Справа № 816/2310/14
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2014-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2014 року м.
ПолтаваСправа № 816/2310/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Сич С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Рогози
Х.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Машівському районі
Полтавської області до Відділення
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у Карлівському районі про
стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

13 червня 2014 року Управління Пенсійного
фонду України в Машівському районі
Полтавської області /надалі - позивач;
УПФУ в Машівському районі/ звернулося
до Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Карлівському
районі /надалі - відповідач/ про
стягнення витрат на виплату пенсії
громадянам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві, які отримали
каліцтво у державі СНД за період з
01.12.2013 р. по 01.06.2014 р., в розмірі 2627 грн. 58
коп. та стягнення витрат на виплату
допомоги на поховання ОСОБА_4,
виплаченої сім'ї померлого в сумі 186
грн. 46 коп. /а.с. 66-70/.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що відповідачем
безпідставно відмовлено у прийнятті до
відшкодування витрат на виплату пенсії
громадянам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 по
інвалідності внаслідок нещасного
видатку на виробництві, які отримали
каліцтво у державі СНД за період з
01.12.2013 р. по 01.06.2014 р., в розмірі 2627
грн. 58 коп. та витрат на виплату
допомоги на поховання ОСОБА_4,
виплаченої сім'ї померлого в сумі 186
грн. 46 коп.

Представники сторін у судове засідання
не з'явилися, хоча у матеріалах справи
наявні докази що вони належним чином
повідомлені про дату, час та місце
розгляду справи. Представник позивача
надіслав до суду клопотання про
розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до частини 4 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

З огляду на вищевикладене, суд вважає
за можливе розглянути справу за
відсутності представників сторін, на
підставі наявних у справі доказів.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали
справи, прийшов до наступних
висновків.

Судом встановлено, що Відділенням
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у Карлівському районі не
прийнято до заліку суму витрат на
виплату пенсії громадянам ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, які отримали каліцтво у
державі СНД за період з 01.12.2013 р. по
01.06.2014 р., в розмірі 2627 грн. 58 коп. та
витрати на виплату допомоги на
поховання ОСОБА_4,, виплаченої сім'ї
померлого в сумі 186 грн. 46 коп., що
підтверджується наявними у матеріалах
справи копіями актів щомісячної звірки
витрат, відповідними таблицями
розбіжностей, списками осіб, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва /а.с.10-15,
17-28/.

Згідно наявних у матеріалах справи
документів, нещасний випадок на
виробництві з гр. ОСОБА_3 стався 11.12.1979
року на шахті Тельманівська,
Сахалінська обл., Ушегорський район,
пос. Тельмановський, про що свідчить
акт про нещасний випадок на
виробництві від 12.12.1979 року № 30 /а.с.
110-112/. З гр. ОСОБА_1 нещасний випадок на
виробництві стався 27.08.1977 року на
Суземській РО "Сільгосптехніка",
Брянська область, сел. Суземка, про що
свідчить акт про нещасний випадок на
виробництві від 27.08.1977 року /а.с. 103-105/.
Нещасний випадок на виробництві з гр.
ОСОБА_2 стався 25.11.1992 року на ТОО
"Авангард", Сахалінська область, м.
Поронайськ, вул. Західна, 26, про що
свідчить акт про нещасний випадок на
виробництві від 30.11.1992 року № 3 /а.с.
106-109/.

Даним особам позивачем призначено
пенсію по інвалідності.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ в Україні
залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням; медичне страхування;
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності; страхування на випадок
безробіття.

За пенсійним страхуванням згідно зі
статтею 25 Основ надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: пенсії за віком, по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (в тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, крім передбачених п. 4
цієї статті; медичні
профілактично-реабілітаційні заходи;
допомога на поховання пенсіонерів.

За страхуванням від нещасного випадку
на виробництві та професійного
захворювання відповідно до пункту 4
цієї статті надається, зокрема, такий
вид соціальних послуг та матеріального
забезпечення, як пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

У частині 4 статті 26 Основ встановлено,
що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсія у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання є наслідком страхування
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, належним
страховиком, тобто тим, хто має
надавати застрахованій особі
матеріальну допомогу чи соціальні
послуги, відповідно до статті 25 Основ, є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків.

Згідно частини 2 статті 24 Закону "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23.09.1999 року № 1105-XIV
(далі - Закон № 1105-XIV), якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Сфера дії цього Закону поширюється на
таку категорію інвалідів, до якої
належать ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2, щодо
відшкодування витрат на виплату
пенсій.

За змістом частини 2 статті 2
зазначеного Закону особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, в якій із колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або
виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Підпунктом "а" ст. 27 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" встановлено, що
громадянам України - переселенцям з
інших держав, які не працювали в
Україні, пенсії по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва або
професійного захворювання
призначаються незалежно від стажу
роботи.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення, яка
13.03.1992 року була підписана Україною і
набрала для неї чинності, пенсійне
забезпечення громадян держав -
учасниць даної угоди та членів їх сімей
здійснюється за законодавством
держави, на території якої вони
проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особі, яка стала
інвалідом від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР, а в разі виплати такої
органами Пенсійного фонду України -
відшкодувати останньому витрати, є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків.

Перелік соціальних послуг та
виплат, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
передбачений статтею 21 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Підпунктом "г" пункту 1 статті 21 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
передбачено, що Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України зобов'язаний у
встановленому законодавством порядку
своєчасно та в повному обсязі
відшкодувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні, пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Відповідно до частини другої статті 24
Закону "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності",
якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Пунктом 5 Порядку відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 04.03.2003 року N 5-4/4 /далі по
тексту - Порядок/ передбачено, що
органи Пенсійного фонду щомісяця, до 10
числа місяця, наступного за звітним, на
підставі списку осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 1), та списку
померлих осіб і осіб, знятих з обліку з
інших причин, які отримували пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 2), проводять з
відділеннями виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
районах та містах обласного значення
(далі - відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків) звірку витрат за
особовими справами потерпілих,
складають акт щомісячної звірки витрат
за особовими справами потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 3), у якому
визначають загальну суму витрат, що
підлягає відшкодуванню, та до 15 числа
місяця, наступного за звітним, подають
його відповідно головним управлінням
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі (далі - головні
управління Пенсійного фонду) і
управлінням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі (далі - управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків).

Відповідно до пункту 4 цього
Порядку відшкодуванню підлягають суми,
що виплачуються відповідно до Законів
України "Про пенсійне забезпечення",
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалася пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію; сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій.

Враховуючи те, що відповідачем
безпідставно відмовлено включити до
заліку суму витрат на виплату пенсій по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва, призначених громадянам
ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за період з
01.12.2013 року по 01.06.2014 року в розмірі 2627
грн. 58 коп., суд вважає, що позов
підлягає задоволенню в частині
стягнення суми витрат на виплату
пенсії громадянам ОСОБА_3, ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві, які
отримали каліцтво у державі СНД, за
період з 01.12.2013 року по 01.06.2014 року в
розмірі 2627 грн. 58 коп.

Надаючи оцінку позовним вимогам про
стягнення витрат на виплату допомоги
на поховання ОСОБА_4, виплаченої сім'ї
померлого в сумі 186 грн. 46 коп., суд
виходить з наступного.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків, передбачений
статтею 21 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23 вересня 1999 року
№105-XIV.

Згідно з пунктом 2 частини першої
статті 21 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку організувати
поховання померлого, відшкодувати
вартість пов'язаних з цим ритуальних
послуг відповідно до місцевих умов.

Відповідно до частини восьмої статті 34
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" у разі смерті
потерпілого від нещасного випадку або
професійного захворювання витрати на
його поховання несе Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
згідно з порядком, визначеним
Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 11 липня 2001 року №
826, регулює питання відшкодування
Фондом таких витрат страхувальнику або
сім'ї застрахованого, чи іншій особі,
яка здійснювала поховання потерпілого,
на організацію поховання та пов'язаних
з цим ритуальних послуг.

Відповідно до пункту 2 цього Порядку
витрати на поховання провадяться у
разі смерті потерпілого, що настала за
обставин, за яких настає страховий
випадок державного соціального
страхування громадян від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, перелік яких визначено
Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абзацом 2 частини дев'ятої
статті 34 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" у разі смерті
потерпілого, який одержував страхові
виплати і не працював, розмір
відшкодування шкоди особам, зазначеним
у статті 33 цього Закону, визначається
виходячи із суми щомісячних страхових
виплат і пенсії, які одержував
потерпілий на день його смерті, з
відповідним коригуванням щомісячних
страхових виплат згідно із статтею 29
цього Закону. Причинний зв'язок смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів.

Аналіз норм Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", який визначає правову
основу, економічний механізм та
організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що призвели
до втрати працездатності або загибелі
застрахованих на виробництві осіб, та
зазначеного вище Порядку,
затвердженого на виконання частини
восьмої статті 34 цього Закону, дає
підстави вважати, що Фонд зобов'язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.

Відповідно до пункту 11 Положення про
медико-соціальну експертизу,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03 грудня 2009 року
№ 1317, медико-соціальні експертні
міські, районні, міжрайонні комісії
визначають, зокрема, причини смерті
інваліда або особи, ступінь втрати
працездатності якої визначений
комісією у відсотках на підставі
свідоцтва про смерть у разі, коли
законодавством передбачається надання
пільг членам сім'ї померлого.

Докази, які підтверджують причинний
зв'язок смерті громадянина ОСОБА_4 з
одержаним каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, професійним
захворюванням, позивачем до суду не
надані. Натомість, позивач повідомив
суд листом № 1553/06-19 від 15.08.2014 року, що
докази, які підтверджують причинний
зв'язок смерті громадянина ОСОБА_4 з
одержанням каліцтва або іншим
ушкодженням здоров'я відсутні /а.с. 102/.

З огляду на вищевикладене, суд
приходить до висновку про відсутність
правових підстав для відшкодування
відповідачем понесених Управлінням
Пенсійного фонду України в Машівському
районі Полтавської області витрат на
поховання зазначеної особи.

При вирішенні даного спору судом у
відповідності до вимог статті 2442
Кодексу адміністративного суду
України враховано правову позицію
Верховного Суду України щодо
зобов'язання Фонду відшкодовувати
виплачені іншими страховиками суми
допомоги на поховання лише тих осіб,
які померли від нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, тобто за умови наявності
причинного зв'язку їх смерті з
одержаним каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, висловлену в
постанові від 23 травня 2011 року у справі
№21-48а11.

Відповідно до частини першої статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Частиною першою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З огляду на викладене, позовна вимога
стягнення витрат на виплату допомоги
на поховання ОСОБА_4, виплаченої сім'ї
померлого в сумі 186 грн. 46 коп. -
необґрунтована та задоволенню не
підлягає.

Таким чином, позов підлягає
задоволенню частково.

Згідно із частиною 4 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України в Машівському
районі Полтавської області до
Відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у Карлівському районі про
стягнення коштів задовольнити
частково.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у Карлівському районі
() на користь Управління
Пенсійного фонду України в Машівському
районі Полтавської області () суму витрат на виплату пенсії
громадянам ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві, які отримали
каліцтво у державі СНД, за період з
01.12.2013 року по 01.06.2014 року в розмірі 2627
грн. 58 коп. (дві тисячі шістсот двадцять
сім гривень п'ятдесят вісім копійок).

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено
27 серпня 2014 року.

Суддя
С.С. Сич