Державною казначейською службою у
спосіб встановлений Порядком. Зазначає
апелянт, що оскільки постановою від
04.03.2013 р. ВП № 7755215 повернуто стягувачу
виконавчий лист на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47
Закону України «Про виконавче
провадження», а тому відсутні правові
підстави для виконання та направлення
безпосередньо ВПВР ДВС України
виконавчого листа Ужгородського
міськрайонного суду від 11.09.2007 р. № 2а-227
до Державної казначейської служби
України.

За наслідками апеляційного розгляду
апелянт просить скасувати постанову
Ужгородського міськрайонного суду від
15.05.2013 р. та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позову відмовити.

Суд апеляційної інстанції заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі та
з'явились в засідання суду апеляційної
інстанції, перевіривши матеріали
справи, обговоривши підстави та межі
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційну скаргу слід задоволити.

Так, статтею 3 КАС України визначено, що
справа адміністративної юрисдикції -
це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.
Позивачем в адміністративній справі - є
особа, на захист прав, свобод та
інтересів якої подано
адміністративний позов до
адміністративного суду, а відповідач -
це суб'єкт владних повноважень, а у
випадках, передбачених законом, й інші
особи, до яких звернена вимога
позивача. Суб'єктом владних
повноважень є орган державної влади,
орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
повинні перевірити чи прийняті
(вчинені) вони: - на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; - з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; -
обґрунтовано; - безсторонньо
(неупереджено); - добросовісно; -
розсудливо; - з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; -
пропорційно; - з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; - своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно ст. 6 КАС України, кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Статтею 17 КАС України передбачено, що
юрисдикція адміністративних судів
поширюється, зокрема, на
публічно-правові спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Із змісту наведених правових норм
видно, що при розгляді
адміністративної справи обов'язковою
повинна бути наявність
публічно-правового спору між
конкретним позивачем і конкретним
відповідачем, з метою судового захисту
прав, свобод чи інтересів такого
позивача від порушень з боку такого
відповідача як суб'єкта владних
повноважень при здійсненні ним владних
управлінських функцій. Задоволення
адміністративного позову є можливим в
разі встановлення судом фактів того, що
оскаржені позивачем рішення, дії чи
бездіяльність відповідача вчинені з
порушенням ознак, передбачених
частиною 3 статті 2 КАС України.

Із змісту адміністративного позову та
матеріалів адміністративної справи
видно, що позов ОСОБА_1 пред'явлено до
відповідачів : 1) відділу ПВР ДВС
України та 2) старшого державного
виконавця ВПВР ДВС України Кушнір Л.В.,
і саме до цих відповідачів заявлено
вимогу про зобов'язання вчинити дії
щодо передачі виконавчого провадження
за виконавчим листом.

Однак, відповідно до ч.3 ст. 181 КАС
України, відповідачем у справах з
приводу рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби повинен бути відповідний орган
державної виконавчої служби.

Згідно ст. 2 Закону України «Про
виконавче провадження», примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України.

Статтею 3 Закону України «Про державну
виконавчу службу» передбачено, що
органами державної виконавчої служби
є: - Департамент державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України,
до складу якого входить відділ
примусового виконання рішень; -
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі, до складу яких
входять відділи примусового виконання
рішень; - районні, районні у містах,
міські (міст обласного значення),
міськрайонні відділи державної
виконавчої служби відповідних
управлінь юстиції.

Таким чином, суд першої інстанції не
врахував, що відділ примусового
виконання рішень ДВС України та
старший державний виконавець відділу
примусового виконання рішень ДВС
України являються неналежним
відповідачами по даній
адміністративній справі. При цьому, суд
першої інстанції не застосував
приписів статті 52 КАС України щодо
заміни неналежного відповідача.

Здійснення заміни неналежного
відповідача на належного відповідача,
згідно ч.1 ст. 52 КАС України, є можливим
лише у суді першої інстанції, а тому суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог, які
заявлені до неналежних відповідачів
ВПВР ДВС України та старшого
державного виконавця ВПВР ДВС України
Кушнір Л.В..

Також, суд апеляційної інстанції
зазначає, що судом першої інстанції не
дотримано вимог ст. 53 КАС України і не
залучено до розгляду даної
адміністративної справи третьою
особою Міністерство фінансів України,
яке є боржником у розглядуваному
виконавчому провадженні ВП № 7755215.

Крім цього, суд апеляційної інстанції
звертає увагу на те, що відповідно до
ст. 41 КАС України фіксування судового
засідання здійснюється
звукозаписувальними технічними
засобами, а не за допомогою письмового
протоколу судового засідання. Тому,
ведення судом першої інстанції у
розглядуваній адміністративній справі
протоколу судового засідання від 15.05.2013
року (а.с. 17) і не здійснення фіксування
судового засідання
звукозаписувальними технічними
засобами, є істотним порушенням норм
процесуального права.

З врахуванням наведеного вище, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що постанова суду першої
інстанції від 15.05.2013 року прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з істотним
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи. Тому,
оскаржену постанову суду слід
скасувати та прийняти нову постанову,
якою відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
254 КАС України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Державної
виконавчої служби України - задоволити.

Постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 15 травня 2013 року в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України, старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Кушнір Людмили
Володимирівни, про визнання
протиправними дій і бездіяльності,
скасування постанови, зобов'язання
вчинити дії - скасувати і прийняти нову
постанову.

Відмовити у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України, старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Кушнір Людмили
Володимирівни, про визнання
протиправними дій і бездіяльності,
скасування постанови, зобов'язання
вчинити дії.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів
після набрання нею законної сили може
бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
В.В. Гуляк

Судді:
О.О. Большакова

Л.Я. Гудим

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 11.08.2014 року.