Справа № 2а-18509/09/0370
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2014 року м. Київ
К/9991/6268/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Нововолинської об'єднаної державної
податкової інспекції Волинської
області

на постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 13 серпня
2009 року

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 01 грудня 2011
року

у справі № 2а-18509/09/0370

за заявою Нововолинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Волинської області

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «БРВ-Україна»

про застосування адміністративного
арешту активів, -

ВСТАНОВИВ:

Нововолинська об'єднана державна
податкова інспекція Волинської
області (далі - Нововолинська ОДПІ
Волинської області; заявник)
звернулась до суду із заявою про
застосування адміністративного арешту
активів Товариства з обмеженою
відповідальністю «БРВ-Україна» (далі -
ТОВ «БРВ-Україна»; відповідач) у
вигляді зупинення операцій на рахунках
у зв'язку з відмовою відповідача
допустити посадових осіб податкового
органу до проведення позапланової
виїзної документальної перевірки за
наявності законних підстав для її
проведення.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 13 серпня
2009 року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 01 грудня 2011
року, в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятими
судовими рішеннями у справі, заявник
оскаржив їх в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі,
Нововолинська ОДПІ Волинської області,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального права, просить скасувати
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 13 серпня 2009
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 01 грудня 2011 року.

В запереченні на касаційну скаргу
відповідач просить залишити її без
задоволення, а постановлені у справі
судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Підпунктом 9.1.1 пункту 9.1 статті 9
Закону України від 21 грудня 2000 року
№ 2181-III «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Закон № 2181-III) передбачено, що
адміністративний арешт активів
платника податків є виключним способом
забезпечення можливості погашення
його податкового боргу.

Відповідно до підпункту «г»
підпункту 9.1.2 пункту 9.1 статті 9 Закону
№ 2181-III арешт активів може
бути застосовано, якщо платник
податків відмовляється від проведення
документальної перевірки за наявності
законних підстав для її проведення або
від допуску посадових осіб податкового
органу до обстеження приміщень, що
використовуються для одержання
доходів або пов'язані з отриманням
інших об'єктів оподаткування,
електронних контрольно-касових
апаратів, комп'ютерних систем, що
застосовуються для розрахунків за
готівку або з використанням карток
платіжних систем, вагокасових
комплексів, систем та засобів
штрихового кодування.

Згідно з підпунктом 9.3.9 пункту 9.3
статті 9 Закону № 2181-III арешт коштів на
рахунку платника податків
здійснюється за заявою податкового
органу виключно на підставі рішення
суду в порядку, передбаченому
законодавством.

Пунктом 5.4 розділу 5 Порядку
застосування адміністративного арешту
активів платників податків,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від 25
вересня 2001 року № 386 (в редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин; далі - Порядок),
передбачено, що у разі виникнення
обставин, за яких платник податків
відмовляється від допуску працівників
податкового органу до перевірки за
наявності законних підстав для її
проведення, посадовим особам
податкового органу слід установити
факт відмови платника податку від
проведення документальної перевірки
за наявності законних підстав для її
проведення, зафіксувати його Актом
відмови, який складається оперативним
працівником податкової міліції за
місцезнаходженням такого платника
податку, підписується працівником
податкової інспекції, який повинен
проводити перевірку, та понятими
особами, а в разі незнайдення платника
податку обов'язково скласти акт про
факт його незнайдення.

Таким чином, з огляду на
встановлений судовими інстанціями
факт ненадання контролюючим органом
доказів на підтвердження наявності у
відповідача податкового боргу, а також
невідповідність акту недопуску до
проведення перевірки № 6123 від 03
липня 2009 року вимогам пункту 5.4 розділу
5 Порядку, висновок судів першої та
апеляційної інстанцій про відмову в
задоволенні заяви є правильним.

За наведених обставин та з
урахуванням викладеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 13
серпня 2009 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 01 грудня 2011 року такими, що прийняті
з правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
а тому суд касаційної інстанції не
знаходить підстав, які могли б
призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Нововолинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Волинської області
відхилити, а постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 13
серпня 2009 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 01 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, встановленими главою 3
розділу IV Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Карась О.В.