Справа № 265/912/14-а
Суддя: Васильєва І. А.
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Шиян В.В.
Суддя-доповідач - Васильєва І. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року
справа №265/912/14-а

приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: Васильєвої І.А., Білак С.В.,
Сухарька М.Г. , розглянувши в порядку
письмового провадження апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову
Орджонікідзевського районного суду
м.Маріуполя від 27 червня 2014 року у
справі № 265/912/14-а за позовом ОСОБА_2 до
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції Донецької
області про скасування постанови про
повернення виконавчого документа
стягувачу, -

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до Орджонікідзевського
відділу державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції Донецької області, в якому
просив визнати постанову від 05 лютого
2014 року про повернення виконавчого
листа №2а-24/09, виданого 23 листопада 2011
року, яка винесена заступником
начальника Орджонікідзевського
відділу державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції Донецької області Саловською
С.Ю. протиправною та незаконною та
скасувати іі, направити судове рішення
до Орджонікідзевського відділу
Державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції для відновлення виконавчого
провадження (а.с. 2-3).

Постановою Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя Донецької
області від 27 червня 2014 року в
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_2 відмовлено. (а.с. 52-55).

Позивач з постановою суду першої
інстанції не погодився, подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи.
Просив скасувати постанову суду першої
інстанції, та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі (а.с. 60-62).

В доводах апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що суд першої
інстанції відмовляючи в задоволенні
позову грубо проігнорував норми п. 3
розділу II «Прикінцеві та перехідні
положення Закону України «Про гарантії
держави щодо виконання судових
рішень», із змінами і доповненнями,
який набрав чинності 01 січня 2013 року, а
саме - виконавчі документи за рішеннями
суду про стягнення коштів або рішення
суду, що набрали законної сили,
боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього закону
суб'єкти, які видані або ухвалені до
набрання чинності цим законом,
подаються до органу державної
виконавчої служби протягом шести
місяців з дня набрання чинності цим
пунктом. Ця норма вступила в дію 16
жовтня 2013 року, а постанова державного
виконавця була винесена 05 лютого 2014
року. Апелянт в доводах апеляційної
скарги посилається на правову позицію
викладену в ухвалах Вищого
адміністративного суду України від
26.06.2014 року справа К/800/21175/14, від 16.06.2014
року справа К/800/31119/14, від 13.06.2014 року
справа К/800/30955/14.

Також, апелянт вказує на те, що суд
першої інстанції не прийняв до уваги,
що постанова державного виконавця
прийнята в порушення п. 18 ч. 1 ст. 37, ч. 1
та 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче
провадження» від 21 квітня 1999 року № 606,
із змінами та доповненнями на момент
прийнята постанови.

Сторони в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з'явились, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. За
приписами п.2 ч.1 ст.197 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд справи колегією суддів
здійснюється в письмовому провадженні
за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної
скарги. Суд апеляційної інстанції
може вийти за межі доводів
апеляційної скарги в разі встановлення
під час апеляційного провадження
порушень, допущених судом першої
інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
встановила наступне.

23 листопада 2011 року Орджонікідзевським
районним судом міста Маріуполя було
видано виконавчий лист № 2а-24/09 від 15
липня 2009 року про зобов'язання УПСЗН
Орджонікідзевського району
Маріупольської міської ради,
нарахувати та здійснити виплату за
рахунок Державного бюджету України
ОСОБА_2 недоплачену суму допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 01 вересня
2007 року по 31 грудня 2007 року у розмірі
508,19 гривень (а.с. 21).

09 грудня 2011 року Орджонікідзевським
районним судом міста Маріуполя було
винесено ухвалу про поновлення ОСОБА_2
строку для пред'явлення виконавчого
листа № 2а-24/09 від 15 липня 2009 року до
виконання (а.с. 22).

02 лютого 2012 року на підставі
виконавчого листа № 2а-24/09 від 15 липня
2009 року виданого Орджонікідзевським
районним судом міста Маріуполя було
відкрито виконавче провадження ВП №
30981816 про зобов'язання УПСЗН
Орджонікідзевського району
Маріупольської міської ради
нарахувати та здійснити виплату за
рахунок Державного Бюджету України
ОСОБА_2 недоплачену суму допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 01 вересня
2007 року по 31 грудня 2007 року у розмірі
508,19 гривень (а.с. 23).

Як вбачається з постанови про
скасування процесуального документу
від 19 листопада 2011 року, 15 листопада 2013
року до Відділу ВДВС надійшла,
постанова Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя №
265/3912/13-а від 04 листопада 2012 року, якою
скасовано постанову про закінчення
виконавчого провадження від 12 вересня
2012 року ВП №30981816 винесеної заступником
начальника Орджонікідзевського ВДВС
ММУЮ Саловською С.Ю. (а.с. 24)

19 листопада 2013 року виконавче
провадження за виконавчим листом №
2а-24/09 від 15 липня 2009 року виданого
Орджонікідзевським районним судом
міста Маріуполя було відновлено (а.с.
24).

Постановою Орджонікідзевського ВДВС
ММУЮ від 20 грудня 2013 року зупинено
виконавче провадження за виконавчим
листом № 2а-24/09, у зв'язку з
направленням Орджонікідзевським ВДВС
ММУЮ заяви до Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя про
заміну способу та порядку виконання
виконавчого документу (а.с. 25).

Згідно ухвали Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя від 10
січня 2014 року заяву
Орджонікідзевського ВДВС ММУЮ
задоволено, а саме змінено спосіб і
порядок виконання виконавчого листа №
2а-24/09, наступним способом: стягнути з
УПСЗН Орджонікідзевського району
Маріупольської міської ради на користь
ОСОБА_2 недоплачену суму допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 01 вересня
2007 року по 31 грудня 2007 року у розмірі
508,19 гривень (а.с. 26-27). Вказана ухвала
набула чинності 15 січня 2014 року.

05 лютого 2014 року заступником
начальника Орджонікідзевського ВДВС
ММУЮ Саловською С.Ю. було винесено
постанову про повернення виконавчого
документа стягувачу з посиланням на п.9
ч.1 ст. 47,ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження», а саме, так як
законом встановлена заборона щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, якщо у нього відсутнє інше
майно чи кошти, на які можливо
звернути стягнення, а також щодо
проведення інших виконавчих дій
стосовно боржника, що виключає
можливість виконання відповідного
рішення(а.с. 4 ).

Позивач з вказаною постановою про
повернення виконавчого листа не
згоден, що стало підставою для
звернення до суду з вказаним позовом.

Спірним у даній справі є правові
підстави у Державної виконавчої служби
для повернення виконавчого листа
стягувачу з урахуванням вимог Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень».

З цього приводу судова колегія
зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 3 Закону
України «Про виконавче провадження»
рішення про стягнення коштів з
державних органів, державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконуються органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

Закон України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень
передбачає особливості надання
державою гарантій щодо виконання
рішень суду. Відповідно до вимог ст. 2
вказаного Закону, держава гарантує
виконання рішення суду про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії щодо майна, боржником за яким є:
державний орган, державні
підприємство, установа, організація;
юридична особа, примусова реалізація
майна якої забороняється відповідно до
законодавства.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції боржником у виконавчому
листі 2а-24/09 виданому 23 листопада 2011
року є державний орган. Особливості
виконання рішень суду про стягнення
коштів з державного органу передбачені
ст. 3 Закону України «Про гарантії
держави щодо виконання судових
рішень», яка передбачає, що стягувач за
рішенням суду про стягнення коштів з
державного органу звертається до
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, у строки встановлені
Законом України «Про виконавче
провадження» із заявою про виконання
рішення суду. Разом із заявою стягувач
подає до центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів,
документи та відомості, необхідні для
перерахування коштів, згідно з
переліком, затвердженим Кабінетом
Міністрів України. Порядок виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або боржників,
затверджено постановою КМУ від 03
серпня 2011 року № 845 у редакції
постанови КМУ від 30 січня 2013 року № 45.

Судова колегія не приймає до уваги
посилання апелянта на п.3 розділу ІІ
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень» з
урахуванням наступного.

Вказаний пункт передбачає, що
виконавчі документи за рішеннями суду
про стягнення коштів або рішення суду,
що набрали законної сили, боржниками за
якими є визначені частиною першою
статті 2 цього Закону суб'єкти, які
видані або ухвалені до набрання
чинності цим Законом, подаються до
органу державної виконавчої служби
протягом шести місяців з дня набрання
чинності цим пунктом. Вказаний пункт
набрав чинності 16.10.2013 року. Отже
зазначена норма передбачає наявність
судового рішення або виконавчого
документа в якому йдеться про
стягнення коштів.

Судова колегія звертає увагу на те, що в
розумінні вимог ст. 158 Кодексу
адміністративного судочинства
України, до судових рішень відносяться
як постанови так і ухвали.

Якщо звернутися до матеріалів даної
справи, то судове рішення про стягнення
коштів ухвалено 10 січня 2014 року (ухвала
Орджонікідзевського районного суду м.
Маріуполя),а набула чинності 15 січня 2014
року, отже після набрання чинності п.3
розділу ІІ Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень».

Крім того, судова колегія не
приймає до уваги посилання апелянта на
ч.1 ст. 37 п.18 Закону України «Про
виконавче провадження», оскільки
вказана норма передбачає обов'язкове
зупинення виконавчого провадження у
разі надіслання виконавчого документа
до центрального органу виконавчої
влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів, у
випадку, передбаченому частиною
третьою статті 4 Закону України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень", а стаття 4 вказаного
закону передбачає особливості
виконання рішень суду про стягнення
коштів з державного підприємства або
юридичної особи, що в даному випадку не
узгоджується з обставинами даної
справи, оскільки боржником є державний
орган.

Щодо доводів апелянта про
необхідність застосування правової
позиції вкладеної в ухвалах Вищого
адміністративного суду України від
26.06.2014 року справа К/800/21175/14, від 16.06.2014
року справа К/800/31119/14, від 13.06.2014 року
справа К/800/30955/14, то судова колегія їх не
приймає з урахуванням по-перше того, що
відповідно до вимог ч.2 ст. 161 КАС
України, врахуванню підлягають
висновки Верховного Суду України, а
по-друге, обставини викладені в
зазначених ухвалах є відмінними від
обставин даної справи.

На підставі викладеного судова колегія
робить висновок про те, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що відповідно до вимог ст. 200 КАС
України є підставою для залишення
апеляційної скарги без задоволення, а
судового рішення без змін. Доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Орджонікідзевського районного суду
м.Маріуполя від 27 червня 2014 року у
справі № 265/912/14-а - залишити без
задоволення.

Постанову Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя від 27
червня 2014 року у справі № 265/912/14-а
-залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили. Ухвала прийнята за
наслідками розгляду в письмовому
проваджені набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Колегія суддів
І.А. Васильєва

С.В. Білак

М.Г. Сухарьок