Справа № 806/3542/14
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 року
Житомир справа №
806/3542/14

категорія 10.1

Суддя Житомирського окружного
адміністративного суду Шимонович Р.М.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом управління Пенсійного фонду
України в Малинському районі
Житомирської області до Поліської
дослідної станції ім. О.М. Засухіна
інституту картоплярства Національної
академії аграрних наук України про
стягнення 10825,34 грн.,-

встановив:

Управління Пенсійного фонду України в
Малинському районі Житомирської
області звернулося до суду з позовом до
Поліської дослідної станції ім. О.М.
Засухіна інституту картоплярства
Національної академії аграрних наук
України. Просило стягнути з
відповідача 10825,34 грн. заборгованості
по коштах, які повинні спрямовуватись
на фінансування різниці між сумою
пенсій, призначених науковим
працівникам цієї станції відповідно до
Закону України "Про науково-технічну
діяльність" та сумою пенсій, обчислених
відповідно до інших законодавчих
актів, на які мають право зазначені
особи. Дана заборгованість виникла за
період за травень-липень 2014 року.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, на адресу суду
направив клопотання про розгляд справи
без його участі.

Представник відповідача, згідно
поданого клопотання просить справу
розглядати без його участі. Також, на
адресу суду від відповідача надійшли
письмові заперечення проти позову (а.с.
20-74)

Судовий розгляд справи здійснюється у
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
відповідно до положень частини 4 статті
122 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Дослідивши письмові докази наявні у
матеріалах справи дійшов висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог з
наступних підстав.

Згідно із частиною 1 статті 24 Закону
України "Про наукову і науково-технічну
діяльність", держава встановлює для
наукових (науково-педагогічних)
працівників, які мають необхідний стаж
наукової роботи, пенсії на рівні, що
забезпечує престижність наукової
праці та стимулює систематичне
оновлення наукових кадрів.

Частиною 9 статті 24 Закону України "Про
наукову і науково-технічну діяльність"
встановлено, що різниця між сумою
пенсії, призначеної за цим Законом, та
сумою пенсії, обчисленої відповідно до
інших законодавчих актів, на яку має
право науковий працівник,
фінансується:

- для наукових (науково-педагогічних)
працівників державних бюджетних
наукових установ, організацій та вищих
навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації - за рахунок коштів
державного бюджету;

- для наукових (науково-педагогічних)
працівників інших державних
підприємств, установ, організацій та
вищих навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації - за рахунок коштів цих
підприємств, установ, організацій та
закладів, а також коштів державного
бюджету в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України. При цьому
за рахунок коштів державного бюджету
науковим (науково-педагогічним)
працівникам оплачується з розрахунку
на одну особу 50 відсотків різниці
пенсії, призначеної за цим Законом;

- для наукових (науково-педагогічних)
працівників недержавних наукових
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації - за рахунок коштів цих
установ, організацій та закладів.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 24 березня 2004 р. №372 затверджений
Порядок фінансування різниці між сумою
пенсії, призначеної науковим
(науково-педагогічним) працівникам
державних небюджетних підприємств,
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III - IV рівнів
акредитації згідно із Законом України
"Про наукову і науково-технічну
діяльність", та сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, на яку мають право
зазначені особи.

Відповідно до пункту 2 Порядку, за
рахунок коштів державного бюджету
фінансується 50 відсотків різниці у
розмірі пенсії наукових
(науково-педагогічних) працівників
державних небюджетних підприємств,
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III - IV рівнів
акредитації у розрахунку на одну особу.
Інша частина фінансується за рахунок
коштів цих підприємств, установ,
організацій та закладів.

Як передбачено пунктом 5 Порядку,
розмір витрат на фінансування різниці
у розмірі пенсії за рахунок коштів
державних небюджетних підприємств,
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III - IV рівнів
акредитації визначається у розрахунку
на рік органами Пенсійного фонду до 20
січня поточного року та протягом 10 днів
з дня призначення пенсії відповідно до
Закону України "Про наукову і
науково-технічну діяльність", про що
відповідному підприємству, установі,
організації або закладу відразу
надсилається повідомлення за зразком,
що додається.

Зазначені підприємства, установи,
організації та заклади самостійно
визначають суму, що підлягає до сплати
у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25
числа перераховують органу Пенсійного
фонду за своїм місцезнаходженням
відповідні кошти для фінансування
різниці у розмірі пенсії, призначеної у
минулому та поточному роках.

Пунктом 8 Порядку встановлено, що у разі
порушення строку сплати коштів, які
спрямовуються на фінансування різниці
у розмірі пенсії, органи Пенсійного
фонду стягують відповідні суми у
порядку, визначеному законодавством.

Як випливає із змісту наведеного вище
Закону, визначальною обставиною в
даному випадку є джерело фінансування
оплати праці наукових працівників,
яким тепер призначена пенсія.

Матеріали справи свідчать, що до
березня 2004 року існувала Поліська
дослідна станція ім. О.М. Засухіна
інституту картоплярства УААН, яка в
подальшому була реорганізована, на
базі частини її майна була створена
державна бюджетна наукова установа -
Поліський науково-дослідний центр
інституту картоплярства УААН, який в
2006 році був перейменований на Поліську
дослідну станцію ім. О.М. Засухіна
інституту картоплярства Української
академії аграрних наук. Остання, як
правонаступник станції, що існувала до
2004 року, в частині переданих їй прав та
обов'язків є відповідачем по даній
справі. На базі решти майна колишньої
дослідної станції функціонує державне
підприємство "Дослідне господарство
Поліської дослідної станції ім. О.М.
Засухіна інституту картоплярства
Української академії аграрних наук".

Матеріалами справи підтверджено, що
наукові працівники, які працювали до
реорганізації та після неї
фінансувалися та фінансуються на даний
час 100% з державного бюджету.

З відповіді Української Академії
аграрних наук вбачається, що
фінансування оплати праці наукових
працівників Поліської дослідної
станції ім. О.М. Засухіна інституту
картоплярства УААН до її реорганізації
(2004 рік) повністю здійснювалось із
загального фонду Державного бюджету.
Відповідно, повністю за рахунок коштів
державного бюджету повинна
фінансуватись і різниця між сумою
призначеної за названим вище Законом
пенсії та сумою пенсії, обчисленої
відповідно до інших законодавчих
актів, на яку має право науковий
працівник.

З огляду на те, що фінансування оплати
праці наукових працівників
відповідача здійснювалося 100% за
рахунок державного бюджету, то дані
обставини є підставою для звільнення
відповідача від сплати різниці у
розмірі пенсії відповідно до статті 24
Закону України "Про наукову і
науково-технічну діяльність" та
Порядку № 372.

Зазначені обставини також
підтверджуються листом інституту
картоплярства від 27 травня 2014 року №167.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про необґрунтованість
доводів позивача про те, що у разі
ліквідації або зміни власника
підприємства, установи, організації
фінансування різниці у розмірі пенсії
здійснюється за рахунок коштів їх
правонаступників у порядку, що діяв
стосовно цих підприємств, установ,
організацій та закладів до моменту
ліквідації або зміни власника,
оскільки фінансування оплати праці
наукових працівників відповідача
здійснювалося за рахунок державного
бюджету.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 4 жовтня 2012 р. (а.с. 23-24)

Враховуючи викладене, суд вважає
адміністративний позов управління
Пенсійного фонду України в Малинському
районі Житомирської області не
обґрунтованим та відмовляє у його
задоволенні.

Керуючись статтями 86, 122, 158-163, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України,

постановив:

У задоволенні позовних вимог
управління Пенсійного фонду України в
Малинському районі Житомирської
області - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Р.М.Шимонович