Справа № 813/3475/14
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2014-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 серпня 2014 року 10 год. 46 хв.
Справа № 813/3475/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді - Сакалоша В.М.,
за участю секретаря судового засідання
представника позивача - Рісної Ю.Б.,
представника відповідача - Чижевського
розглянувши у м. Львові у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Західтрансбуд" до Державної
податкової інспекції у Франківському
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -
На розгляд Львівського окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява ТзОВ "Західтрансбуд" до
Державної податкової інспекції у
Франківському районі м.Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
Хід розгляду справи відображений в
ухвалах суду. В судовому засіданні
20.08.2014 року відповідно до положень ч.3
ст.160 Кодексу адміністративного
судочинства України проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Позовні вимоги обґрунтовано
безпідставністю збільшення позивачеві
спірними податковими
повідомленнями-рішеннями грошового
зобов'язання в сумі 181921,26 грн. та
безпідставністю застосування
вказаними рішеннями до позивача
штрафної (фінансової) санкцій у сумі
144061,21 грн. на підставі п. 127.1. ст. 127
Податкового кодексу України, оскільки
в дійсності мала місце несвоєчасна
сплата позивачем узгодженої суми
грошового зобов'язання, за що
відповідальність передбачена статтею
126 ПК України. При цьому представник
позивача зазначає, що у зв'язку з
недостатнім фінансуванням у позивача
виникла заборгованість по виплаті
заробітної плати і відповідно податку
з доходів фізичних осіб, який підлягає
утриманню з доходу, що виплачується
працівникам. Однак податкові
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб, нараховані та
задекларовані самим платником
податків, згідно правил ПК України
вважаються узгодженими, в зв'язку з чим
відповідач не мав права включати суму
узгодженого податкового зобов'язання
нарахованого та сплаченого платником
податків, до податкового
повідомлення-рішення. Крім того, на
думку позивача, прострочка у сплаті
узгоджених податкових зобов'язань не є
підставою для застосування до нього
санкцій, передбачених ст. 127
Податкового кодексу України, адже
позивачем не здійснювалась виплата
заробітної плати без попередньої
сплати податку.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала
повністю з підстав викладених у
позовній заяві, просила позов
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечив
повністю з підстав, викладених у
письмовому запереченні, суть яких
зводиться до того, що перевіркою
встановлено несвоєчасне перерахування
позивачем до бюджету податку з доходів
фізичних осіб у строки, встановлені
Податковим кодексом України, відтак
позивачеві правомірно визначено
зобов'язання в сумі 181921,26 грн. та
застосовано штрафну (фінансову)
санкцію у сумі 144061,21 грн. на підставі п.
127.1. ст. 127 Податкового кодексу України.
Окрім того, позивачем порушено строки
сплати узгодженого податкового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб у розмірі 217 097,03 грн.
понад 30 календарних днів, а тому до
позивача застосовано штрафну санкцію у
розмірі 20 % від суми простроченого
зобов'язання, що становить 43419,41 грн., на
підставі ст. 126 Податкового кодексу
України.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши представлені
сторонами документи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та висновки податкового органу,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне.

Державною податковою інспекцією у
Франківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області проведено
позапланову документальну перевірку
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Західтрансбуд» з
питань дотримання законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками, своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податку на доходи фізичних осіб
за період з 01.04.2012 р. по 31.01.2014 р., про що
28.02.2014 року складено акт № 264/17-02/30478068.

На підставі складеного за результатами
перевірки акта, відповідачем 21.03.2014 р.
прийнято податкові
повідомлення-рішення № та
про донарахування позивачеві
податкових зобов'язань з податку на
доходи фізичних осіб у сумі 43419,41 грн.
штрафних (фінансових) санкцій за
затримку більше 30 календарних днів
сплати суми грошового зобов'язання у
розмірі 217097,03 грн. та визначення
позивачеві грошового зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб в сумі
181921,26 грн. і застосування до позивача
штрафної (фінансової) санкції у сумі
144061,21 грн. відповідно.

Спірні податкові повідомлення-рішення
прийняті відповідачем згідно
викладеного у акті перевірки висновку
про порушення позивачем пп. 168.1.5 п.168.1
ст.168, пп. 129.1.3. п. 129.3 ст. 129, ст. 51, п. 176.2
ст.176 Податкового кодексу України від 02
грудня 2010 року № 2755-VI (із внесеними
змінами та доповненнями), що полягає у
неперерахуванні податку з доходів
фізичних осіб з заробітної плати за 2012 -
2014 рр. в сумі 181921,26 грн. та неповного
відображення нарахованих та
виплачених доходів приватним
підприємцям за період 2012 - 2013 рр. в 1-ДФ.

При прийнятті рішення судом взято до
уваги наступне.

Завданням адміністративного
судочинства відповідно до ч.1 ст.2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі КАС України) є захист
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно з ч.2
цієї ж статті можуть бути оскаржені
будь-які рішення, дії чи бездіяльність
суб'єктів владних повноважень, крім
випадків, коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Закріплений у ч. 1 ст.11 КАС України
принцип змагальності сторін
передбачає, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюється на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу
адміністративного судочинства України
предметом доказування є обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги
чи заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропущення строку для звернення до
суду тощо) та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

Згідно з п.1.1 ст.1 Податкового кодексу
України (далі ПК України), відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, вичерпний перелік
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулюються
Податковим кодексом України.

Оподаткування доходів, нарахованих
(виплачених, наданих) платнику податку
податковим агентом врегульовано ст. 168
Податкового кодексу України.

Податковий агент, який нараховує
(виплачує, надає) оподатковуваний дохід
на користь платника податку,
зобов'язаний згідно п.168.1 ст. 168 ПК
України утримувати податок із суми
такого доходу за його рахунок,
використовуючи ставку податку,
визначену в статті 167 цього Кодексу.

Згідно п.168.1.5 ст. 168 ПК України, якщо
оподатковуваний дохід нараховується
податковим агентом, але не
виплачується (не надається) платнику
податку, то податок, який підлягає
утриманню з такого нарахованого
доходу, підлягає перерахуванню до
бюджету податковим агентом у строки,
встановлені цим Кодексом для місячного
податкового періоду.

Відповідно до п. 176.2 ст. 176 Податкового
кодексу України особи, які відповідно
до цього Кодексу мають статус
податкових агентів, зобов'язані: а)
своєчасно та повністю нараховувати,
утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати за її рахунок;
б) подавати у строки, встановлені цим
Кодексом для податкового кварталу
податковий розрахунок суми доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, а також суми
утриманого з них податку до органу
державної податкової служби за місцем
свого розташування. Такий розрахунок
подається лише у разі нарахування сум
зазначених доходів платнику податку
податковим агентом протягом звітного
періоду. Запровадження інших форм
звітності з зазначених питань не
допускається.

Податкові декларації відповідно до
п.п.49.18.1 п. 49.18 ст. 49 ПК України, крім
випадків, передбачених цим Кодексом,
подаються за базовий звітний
(податковий) період, що дорівнює
календарному місяцю (у тому числі в
разі сплати місячних авансових
внесків) - протягом 20 календарних днів,
що настають за останнім календарним
днем звітного (податкового) місяця.

Платник податків зобов'язаний згідно
абз.1 п. 57.1 ст.57 ПК України самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно пункту 54.2 статті 54 Податкового
кодексу України грошове зобов'язання
щодо суми податкових зобов'язань з
податку, що підлягає утриманню та
сплаті (перерахуванню) до бюджету в
разі нарахування/виплати доходу на
користь платника податку - фізичної
особи, вважається узгодженим
податковим агентом або платником
податку, який отримує доходи не від
податкового агента, в момент
виникнення податкового зобов'язання,
який визначається за календарною
датою, встановленою розділом IV цього
Кодексу для граничного строку сплати
податку до відповідного бюджету.

Строком сплати податку та збору
визнається відповідно до п. 31.1 ПК
України період, що розпочинається з
моменту виникнення податкового
обов'язку платника податку із сплати
конкретного виду податку і
завершується останнім днем строку,
протягом якого такий податок чи збір
повинен бути сплачений у порядку,
визначеному податковим
законодавством. Податок чи збір, що не
був сплачений у визначений строк,
вважається не сплаченим своєчасно.
Момент виникнення податкового
обов'язку платника податків, у тому
числі податкового агента, визначається
календарною датою.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З матеріалів справи судом встановлено
подання позивачем до податкового
органу податкових розрахунків сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податків і сум
утриманого з них податку за 4 квартал 2012
року - 2013 рік із самостійно
задекларованими сумами утриманого
податку.

Судом також встановлено і не
заперечується сторонами, що збільшення
позивачу суми грошового зобов'язання
за платежем з податку на доходи
фізичних осіб за основним платежем в
розмірі 181921,26 грн., проведено на
підставі нарахованого податку на
доходи фізичних осіб самим позивачем
за листопад 2012 року - грудень 2013 року у
сумі 181921,26 грн., включеного до
податкового розрахунку форми № 1 ДФ за
IV-й квартал 2012 року, І квартал 2013 року,
ІІ квартал 2013 року, ІІІ квартал 2013 року
і IV-й квартал 2013 року та не сплаченого у
встановлені статтею 168 Податкового
кодексу України строки.

Згідно п.58.1 ст. 58 ПК України,
контролюючий орган надсилає (вручає)
платнику податків податкове
повідомлення-рішення разі коли сума
грошового зобов'язання платника
податків, передбаченого податковим або
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, розраховується
контролюючим органом відповідно до
статті 54 цього Кодексу (крім
декларування товарів, передбаченого
для громадян), або у разі коли за
результатами перевірки контролюючий
орган встановлює факт невідповідності
суми бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації, або
зменшує розмір задекларованого
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість, розрахованого
платником податків відповідно до
розділу V цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене та
зважаючи на те, що позивач самостійно
провів нарахування основного платежу з
податку на доходи фізичних осіб в
розмірі 181921,26 грн. та подав до
контролюючого органу відповідні форми
податкового розрахунку № 1 ДФ за звітні
періоди, суд дійшов висновку про
безпідставність включення
відповідачем податку на доходи
фізичних осіб в розмірі 181921,26 грн. до
суми основного платежу в оскаржуваному
податковому повідомленні-рішенні.

Відповідно до ч. 1 п. 127.1 ст. 127 ПК України,
ненарахування, неутримання та/або
несплата (неперерахування) податків
платником податків, у тому числі
податковим агентом, до або під час
виплати доходу на користь іншого
платника податків, - тягнуть за собою
накладення штрафу в розмірі 25
відсотків суми податку, що підлягає
нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Проте факт ненарахування, неутримання
та/або несплати (неперерахування)
позивачем податку з доходів фізичних
осіб до або під час виплати доходу
працівникам у акті перевірки не
зафіксований, представником
відповідача не доведено фактів
здійснення виплати позивачем доходу на
користь своїх працівників без
попередньої та/або одночасної сплати
податку на доходи фізичних осіб, докази
вказаного у матеріалах справи
відсутні.

Водночас п 126.1 ст. 126 Податкового
кодексу України передбачено, що у разі
якщо платник податків не сплачує
узгоджену суму грошового зобов'язання
протягом строків, визначених цим
Кодексом, такий платник податків
притягується до відповідальності у
вигляді штрафу у таких розмірах: - при
затримці до 30 календарних днів включно,
наступних за останнім днем строку
сплати суми грошового зобов'язання, - у
розмірі 10 відсотків погашеної суми
податкового боргу; - при затримці
більше 30 календарних днів, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 20
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

Судом встановлено і не спростовано
відповідачем порушення позивачем
податкового законодавства у вигляді
несвоєчасного перерахування до
бюджету 181921,26 грн., нарахованого
податку з доходів фізичних осіб у
строки, встановлені ПК України для
місячного податкового періоду, що
зафіксовано у акті перевірки і таке
порушення відповідає передбаченому ст.
126 Податкового кодексу України складу
порушення.

Однак згідно податкового
повідомлення-рішення №
відповідач застосував до позивача
штраф на підставі п. 127.1 ст. 127
Податкового кодексу України.

При цьому, при прийнятті іншого
оспорюваного податкового
повідомлення-рішення - №
відповідачем правомірно на підставі
ст. 126 Податкового кодексу України
застосовано до позивача штрафну
санкцію у розмірі 20 % за прострочку
більше як на 30 календарних днів сплати
суми грошового зобов'язання у розмірі
217097,03 грн. Представником позивача не
надано суду доказів своєчасності
сплати даної суми грошового
зобов'язання. Тому суд прийшов до
висновку, що в частині позовних вимог
про скасування податкового
повідомлення-рішення № слід
відмовити за їх безпідставністю.

Що стосується збільшення позивачу суми
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб в розмірі 510 грн.
штрафних санкцій згідно податкового
повідомлення-рішення від 21.03.2014
року, то суд вважає, що в цій частині
позовних вимог слід відмовити,
оскільки позивач не зазначає жодних
підстав для визнання вказаного рішення
в цій частині протиправним та його
скасування, а податковим органом, в
свою чергу, встановлено не
відображення в розрахунку 1-ДФ виплат,
здійснених на користь приватним
підприємцям.

Згідно з ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оскільки у даній справі оскаржується
рішення прийняте відповідачем,
суб'єктом владних повноважень, суд
відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України,
перевіряє чи прийняте (вчинене) воно: 1)
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Матеріали справи свідчать, що
відповідні положення відповідачем при
прийнятті податкового
повідомлення-рішення № від 21.03.2014
в частині збільшення Товариству з
обмеженою відповідальністю
«Західтрансбуд» (м. Львів вул. Мельника,
8, ) суми грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб на загальну суму 325472,47
грн., в тому числі за основним платежем -
181921,26 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 143551,21 грн., дотримані не
були, відповідачем помилково
застосовано спірним
податковим-повідомленням рішенням до
позивача штрафну (фінансову) санкцію на
підставі п. 127.1 ст. 127 Податкового
кодексу України, що в свою чергу
зумовило необхідність звернення
позивача за захистом свого порушеного
права до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що
позовні вимоги в частині скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 21.03.2014 р. про збільшення
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Західтрансбуд» (м.
Львів вул. Мельника, 8, ) суми
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб на загальну суму
325472,47 грн., в тому числі за основним
платежем - 181921,26 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями - 143551,21 грн., є
підставними та обґрунтованими, а тому
адміністративний позов в цій частині
підлягає задоволенню, а в решті
позовних вимог слід відмовити за їх
безпідставністю.

Судовий збір підлягає до стягнення
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог згідно ч. 3 ст. 94 КАС
України.

Відповідно до Закону України «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів щодо сплати судового збору» від
19.09.2013 року за подання до
адміністративного суду позову
майнового характеру сплачується
судовий збір в розмірі 2% розміру
майнових вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати (абз.2 п.п.1 п.3 ст.4). При
цьому, відповідно до ч. 3 ст.4 Закону за
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується лише
10% розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
задоволеній чи відхиленій частині
вимог.

При частковому задоволенні позову, а
також зважаючи на те що на момент
подання адміністративного позову
позивачем було сплачено судовий збір в
розмірі 10% від суми майнових вимог, до
стягнення з позивача підлягає сума в
розмірі 85,23 грн. Дана сума виникла у
зв'язку з наступним розрахунком.
Загальна сума майнових вимог складає 369
401,88 грн. Максимальний розмір судового
збору, який потрібно сплатити при
зазначеній сумі позову складає 4 870,20
грн. Задоволено позовних вимог на суму
325 982,47 грн. що в процентному відношенні
складає 88,25%. Відтак до стягнення з
позивача підляє судовий збір в розмірі
11,75% загальної суми майнових вимог.
Беручи до уваги те, що позивачем вже
проплачено 10% розміру судового збору
від загальної суми майнових вимог, до
оплати підляє сума 85,23 грн., що складає
1,75% від загальної суми позову.

Керуючись ст. ст. 7-14, 50, 71, 86, 94, 143, 158, 160-163,
167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задовольнити
частково.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Франківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області № від 21.03.2014 р.
в частині збільшення Товариству з
обмеженою відповідальністю
«Західтрансбуд» (м. Львів вул. Мельника,
8, ) суми грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб на загальну суму 325472,47
грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Західтрансбуд» (м.
Львів вул. Мельника, 8, )
судовий збір в сумі 85, 23 грн. (вісімдесят
п'ять гривень двадцять три копійки).

4. В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Львівський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 22
серпня 2014 року.

Суддя
Сакалош В.М.