Справа № 804/8762/14
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2014-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2014 р. Справа № 804/8762/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Озерянської С.І.,
розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Царичанському районі
Дніпропетровської області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Петриківському
районі Дніпропетровської області про
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Управління пенсійного фонду України в
Царичанському районі
Дніпропетровської області звернулось
до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Петриківському
районі Дніпропетровської області з
вимогами зобов'язати Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Петриківському
районі Дніпропетровської області
включити до актів щомісячної звірки
витрат по особових справах потерпілих,
яким виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання витрати за березень -
травень 2014 року на загальну суму 457 грн.
02 коп., понесені позивачем при виплаті
та доставці пенсії особі, яка отримала
каліцтво на території колишнього СРСР
для подальшого їх відшкодування.

В обґрунтування позову зазначено, що
Управлінням пенсійного фонду України в
Царичанському районі
Дніпропетровської області було
здійснено виплату і доставку пенсії
ОСОБА_2, який отримав каліцтво на
території колишнього СРСР за березень
2014 року, квітень 2014 року, травень 2014
року на загальну суму 457,02 грн. Вказана
сума не була включена до актів
щомісячної звірки витрат за зазначений
період та відповідно не прийнята до
відшкодування, що на думку позивача є
протиправним.

Представник Управління пенсійного
фонду України в Царичанському районі
в судове засідання не з'явився, надав
клопотання про розгляд справи без
участі представника позивача , позовні
вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Петриківському
районі Дніпропетровської області в
судове засідання не з'явився,
повідомлений належним чином.

На підставі частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо не має перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату,час та місце судового
розгляду, суд має право розглянути
справу у письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Суд, дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши чинне законодавство,
дійшов висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що Управлінням
пенсійного фонду України в
Царичанському районі
Дніпропетровської області було
здійснено виплату пенсії по
інвалідності ОСОБА_2, який отримав
каліцтво на території колишнього СРСР
за березень 2014 року в розмірі 152,34грн.,
поніс витрати на її доставку в розмірі
2,34 грн.; за квітень 2014 року в розмірі
152,34грн., поніс витрати на її доставку в
розмірі 2,34 грн.; за травень 2014 року в
розмірі 152,34грн., поніс витрати на її
доставку в розмірі 2,34 грн.

Управлінням пенсійного фонду України в
Царичанському районі
Дніпропетровської області
направлялися відповідачу акти
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за за березень - травень
2014 року.

В актах звірки між Управлінням
пенсійного фонду України в
Царичанському районі
Дніпропетровської області та
відділенням фонду невраховані суми
витрат на виплату і доставку пенсії по
інвалідності особі, яка отримала
каліцтво на території колищнього СРСР
за березень - травень 2014 року на
загальну суму 457,02грн.

Позивач, вважаючи, що такі витрати
мають бути відшкодовані Відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Петриківському
районі Дніпропетровської області,
звернувся з даним позовом до
адміністративного суду.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд
приймає до уваги наступне.

Згідно зі ст. 1 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування №
16/98-ВР від 14 січня 1998 року (далі - Основи),
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до ст. 4 Основ, залежно від
страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ (стаття 4 Основ
у редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин).

За змістом ст. 12 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, спори,
що виникають із правовідносин за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, вирішуються в
судовому порядку, якщо законом не
встановлено досудовий порядок їх
розгляду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 25 Основ, за пенсійним
страхуванням надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: пенсії за віком, по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (в тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, крім передбачених
пунктом 4 цієї статті; медичні
профілактично-реабілітаційні заходи;
допомога на поховання пенсіонерів.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 25 Основ, за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Згідно з ч. 4 ст. 26 Основ, якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до ст. 25
Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування є Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом і
страховиками з інших видів соціального
страхування виникають спори щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернувся
застрахований. При цьому страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутися до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Згідно з п. 4 Порядку відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України, Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України №
5-4/4 від 04 березня 2003 року,
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України «Про пенсійне забезпечення»,
«;Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалася пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію; сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій.

За змістом ч. 2 ст. 2 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

Згідно з п. «а» ч. 1 ст. 27 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»,
громадянам України - переселенцям з
інших держав, які не працювали в
Україні, пенсії по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва або
професійного захворювання
призначаються незалежно від стажу
роботи.

Відповідно до абз. 2 п. 3 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом також
зазначеним у статті 8 цього Закону
особам, які потерпіли до набрання ним
чинності та мали право на зазначені
страхові виплати і соціальні послуги.

Згідно з абз. 3 п. 3 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», уся заборгованість
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей, яким до набрання чинності цим
Законом підприємства, установи та
організації не відшкодували
матеріальної і моральної (немайнової)
шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

Суд вважає, що за змістом наведеної
норми, обов'язок Фонду відшкодувати
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей матеріальну та моральну
(немайнову) шкоду, заподіяну
ушкодженням здоров'я, не залежить від
того, чи сплачували цьому Фонду
страхові платежі підприємства, що
ліквідувалися та на яких було
ушкоджено здоров'я потерпілого.

Отже, страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особі, яка стала
інвалідом від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР, а в разі виплати такої
органами ПФУ - відшкодувати останньому
витрати, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України.

Аналогічна правова позиція викладена у
постановах Верховного Суду України у
справах: № 21-116а11 від 06 червня 2011 року, №
21-361а11 від 21 листопада 2011 року та №
21-333а11 від 05 грудня 2011 року.

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Відповідно до ст. 1 Угоди про гарантії
прав громадян держав - учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
галузі пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року, пенсійне забезпечення
громадян держав - учасниць цієї Угоди
та членів їхніх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Згідно зі ст. 5 вказаної Угоди, ця Угода
поширюється на всі види пенсійного
забезпечення громадян, які встановлені
або будуть встановлені законодавством
держав - учасниць Угоди.

За змістом ст. 6 вказаної Угоди
визначено, що призначення пенсій
громадянам держав - учасниць Угоди
проводиться за місцем проживання.

Згідно зі ст. 7 Угоди про гарантії прав
громадян держав - учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
галузі пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року передбачено, що при
переселенні пенсіонера в межах держав -
учасниць Угоди виплата пенсії за
попереднім місцем проживання
припиняється, якщо пенсія того ж виду
передбачена законодавством держави за
новим місцем проживання пенсіонера.

Розмір пенсії переглядається
відповідно до законодавства держави -
учасниці Угоди за новим місцем
проживання пенсіонера з дотриманням
умов, передбачених пунктом 3 статті 6
цієї Угоди.

Проте суд зазначає, що Порядок
відшкодування також визначає
механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України, витрат пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно з Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (крім осіб, зазначених
у п.2 ст.8 цього Закону), у тому числі
добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.

Аналізуючи дану норму суд, вважає, що
обраний позивачем спосіб захисту
(відновлення) порушеного права є таким,
що не відповідає змісту прав
Управління пенсійного фонду України в
Царичанському районі
Дніпропетровської області. Згаданий
Порядок не регулює спірні відносини,
які виникли у цьому випадку, оскільки
встановлене правило щодо підписання
актів звірки розрахунків підлягає
застосуванню лише за відсутності
спору. У разі наявності спору та
незгоди на підписання актів звірки з
боку Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
вимоги про стягнення таких сум мають
вирішуватись в судах адміністративної
юрисдикції, шляхом пред'явлення позову
про стягнення цих сум, а не шляхом
пред'явлення вимог про включення
відповідних сум до актів звірок, чи про
зобов'язання прийняти до заліку суми
цих витрат.

Таким чином, суд приходить до висновку
про безпідставність вимог Управління
пенсійного фонду України в
Царичанському районі
Дніпропетровської області, а тому в
задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову Управління Пенсійного фонду
України в Царичанському районі
Дніпропетровської області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Петриківському
районі Дніпропетровської області про
зобов'язання вчинити дії- відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та
строки, встановлені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
С.І. Озерянська