Справа № 804/2626/14
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
26 червня 2014 р. Справа № 804/2626/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБоженко Наталії
Василівни при секретаріТалаш Д.В. за
участю: представників позивача
представника відповідача Воронського
С.О., Кузьміної Р.І. Фініченко Л.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Приватного
підприємства "Енергія" до Державної
податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
Приватне підприємство "Енергія"
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції в Амур-Нижньодніпровському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, в якому
просить визнати протиправним та
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач вважає, що податкове
повідомлення-рішення, яке виніс
відповідач є незаконними та такими, що
порушило права та законні інтереси
позивача, тому воно підлягає визнанню
протиправним та скасуванню, оскільки
операція з купівлі-продажу векселів
була реально вчинена.
Представники позивача у судовому
засіданні підтримали заявлені позовні
вимоги та просили позов задовольнити
повністю, з підстав викладених в
Представник відповідача у судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечував, та зазначив, що відповідач
діяв згідно чинного законодавства
України, також надав до суду письмові
заперечення, які містяться в
матеріалах справи.
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази наявні в
матеріалах справи, суд встановив
Приватне підприємство "Енергія"
зареєстровано Виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради та
перебуває на податковому обліку в
Державній податковій інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області, як платник податків.
Державною податковою інспекцією в
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області на підставі
п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1
ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 року №2755-VI проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку приватного підприємства
"ЕНЕРГІЯ" з питань дотримання вимог
податкового законодавства в частині
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати всіх податків та
зборів при проведені операцій з
купівлі - продажу векселів, емітентом
яких є ТОВ "Монтажбудстрой" (код за
За результатами перевірки складений
акт за №1105/04-61-22-4/31459397 від 06.12.2013 року,
згідно із висновками якого встановлено
порушення пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" від 28.12.1994р. №334/94-ВР, в
результаті чого було занижено податок
на прибуток на загальну суму 3746750,00 грн.,
в тому числі за 4 квартал 2010 року - 3746750,00
На акт перевірки були подані
заперечення від 12.12.2013 року, згідно
статті 86 Податкового кодексу України,
однак рішенням про результати розгляду
висновки акту перевірки було залишено
На підставі акту перевірки
1105/04-61-22-4/31459397 від 06.12.2013 року винесено
від 20.12.2013 року, яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на прибуток приватних підприємств за
основним платежем в розмірі 3746750,00 грн.
та за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) в розмірі 936687,50 грн..
ПП "Енергія" подало скаргу до Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 25.12.2013
року, згідно статті 56 Податкового
кодексу України, рішенням про
результати розгляду скарги від 06.02.2014
року №726/10/04-36-10-08-09 скаргу було залишено
Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість вказаних висновків
відповідача і винесеного на підставі
такого висновку спірного акту
індивідуальної дії на відповідність
вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що ПП "Енергія"
здійснювало операції з купівлі-продажу
цінних паперів, зокрема векселів, які
емітовано ТОВ "Монтажбудстрой " у
підприємства ТОВ «МИКРОНКЕПІТАЛ»
серії та номери яких: АА 2354609, АА2354631,
АА2354612. Розрахунки між контрагентами
здійснені в безготівковій формі та
заборгованості між підприємствами не
Придбанні прості векселі були в
подальшому реалізовані, про що
зазначено в акті перевірки, а саме:ПП
«ЕКОМЕТ», «КОМІНМЕТКЕПІТАЛ»ЗНВКІФ ВАТ,
такий продаж здійснювався повіреними,
які мають ліцензію Державної комісії з
цінних паперів та фондового ринку, а
саме ТОВ «Фондова компанія «Ескорт
Капітал», ТОВ «Микронкепітал».
Факт здійснення операцій
купівлі-продажу векселів ТОВ
"Монтажбудстрой" підтверджується
копіями договорів купівлі-продажу
цінних паперів, актами
приймання-передачі цінних паперів,
договорами доручень на посередницькі
послуги з купівлі-продажу цінних
паперів, актами наданих послуг з
купівлі-продажу цінних паперів,
платіжними дорученнями по операціям з
купівлі-продажу цінних паперів,
оборотно-сальдовими відомостями
рахунків відображення операцій з
купівлі-продажу цінних паперів.
Зазначенні первинні документи були
надані позивачем до перевірки та до
суду.
ПП "Енергія" відображало результати
операцій з купівлі-продажу простих
векселів ТОВ "Монтажбудстрой" у
податковій звітності, а саме: в додатку
КЗ декларацій з податку на прибуток
підприємства за 2010 рік.
Висновок відповідача, що викладений в
акті перевірки обгрунтовано тим, що
вироком Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 07.11.2011 року по справі №
1-702-11 визнано винною Курбаєву Л.А,
засновника (учасника) та директора ТОВ
«Монтажбудстрой», у здійсненні
фіктивної підприємництва, яка свою
провину визнала та зазначила про те, що
фінансово-господарської діяльності не
вела, договорів та інших документів
фінансово-господарської діяльності не
підписувала, господарської діяльності
не вела.

Таким чином, відповідач в акті
перевірки зазначає, що операції
позивача із цінними паперами -
векселями ТОВ «Монтажбудстрой», не є
операціями з купівлі-продажу цінних
паперів.

У зв'язку з цим відповідач стверджує, що
позивач безпідставно відобразив
операції купівлі-продажу цінних
паперів у податковій звітності, а
грошові кошти отриманні позивачем є
іншими доходами позивача в розумінні
п.п.4.1.6 п.4.1. ст.4 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

Так, у відповідності до п.4 підрозділу 4
Перехідних положень Податкового
кодексу України операції з цінними
паперами та деривативами, що придбані
до набрання чинності розділом III цього
Кодексу, відображаються в обліку при
визначенні податку на прибуток
підприємств за правилами, що діяли на
момент придбання таких цінних паперів.

Згідно п.п.7.6.1 п.7.6 ст. 7 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств" (чинного на час виникнення
спірних правовідносин) платник податку
веде окремий податковий облік
фінансових результатів операцій з
цінними паперами (у тому числі
іпотечними сертифікатами участі,
іпотечними сертифікатами з фіксованою
дохідністю та сертифікатами фондів
операцій з нерухомістю) і деривативами
у розрізі окремих видів цінних паперів,
а також фондових та товарних
деривативів. При цьому облік операцій з
акціями ведеться разом з іншими, ніж
цінні папери, корпоративними правами.

Якщо протягом звітного періоду витрати
на придбання кожного з окремих видів
цінних паперів, а також деривативів,
понесені (нараховані) платником
податку, перевищують доходи, отримані
(нараховані) від продажу (відчуження)
цінних паперів або деривативів такого
ж виду протягом такого звітного
періоду, від'ємний фінансовий
результат переноситься на зменшення
фінансових результатів від операцій з
цінними паперами або деривативами
такого ж виду майбутніх звітних
періодів у порядку, визначеному
статтею 6 цього Закону.

Згідно пп. 7.6.2 п. 7.6 ст. 7 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств" норми цього пункту
поширюються на платників податку -
торгівців цінними паперами та
деривативами, а також на будь-яких
інших платників податку, які
здійснюють операції з торгів цінними
паперами чи деривативами.

Згідно пп. 7.6.3. п. 7.6 ст. 7 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств" під терміном "витрати"
слід розуміти суму коштів або вартість
майна, сплачену (нараховану) платником
податку продавцю цінних паперів та
деривативів як компенсація їх
вартості. До складу витрат включається
також сума будь-якої заборгованості
покупця, яка виникає у зв'язку з таким
придбанням.

За змістом підпунктів 7.6.1, 7.6.3 та 7.6.4
підпункту 7.6 статті 7 зазначеного
Закону формування витрат на придбання
цінних паперів не пов'язується з фактом
їх наступного продажу (моментом
продажу).

Аналогічну позицію займає Верховний
Суд України у своїй постанові від 11.04.2-11
року по справі №21-23а11.

Пунктом 153.8 ст. 153 Податкового кодексу
України передбачено що для
оподаткування операцій з торгівлі
цінними паперами та іншими, ніж цінні
папери, корпоративними правами під
терміном "витрати" слід розуміти суму
коштів або вартість майна, сплачену
(нараховану) платником податку
продавцю (у тому числі емітенту під час
розміщення) цінних паперів або інших,
ніж цінні папери, корпоративних прав,
як компенсація їх вартості. До складу
витрат включається також сума
будь-якої заборгованості покупця, яка
виникає у зв'язку з таким придбанням.

Платник податку веде відокремлений
облік фінансових результатів операцій
з цінними паперами в розрізі окремих
видів цінних паперів та інших, ніж
цінні папери, прав в тому числі окремий
облік операцій з цінними паперами,
придбаними під час їх розміщення,
повторного продажу емітентом чи в
результаті здійснення внеску до
капіталу. При цьому облік операцій з
акціями ведеться разом з іншими, ніж
цінні правами. Витрати платника
податку, понесені при придбанні цінних
паперів, які використані платником в
операціях РЕПО, не враховуються у
визначенні з торгівлі цінними паперами
протягом строку РЕПО, а при визначенні
фінансових результатів за операціями
РЕПО в порядку, передбаченому в пункті
153.9 цієї статі.

Якщо протягом звітного періоду витрати
на придбання кожного з окремих видів та
інших, ніж цінні папери, корпоративних
прав, понесені (нараховані) платником
податку, перевищують доходи, отримані
(нараховані) від продажу (відчуження)
або інших, ніж цінні папери,
корпоративних прав цього ж виду
протягом такого звітного періоду,
від'ємний фінансовий результат
переноситься на зменшення результатів
від операцій з цінними паперами або
іншими ніж цінні папери,
корпоративними правами цього ж виду
наступних звітних періодів у порядку,
визначеному статтею 150 цього розділу.

Якщо протягом звітного періоду доходи
від продажу кожного з окремих видів
цінних паперів, деривативів та інших,
ніж цінні папери, корпоративних прав
отримані (нараховані) платником
податку, перевищують витрати, понесені
(нараховані) платником податку
внаслідок придбання цінних паперів,
деривативів або інших, ніж цінні
папери, корпоративних прав цього ж виду
протягом такого звітного періоду (з
урахуванням від'ємного фінансового
результату від операцій з цінними
паперами, деривативами або іншими, ніж
цінні папери, корпоративними правами
цього ж виду минулих періодів),
прибуток включається до складу доходів
такого платника податку за
результатами такого звітного періоду.

В тому числі наказом Державної
податкової служби України від року №579
затверджено Узагальнюючу податкову
консультацію щодо порядку
оподаткування податком на прибуток
операцій з цінними паперами та
вторинному ринку, у якій зазначено про
те, що витрати на придбання цінних
паперів на вторинному фондовому ринку,
визначаються у від окремному обліку
фінансових результатів від операцій з
цінними паперами у тому податковому
періоді, на який припадає їх понесення
(нарахування) незалежно від періоду
отримання доходу від подальшого
відчуження таких цінних паперів.

Правильність заповнення позивачем
додатку К3 відповідачем не оспорюється.

Відносини, пов'язані з обігом векселів
в Україні регулюються Конвенцією, якою
запроваджено Уніфікований закон про
переказні векселі та прості векселі,
Конвенцією про врегулювання деяких
колізій законів про переказні векселі
та прості векселі, Конвенцією про
гербовий збір стосовно переказних
векселів і простих векселів, а також
Законом України "Про обіг векселів в
Україні" від 5 квітня 2001 р. № 2374-ІІІ,
Законом України "Про цінні напери та
фондовий ринок" від 23 лютого 2006р. №
3480-ІV.

Судом встановлено, що векселі ТОВ
"Монтажбудстрой" оформлено згідно
вимог, встановлених ст. 5 Закону України
"Про обіг векселів в Україні" та ст. 75, 76
Уніфікованого закону і не містять
дефекту форми, та будь-яких інших
підстав, які б позбавили їх вексельної
сили.

Згідно пунктів 8, 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 08.06.2007 року
№5 "Про деякі питання практики розгляду
спорів, пов'язаних з обігом векселів" за
наявності на переказному або простому
векселі підписів осіб, не здатних брати
зобов'язання за векселем, або
підроблених підписів, або підписів
вигаданих осіб, або підписів, що з
будь-яких інших підстав не можуть
зобов'язувати тих осіб, які поставили
їх на векселі чи від імені яких він був
підписаний, то згідно зі статтями 7, 77
Уніфікованого Закону зобов'язання
інших осіб, які поставили свої підписи
на ньому, є юридично дійсними.

Правочини, на підставі яких було видано
(передано) вексель, можуть бути визнані
судом недійсними у випадках,
передбачених статтями 215 - 236 ЦК України,
із застосуванням між сторонами
загальних правових наслідків
недійсності правочинів. Визнання судом
зазначених правочинів недійсними не
спричиняє недійсність векселя як
цінного папера та не перериває
індосаментний ряд.

Як встановлено в судовому засіданні,
податковим органом взагалі не
досліджувались правочини, на підставі
яких такі векселі видавались або
передавались в подальшому, правочин, в
результаті якого видавались вказані
векселі, не визнавався у судовому
порядку недійсним.

Враховуючи викладене вище, навіть у
випадку наявності рішення суду про
визнання таких правочинів недійсними,
це не спричиняє недійсність векселів,
як цінних паперів та переривання
індосаментного ряду.

Таким чином, доказами по справі
спростовується припущення податкового
органу щодо недійсності векселів, як
цінних паперів, правочини щодо
придбання та продажу векселів не
досліджувались та в судовому порядку
не визнавались недійсними.

Судом не встановлено, що обіг векселів
ТОВ «Монтажбудстрой» зупинявся, а
також те, що приймалось рішення про
визнання цінних паперів - векселів ТОВ
«Монтажбудстрой» такими, що мають
ознаки фіктивності.

З витягу з ЄДРПОУ станом на 03.03.2014 року,
яке знаходиться у матеріалах справи,
вбачається, що ТОВ «Монтажбудстрой» є
зареєстрованою юридичною особою, не
перебував у стадії ліквідації або
банкрутства, керівником юридичної
особи та учасником є Курбаєва Л.О..

Тобто, обставин, які не дають право на
формування доходів та витрат за
операціями з цінними паперами, у даній
справі судом не встановлено.

Таким чином до суду та до перевірки
позивачем наданні первинні документи,
які підтверджують факт здійснення
операцій з купівлі-продажу цінних
паперів, на підставі чого суд доходить
до висновку про правомірність
формування позивачем доходів та витрат
за операціями з цінними паперами -
векселями ТОВ "Монтажбудстрой", та
відображення їх у податковому обліку.

Посилання відповідача у акті перевірки
на вирок Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 07.11.2011 року по справі №
1-702-11, як на підставу протиправного
відображення позивачем у податковому
обліку операцій купівлі-продажу цінних
паперів, є безпідставним з наступних
причин.

Частиною четвертою статті 72 КАС
України установлено, що вирок суду в
кримінальній справі або постанова суду
у справі про адміністративний
проступок, які набрали законної сили, є
обов'язковими для адміністративного
суду, що розглядає справу про правові
наслідки дій чи бездіяльності особи,
щодо якої ухвалений вирок або
постанова суду, лише в питаннях, чи мало
місце діяння та чи вчинене воно цією
особою.

Диспозиція наведеної правової норми,
на відміну від норми частини першої
статті 72 КАС України, прямо вказує на
те, що обов'язковими для суду, який
розглядає справу, є вирок суду в
кримінальній справі або постанова суду
у справі про адміністративний
проступок.

Разом із тим розглядувана норма
встановлює межі обов'язковості
зазначених різновидів судових рішень
для адміністративного суду, що
розглядає конкретну адміністративну
справу.

Така обов'язковість поширюється лише
на те питання, чи мало місце певне
діяння та чи вчинене воно особою, щодо
якої постановлено відповідний вирок
або прийнято постанову.

Отже, обов'язковими для врахування
адміністративним судом є факти,
наведені у вироку в кримінальній
справі чи постанові у справі про
адміністративний проступок, щодо часу,
місця та об'єктивного характеру
відповідного діяння тієї особи,
правові наслідки, дій чи бездіяльності
якої є предметом розгляду в
адміністративній справі.

У вироку Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 07.11.2011 року по справі №
1-702-11 відсутнє дослідження
господарських операцій, що стали
підставою для видачі векселів
підприємством ТОВ «Монтажбудстрой»;
відсутній також висновок про
безпідставність видачі векселів ТОВ
«Монтажбудстрой» в рахунок оплати за
придбані товари (роботи, послуги);
досліджено період діяльності ТОВ
«Монтажбудстрой» з 01.02.2010 року по 30.04.2010
року, а всі векселі видані ТОВ
«Монтажбудстрой» та в подальшому
придбані позивачем видано після 30.04.2010
року.

Суд зазначає, що визнання керівника
юридичної особи винним у здійсненні
фіктивного підприємництва саме по собі
не призводять автоматично до
недійсності всіх угод, укладених з
моменту державної реєстрації такої
юридичної особи.

Одночасно суд враховує те, що
відповідачем не надано доказів
обізнаності позивача із фіктивним
характером діяльності ТОВ
«Монтажбудстрой» та купівля векселів,
емітентом яких було ТОВ
"Монтажбудстрой", здійснювалась
позивачем у іншого підприємства - ТОВ
"Микронкепитал".

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд, згідно ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Таким чином, з урахуванням доказів у їх
сукупності та висновків суду
викладених вище, суд приходить
висновку, що відповідачем не доведено
належними та допустимими доказами
правомірність винесення податкового
повідомлення-рішення № від 20.12.2013
року, тому позов є обґрунтованим та
підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд керується вимогами
ч. 1 ст.94 Кодексу адміністративного
судочинства, згідно з якими, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України. Виходячи з
цього, сплачений позивачем судовий
збір у розмірі 487,20 грн., що
підтверджується платіжним дорученням,
що міститься в матеріалах справи,
підлягає компенсації з Державного
бюджету України.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 72, 86, 94, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов приватного
підприємства "Енергія" до Державної
податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 20.12.2013
року - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 20.12.2013 року Державної податкової
інспекції в Амур-Нижньодніпровському
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь приватного підприємства
"Енергія" () судові
витрати у розмірі 487 (чотириста
вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
згідно з ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя (підпис) Постанова не
набрала законної сили станом на 27.06.2014
року З оригіналом згідно Помічник
судді Н.В. Боженко
Ю.В.Савчук