Справа № 162/836/14-а
Суддя: Глинянчук В. Д.
Дата ухвалення: 2014-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 162/836/14-а
Провадження № 2-а/162/105/2014
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2014 року
селище Любешів.

Любешівський районний суд
Волинської області в складі:
головуючого судді Глинянчука В.Д.,
розглянувши в порядку скороченого
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області про визнання бездіяльності
неправомірною, нарахування та виплату
недоплаченої щомісячної державної
соціальної допомоги як дитині війни,

встановив:

До суду з адміністративним
позовом звернувся ОСОБА_1. Просить
визнати бездіяльність відповідача
неправомірною, зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області з 01 січня 2014 року нарахувати та
виплатити недоплачену державну
соціальну допомогу як дитині війни у
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком,
проводити відповідні виплати у
майбутньому.

Свої вимоги обґрунтував тим, що
відповідно до Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» (далі по
тексту - Закон № 2195-IV) наділений
відповідним статусом та має право на
отримання щомісячної державної
соціальної допомоги у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком. Всупереч
цьому відповідач здійснює вказані
виплати у заниженому розмірі
відповідно до пункту 4 постанови
Кабінету Міністрів України № 1381 від 28
грудня 2011 року.

Ухвалою від 11 серпня 2014 року
відкрито скорочене провадження у
справі, при цьому частину позовних
вимог позивача (з 01 січня по 07 лютого 2014
року включно) залишено без розгляду.

Відповідач позов не визнав. У
своїх запереченнях управління
Пенсійного фонду України у
Любешівському районі покликається на
рішення Конституційного Суду України
№ 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року, № 15-рп/2004
від 02 листопада 2004 року щодо визнання
конституційним можливості зміни
розміру соціальних виплат із
додержанням принципу пропорційності
між соціальним захистом громадян та
фінансовими можливостями держави із
метою забезпечення добробуту всіх
громадян. Відповідно до статті 20 Закону
України «Про Кабінет Міністрів
України», Положення про Пенсійний
фонду України Кабінет Міністрів
України забезпечує проведення
державної соціальної політики та
затверджує бюджет пенсійного Фонду
України. Таким чином, Уряд України є
органом, який забезпечує проведення
державної соціальної політики, а
Пенсійний Фонд - орган, який її
реалізовує, в тому числі за рахунок
коштів Державного бюджету. Згідно з
пунктом 6-7 Прикінцевих положень Закону
України «Про державний бюджет України
на 2014 рік» в редакції Закону № 1622-VII
Верховна Рада України зокрема
встановила, що положення статей 5, 6
Закону № 2195-IV застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів бюджетів усіх
рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України тощо. Розміри виплат дітям
війни встановлено постановою Кабінету
Міністрів України № 1381 від 28 грудня 2011
року з наступними змінами. Відповідачу
відповідні суми нараховані та
виплачені. Крім цього, звертає увагу
суду на відсутність законодавчого
механізму вирахування мінімальної
пенсії за віком, що відповідач просить
задоволення позовних вимог на майбутнє
тощо.

Аналізом законодавства, доказів
по справі встановлено наступне.

Згідно паспортних даних ОСОБА_1
народився ІНФОРМАЦІЯ_1, що відповідно
до Закону № 2195-IV надає йому статус
дитини війни.

Позивач перебуває на пенсії по
віку, у його пенсійному посвідченні
проставлено відмітку «Дитина війни».

Стаття 6 Закону № 2195-IV в редакції 18
листопада 2004 року встановлювала
доплату до пенсії дітям війни у розмірі
30 % мінімальної пенсії за віком.

Статтею 71 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік» дію
статті 6 Закону № 2195-IV було зупинено. А
законом України «Про державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України»
вказану норму викладено в новій
редакції, яка встановлювала дітям
війни доплату до пенсії у розмірі
надбавки, встановленої учасникам
війни.

Конституційний суд України у
своїх рішеннях № 6-рп/2007 від 09 липня 2007
року та № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року
визнав неконституційними призупинення
дії та вказані зміни до статті 6 Закону
№ 2195-IV.

Отже, відповідно до статті 152
Конституції України у період спірних
правовідносин та на даний час діє
первинна редакція частини 1 статті 6
Закону № 2195-IV від 18 листопада 2004 року,
яка встановлює надбавку до грошового
утримання чи пенсії дітям війни у
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Разом з тим, відповідно до Законів
№ 4282-VI від 22 грудня 2011 року, № 5515-VI від 06
грудня 2012 року норми і положення статті
6 Закону № 2195-IV у 2012 та 2013 роках
застосовувалися у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України.

Рішенням Конституційного Суду
України № 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року
цю законодавчу практику визнано такою,
що відповідає Конституції України.

На реалізацію вказаних вище норм
Кабінетом міністрів України 28 грудня
2011 року прийнято постанову № 1381 «Про
підвищення рівня соціального захисту
найбільш вразливих верств населення»,
якою зокрема встановлено розміри
доплат дітям війни.

З розпоряджень відповідача
вбачається, що доплата позивачу як
дитині війни у період, який є предметом
судового дослідження, проводилась у
розмірах, визначених Кабінетом
Міністрів України. При цьому
відповідачем не враховано, що Кабінету
Міністрів України право встановлення
розміру надбавки дітям війни
надавалось Законами № 4282-VI від 22 грудня
2011 року, № 5515-VI від 06 грудня 2012 року
виключно на 2011 та 2012 роки. Починаючи з 01
січня 2014 року відповідної законодавчої
норми не було. Вказане положення
прийнято Законом України № 1622-VII від 31
липня 2014 року і набрало чинності 03
серпня 2014 року.

Таким чином, встановлено, що відповідач
при нарахуванні та виплаті позивачу
доплати як дитині війни керувався лише
підзаконними нормативно-правовим
актом, не враховуючи при цьому положень
статті 6 Закону № 2195-IV. Така практика
порушує визначений Конституцією
України принцип ієрархічності дії
нормативно-правових актів. Закони
України мають вищу юридичну силу перед
підзаконними актами, якими, зокрема, є
постанови Кабінету Міністрів України.

З огляду на наведені обставини
суд вважає необхідним захистити права
та інтереси позивача шляхом
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок доплат соціальної
допомоги дитині війни у період з 08
лютого по 02 серпня 2014 року включно. При
цьому суд не визначає конкретні суми
нарахування, оскільки це є
повноваженнями відповідача. Проте
вказує, що розрахунок необхідно
проводити, виходячи з положень частини
1 статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», адже іншого механізму
визначення мінімального розміру
пенсії за віком законодавством не
встановлено.

Разом з тим, вимога позивача про
зобов'язання відповідача в подальшому
нараховувати та виплачувати державну
соціальну допомогу як дитині війни у
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком
до задоволення не підлягає, адже з
набранням чинності 03 серпня 2014 року
Законом України № 1622-VII Кабінету
Міністрів України делеговано право
встановлювати розмір соціальних
виплат дітям війни. Ці виплати позивачу
здійснюються відповідно до постанови
Уряду № 1381 від 28 грудня 2011 року з
наступними змінами.

Суд розцінює як стилістичну помилку
позивача його вимогу про визнання
бездіяльності відповідача
неправомірною. Адже в цьому випадку
мали місце дії (відповідачем
виплачувалась допомога у заниженому
розмірі), а відповідно до статті 162 КАС
України суд у разі задоволення позову
ухвалює рішення про визнання дій
(бездіяльності) протиправними.
Зазначене, проте, не впливає на суть
спірних правовідносин.

Розподіл судових витрат між
сторонами слід здійснити за правилами
статті 94 КАС.

Керуючись статтями 6, 11, 94, 158-163, 183-2
КАС України, суд,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії
управління Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області щодо нарахування та виплати
щомісячного підвищення до пенсії як
дитині війни ОСОБА_1 у період з 08 лютого
по 02 серпня 2014 року включно.

Зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області здійснити перерахунок та
виплатити ОСОБА_1 встановлене статтею 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» 30 % підвищення до
мінімальної пенсії за віком.
Перерахунок та виплати здійснити з
урахуванням проведених виплат за
період з 08 лютого по 02 серпня 2014 року
включно, виходячи з визначеного
частиною 1 статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімального розміру
пенсії за віком.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
в користь ОСОБА_1 73 (сімдесят три) гривні
08 копійок судових витрат шляхом їх
безспірного списання Головним
управлінням Державної казначейської
служби у Волинській області у межах
відповідних бюджетних призначень,
наданих бюджетних асигнувань за
зобов'язаннями управління Пенсійного
фонду України у Любешівському районі
Волинської області.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано.

У випадку подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або з набранням законної сили рішення
за наслідками апеляційного
провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії через Любешівський районний суд.

Копія апеляційного скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя
В.Д. Глинянчук