Справа № 813/840/13-а
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року
Справа №
876/7382/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Яворського І.О.,

суддів:
Кухтея Р.В., Клюби В.В.

за участі секретаря судового засідання
Сідельник Г.М.

з участю осіб:

позивача по справі: ОСОБА_1

відповідача-1 по справі: не з'явився

відповідача-2 по справі: представника
Сагайдак Д.М.

третьої особи (апелянта) по справі:
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційні скарги
ОСОБА_3 та Головного управління
Державної міграційної служби України у
Львівській області на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 16 квітня
2013 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Головного управління Державної
міграційної служби України у
Львівській області, Залізничного
районного відділу Головного
управління Державної міграційної
служби України у Львівській області
треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання
протиправним рішення про зняття з
реєстраційного обліку з квартири та
зобов'язання поновити на
реєстраційному обліку,-

В С Т А Н
О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, в січні 2013 року
звернувся в суд з позовом до Головного
управління Державної міграційної
служби України у Львівській області,
Залізничного районного відділу
Головного управління Державної
міграційної служби України у
Львівській області треті особи ОСОБА_4,
ОСОБА_3 та просив визнати протиправним
рішення Залізничного районного
відділу Головного управління
Державної міграційної служби України у
Львівській області від 05 жовтня 2012 року
про зняття ОСОБА_1 з реєстраційного
обліку в квартирі АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог позивач
вказує на те, що він був прописаний з
02.08.2005 р. в квартирі по АДРЕСА_1,
власником якої на той час була ОСОБА_4 В
даній квартирі прописаний на підставі
усного договору житлового найму та
нотаріально посвідченої заяви
власника квартири про дозвіл на
реєстрацію (прописку) на три роки. Однак
у січні 2012 р. ОСОБА_4 не допустила його
до квартири та продала її, про що ОСОБА_1
не знав. Новий власник квартири ОСОБА_3
звернувся із заявою про зняття ОСОБА_1 з
реєстрації. Рішенням Залізничного
районного відділу Головного
управління державної міграційної
служби України у Львівській області
його було знято з реєстраційного
обліку з квартири АДРЕСА_1. Вважає, що
зняття з реєстрації його за заявою
нового власника квартири є
протиправним, оскільки договір
житлового найму в такому разі може бути
розірвано лише в судовому порядку, а
укладення договору купівлі-продажу
квартири не може припиняти чинності
договору найму житла. Стверджує, що цим
суб'єкт владних повноважень порушив
його житлові права, а способом їх
відновлення є скасування відповідного
рішення та поновлення його реєстрації
в даній квартирі.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 16 квітня
2013 року в справі №813/840/13а
адміністративний позов було
задоволено.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням ОСОБА_3 та Головним
управлінням Державної міграційної
служби України у Львівській області
подано апеляційні скарги, в яких
просять скасувати постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 16 квітня
2013 року в справі №813/840/13а та прийняти
нову постанову, якою в задоволенні
позовних вимог відмовити в повному
обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги, ОСОБА_3 зазначає, що суд
приймаючи рішення помилково розцінив
факт подання заяви ОСОБА_4 до
Паспортного відділу міста Львова з
проханням тимчасово строком на три
роки зареєструвати (прописати)
громадянина ОСОБА_1, як підтвердження
факту укладення усного договору найму
жилого приміщення - квартири за
адресою: АДРЕСА_1, між ОСОБА_4 та ОСОБА_1,
хоча в дійсності, такого договору між
останніми ніколи не укладалось, такої
домовленості між ними не існувало.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги, Головне управлінням Державної
міграційної служби України у
Львівській області посилається на
статтю 7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» відповідно до
якої зняття з реєстрації місця
проживання здійснюється на підставі
інших документів, які свідчать про
припинення підстав на право
користування житловим приміщенням.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційні скарги ОСОБА_3 та
Головного управління Державної
міграційної служби України у
Львівській області необхідно залишити
без задоволення, а оскаржувану
постанову без змін. При цьому колегія
суддів виходить з наступних міркувань.

28.04.2012 року на підставі нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу
ОСОБА_4 продала ОСОБА_3 квартиру
АДРЕСА_1.

03.05.2012 року в Обласному комунальному
підприємстві Львівської обласної ради
«Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки» право власності на
квартиру зареєстровано за ОСОБА_3

03.10.2012 року ОСОБА_3 звернувся з
письмовою заявою до Залізничного
районного відділу Головного
управління державної міграційної
служби України у Львівській області з
проханням зняти з реєстраційного
обліку ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

05.10.2012 року Залізничний районний відділ
Головного управління державної
міграційної служби України у
Львівській області зняв ОСОБА_1 з
реєстраційного обліку з зазначеної
квартири.

Залізничний районний відділ Головного
управління державної міграційної
служби України у Львівській області
повідомив листом ОСОБА_1 про те, що його
виписано з даної квартири у зв'язку з її
продажем, що розцінено як припинення
підстав на право його користування
цією квартирою.

Відповідно до Закону України від 11
грудня 2003 року N 1382-IV «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» (далі - Закон)
зняття з реєстрації місця проживання в
житлових приміщеннях колишніх членів
сім'ї їх власника або інших осіб
належить до компетенції органів
реєстрації місця проживання та місця
перебування осіб.

Згідно зі ст. 7 цього Закону цими
органами зняття з реєстрації місця
проживання особи здійснюється на
підставі:

- заяви особи або її законного
представника;

- судового рішення, яке набрало
законної сили, про позбавлення права
власності на житлове приміщення або
права користування житловим
приміщенням, про виселення, про
визнання особи безвісно відсутньою або
оголошення померлою;

- свідоцтва про смерть;

- паспорта або паспортного документа,
що надійшов з органу державної
реєстрації актів цивільного стану або
документа про смерть, виданого
компетентним органом іноземної
держави, легалізованого в
установленому порядку;

- інших документів, які свідчать про
припинення: підстав для перебування на
території України іноземців та підстав
для проживання або перебування особи у
спеціалізованій соціальній установі,
закладі соціального обслуговування та
соціального захисту;

- підстав на право користування
житловим приміщенням.

Однак органом міграційної служби не
дотримано норм цієї статті та інших
статей Закону з тих підстав, що
відповідно до цієї статті та статті 4
Закону для реєстрації місця проживання
особа або її законний представник
подає письмову заяву та зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі заяви особи
або її законного представника. Отже з
цього слідує, що зняття з реєстрації
крім інших підстав відбувається лише
за заявою особи та її законного
представника, а не інших осіб, зокрема в
цій справі - власника квартири.

Іншим порушенням норм цього Закону є
те, що орган міграційної служби не
перевірив обставин та не отримав
відповідних документів, що свідчать
про припинення права користування
житловим приміщенням, оскільки
відповідно до частини 1 статті 170
Житлового кодексу Української РСР при
переході права власності на жилий
будинок (частину будинку, квартиру), в
якому знаходиться здане в найом жиле
приміщення, до іншої особи договір
найму зберігає силу до закінчення
зазначеного в ньому строку.

Наведені вище твердження дають
підстави вважати, що належним способом
захисту цивільних прав у такому разі є
пред'явлення позову про позбавлення
права власності або визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, які є підставою
для зняття особи з реєстрації місця
проживання відповідними
уповноваженими органами.

Така позиція підтверджується
висновками Верховного Суду України,
викладеними в постанові від 16 січня 2012
року у справі N 6-57цс11. Зокрема, у тексті
постанови зазначено, що у разі
будь-яких обмежень у здійсненні права
користування та розпоряджання своїм
майном власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод,
зокрема, шляхом зняття особи з
реєстрації місця проживання,
пред'явивши разом із тим одну з таких
вимог: 1) про позбавлення права
власності на житлове приміщення; 2) про
позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) про визнання
особи безвісно відсутньої; 4) про
оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, вирішення питання про
зняття особи з реєстраційного обліку
залежить, зокрема, від вирішення
питання про її право користування
житловим приміщенням відповідно до
норм житлового та цивільного
законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК; ст. 405
ЦК).

Отже, рішення Залізничного районного
відділу Головного управління
Державної міграційної служби України у
Львівській області про зняття ОСОБА_1 з
реєстраційного обліку в квартирі
АДРЕСА_1 є передчасним, оскільки не
вирішеним є питання правомірності
користуванням житловим приміщенням
позивачем та відповідна справа про
усунення перешкод у користуванні
житловим приміщенням та виселення
перебуває на розгляді в Апеляційному
суді Львівської області за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного
районного суду м. Львова від 04 вересня
2013 року.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене апеляційні вимоги
ОСОБА_3 та Головного управління
Державної міграційної служби України у
Львівській області є
неаргументованими та в їх задоволенні
слід відмовити.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А
Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та Головного
управління Державної міграційної
служби України у Львівській області
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 16 квітня
2013 року в справі №813/840/13а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі, відповідно до
ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий
І.О. Яворський

Судді
Р.В. Кухтей

В.В. Клюба