Справа № 826/16462/13-а
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Катющенко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

14 серпня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Аліменка В.О.,

суддів
Кучми А.Ю., Файдюка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу позивача
ОСОБА_2 на Ухвалу Окружного
адміністративного суду м. Києва від 19
грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Генеральної прокуратури України про
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з адміністративним позовом до
Генеральної прокуратури України, в
якому просила суд визнати незаконними
дії та бездіяльність щодо скарг ОСОБА_2
та зобов'язати Генеральну прокуратуру
України дати ОСОБА_2 можливість бути на
особистому прийомі у заступників
Генерального прокурора України Пшонки
Віктора Павловича.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 19 грудня 2013 року
провадження по справі за зазначеним
вище позовом в частині позовних вимог
про визнання незаконними дій та
бездіяльності Генеральної прокуратури
України щодо скарг ОСОБА_2 - закрито.

Не погоджуючись з прийнятою Ухвалою
суду, позивач подала апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати Ухвалу
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 19 грудня 2013 року.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
наявними у справі доказами, колегія
суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 13
лютого 2013 року ОСОБА_2 звернулася зі
скаргою до Генерального прокурора
України Пшонки В.П., у якій зазначала
про незаконність постанови судді
Долинського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_3. про
призначення у кримінальній справі
судово-психіатричної експертизи.

11 березня 2013 року позивач звернулася із
заявою до Генеральної прокуратури
України, у якій просила внести до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань відомості про
кримінальне правопорушення прокурора
Кіровоградської області ОСОБА_1, а
також із скаргою на бездіяльність
прокурорів Генеральної прокуратури
України, які не порушують кримінальну
справу стосовно прокурора
Кіровоградської області ОСОБА_1 та про
вчинення прокурором Кіровоградської
області ОСОБА_1 злочину.

Також, 14 березня 2013 року позивач
звернулася до Генерального прокурора
України Пшонки В.П. зі скаргою на
посадовий злочин прокурора
Кіровоградської області ОСОБА_1

23 квітня 2013 року позивач звернулася до
Генерального прокурора України Пшонки
В.П. зі скаргою на волокиту у слідстві
по кримінальному провадженні №
0000043.

Крім того, 10 червня 2013 року ОСОБА_2
звернулася до Генерального прокурора
України Пшонки В.П. із заявою про
злочин, вчинений суддею Долинського
районного суду Кіровоградської
області ОСОБА_3.

15 липня 2013 року позивач звернулася на
адресу Генерального прокурора України
Пшонки В.П. із заявою про злочин,
вчинений прокурором Кіровоградської
області ОСОБА_1.

Також, 15 липня 2013 року ОСОБА_2
звернулася до Генерального прокурора
України Пшонки В.П. із заявою про
злочин, вчинений начальником обласного
управління внутрішніх справ у
Кіровоградській області ОСОБА_4.

25 вересня 2013 року позивач звернулася на
адресу Генерального прокурора України
Пшонки В.П. зі скаргами на досудову
волокиту з боку прокурора
Кіровоградської області ОСОБА_1 при
розслідуванні кримінальної справи та
скаргою на працівників Генеральної
прокуратури України, у якій також
скаржилась на волокиту по
кримінальному провадженні № 0000043.

Крім того, до Генеральної прокуратури
України надходили з Адміністрації
Президента України та від народних
депутатів України депутатські
звернення та звернення з долученими до
них скаргами ОСОБА_2, у яких остання
повідомляла про можливі вчинені
кримінальні правопорушення суддею
Долинського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_3.,
прокурором Кіровоградської області
ОСОБА_1. та іншими працівниками
правоохоронних органів під час
досудового слідства у кримінальних
провадженнях.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції
зважаючи на таке.

Рішенням Конституційного Суду України
від 14.12.2011 року № 19-рп/2011 у справі за
конституційним зверненням щодо
офіційного тлумачення положень
частини другої статті 55 Конституції
України, частини другої статті 2, пункту
2 частини третьої статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України, частини третьої статті 110,
частини другої статті 236
Кримінально-процесуального кодексу
України та конституційним поданням
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ щодо офіційного тлумачення
положень статей 97, 110, 234, 236
Кримінально-процесуального кодексу
України, статей 3, 4, 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
в аспекті статті 55 Конституції України
(справа про оскарження бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
заяв про злочини) визначено, що
положення статті 97
Кримінально-процесуального кодексу
України в аспекті конституційного
звернення і конституційного подання та
в системному зв'язку з положеннями
частини другої статті 55 Конституції
України, частини третьої статті
110,частини п'ятої статті 234, частини
другої статті 236
Кримінально-процесуального кодексу
України, частини другої статті 2, пункту
2 частини третьої статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
необхідно розуміти так, що скарги осіб
стосовно прийняття рішень, вчинення
дій або допущення бездіяльності
суб'єктом владних повноважень щодо
заяв і повідомлень про вчинені або
підготовлювані злочини суди повинні
розглядати і вирішувати у
кримінальному судочинстві.

Вказаним рішенням встановлено, що
завданнями кримінального судочинства
є охорона прав та законних інтересів
фізичних і юридичних осіб, які беруть у
ньому участь, а також швидке і повне
розкриття злочинів, викриття винних та
забезпечення правильного застосування
закону з тим, щоб кожний, хто вчинив
злочин, був притягнутий до
відповідальності і жоден невинний не
був покараний (стаття 2 КПК України).
Положення КПК України регламентують
діяльність органів державної влади та
їх посадових осіб, яка стосується сфери
публічно-правових відносин, що
виникають внаслідок злочинних
посягань, відповідальність за які
встановлено в нормах кримінального
права. За статтею 97 КПК України
прокурор, слідчий, орган дізнання або
суддя зобов'язані: приймати заяви і
повідомлення про вчинені або
підготовлювані злочини, в тому числі і
в справах, які не підлягають їх віданню
(частина перша); не пізніше триденного
строку прийняти одне з таких рішень:
порушити кримінальну справу, відмовити
в порушенні кримінальної справи,
направити заяву або повідомлення за
належністю (частина друга); вжити всіх
можливих і необхідних заходів
реагування у зв'язку з такими заявами і
повідомленнями (частини третя,
четверта, п'ята). Здійснюючи перевірку
заяв і повідомлень про злочини,
прокурор, слідчий, орган дізнання діють
до порушення кримінальної справи,
однак вдаються до тих же способів і
прийомів, що й під час збирання доказів
у кримінальній справі. Отже,
правовідносини, що мають місце під час
розгляду заяв про злочини, за своєю
правовою природою є
кримінально-процесуальними. Тому
перевірка скарг на рішення, дії чи
бездіяльність вказаних суб'єктів
владних повноважень має відбуватися у
тому ж процесуальному порядку і тим же
судом, на який відповідно до закону
покладені повноваження щодо перевірки
й оцінки доказів у кримінальній справі,
тобто судом із розгляду кримінальних
справ. До того ж імперативний припис
пункту 2 частини третьої статті 17 КАС
України виключає юрисдикцію
адміністративних судів щодо справ, які
належить вирішувати в порядку
кримінального судочинства.

З цих підстав Конституційним Судом
України, роз'яснено, що компетентним
національним судом, до юрисдикції
якого належить розгляд скарг щодо
прийняття рішень, вчинення дій або
допущення бездіяльності суб'єктом
владних повноважень стосовно заяв і
повідомлень про вчинені або
підготовлювані злочини, є суд, який
спеціалізується на розгляді
кримінальних справ.

Оскільки позивач зверталася до
Печерського районного суду міста Києва
зі скаргами на дії та бездіяльність
службових осіб Генеральної
прокуратури України, що пов'язані,
зокрема, у не внесенні до Єдиного
реєстру досудових розслідувань заяв
про кримінальні правопорушення, який
згідно ухвал від 20 вересня 2013 року, 07 та
14 листопада 2013 року розглянув вказані
скарги в порядку кримінального
судочинства.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що спірні
правовідносини вирішуються в порядку
кримінального судочинства, а не
адміністративного судочинства.

У відповідності з ст.157 ч.1 п.1 КАС
України суд закриває провадження у
справі якщо справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Таким чином суд апеляційної інстанції
вважає, що судом першої інстанції
ухвалене законне та обґрунтоване
рішення, а доводи апеляційної скарги
позивача не спростовують висновків
суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. ст.2, 11, 157, 160, 167, 184, 195, 1951,
196-198, 203, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 на
Ухвалу Окружного адміністративного
суду м. Києва від 19 грудня 2013 року -
залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного
суду м. Києва від 19 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
В.О. Аліменко

Судді
А.Ю. Кучма

В.В. Файдюк

.

Головуючий суддя
Аліменко В.О.

Судді:
Кучма А.Ю.

Файдюк В.В.