Справа № 2а/0470/6671/11
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2014 року
м. Київ К/800/1050/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючої судді - Васильченко Н.В.

суддів : Калашнікової О.В.,
Чумаченко Т.А.,

провівши попередній розгляд
касаційної скарги Державної
фінансової інспекції в
Дніпропетровській області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 08
грудня 2011 р. та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 11 вересня
2012 р. по справі № 2а/0470/6671/11 за позовом
Державного підприємства «Магніт»до
Контрольно-ревізійного відділу в
м.Дніпродзержинську про визнання
незаконною та скасування вимоги -

в с т а н о в и л а:

В червні 2011 року Державне підприємство
«Магніт» звернулося до суду з позовом
до Контрольно-ревізійного відділу в м.
Дніпродзержинську, в якій просило суд
(з урахуванням уточнення позовних
вимог) визнати незаконною та скасувати
вимогу Контрольно-ревізійного відділу
в м. Дніпродзержинську від 05.05.2011р. №
27/1005 в частині пунктів 3 та 4.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 08
грудня 2011 р., яка залишена без змін
ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 11 вересня 2012 р., позов задоволено
частково. Визнано незаконною та
скасовано вимогу
Контрольно-ревізійного відділу в м.
Дніпродзержинську від 05.05.2011р. № 27/1005 в
частині забезпечення надходження
недоотриманої внаслідок надання за
заниженою вартістю в оренду майна суми
доходів - 47 468,81грн. шляхом проведення
претензійно - позовної роботи, з
подальшим надходженням коштів
орендарів на розрахунковий рахунок
підприємства (п.4 Вимоги). В іншій
частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із ухваленими по
справі рішеннями, Державна фінансова
інспекція в Дніпропетровській області,
що являється правонаступником
Контрольно-ревізійного відділу в м.
Дніпродзержинську, подала касаційну
скаргу, в якій просить ці рішення
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позову. Скарга
обґрунтована невірним застосуванням
судами норм матеріального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи на предмет повноти та
всебічності дослідження їх судом та
обґрунтованість застосування норм
матеріального права до вирішення
спірних правовідносин, вивчивши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
підстав до її задоволення не знаходить,
з огляду на наступне.

Судами встановлено, а матеріалами
справи підтверджено, що між ДП "Магніт"
в особі керуючого санацією Рульова С.М.
(Орендодавець) та ТОВ "Науково -
виробниче підприємство "Електромет"
(Орендар) укладено Договір оренди
будівлі від 19.01.2007 № 19/01/07/01 щодо
передачі в тимчасове платне
користування нежитлове приміщення
загальною площею 685,55 м2, розташованого
за адресою пр. Аношкіна, 179 - В/830. Мету
передачі в оренду вказаної будівлі в
договорі оренди не зазначено. Оплата
орендарем орендної плати здійснюється
щомісячно в повному обсязі згідно з
розміром орендної плати, який
обумовлено п.4 договору оренди в сумі
6900,00 грн. (з урахуванням ПДВ);
відшкодування вартості комунальних
послуг (послуги з електроенергії)
здійснюється щомісячно на підставі
розрахунків, які надаються Орендарю
від ДП "Магніт". Додатковою угодою №1
від 31.12.2008 термін дії договору
подовжено до 31.12.2009.

Відповідно до п. 2.13 Плану роботи
ГоловКРУ України на II квартал 2011 року
проведено планову ревізію
фінансово-господарської діяльності
Державного підприємства «Магніт» за
період з 01.07.2009 по 28.02.2011, за
результатами якої складено акт ревізії
від 13.04.2011 № 03-19/5.

Згідно з актом ревізії відповідачем
встановлено, що орендна плата за
договорами оренди будівель від 28.04.2006 №
26/06/06-01, укладеним між ДП «Магніт» та ТОВ
«Баріон» та від 19.01.2007 № 19/01/07/01,
укладеним між ДП «Магніт» та ТОВ
«Науково - виробниче підприємство
«Електромет», визначена з врахуванням
індексу інфляції, але з деякими
порушеннями.

Відповідно до п.13 Методики розрахунку і
порядку використання плати за оренду
державного майна, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 4 жовтня 1995 р. N 786 (далі - Методика №
786) розмір орендної плати за кожний
наступний місяць визначається шляхом
коригування розміру місячної орендної
плати за попередній місяць на індекс
інфляції за поточний місяць.

Відповідач зазначає, що позивач вчинив
порушення ст. 284 Господарського Кодексу
України, ст. 10 Закону України «Про
оренду державного і комунального
майна» від 10.04.1992 № 2269 -XII із змінами і
доповненнями, в частині зазначення в
договорах передбачених всіх істотних
умов, зокрема, визначення орендної
плати з урахуванням її індексації,
внаслідок чого підприємством
недоотримано доходів на загальну суму
4765,38 грн. ( в т.ч. ПДВ - 794,23), в т.ч. за
період з 01.03.2010 року по 01.11.2010 року - 4765,38
грн. ( в т.ч. ПДВ - 794,23).

Разом з цим, ревізією встановлено, що
відповідно додаткової угоди від 01.10.2010,
укладеної між ДП "Магніт" та ТОВ НВП
"Електромет" припинено договір оренди
будівлі за адресою пр. Аношкіна, 179 - В/830
від 19.01.2007 №19/01/07/01 з моменту підписання.
Згідно п.п.2,3 додаткової угоди ТОВ НВП
"Електромет" необхідно здійснити всі
дії по поверненню приміщення орендарю
та здійснити всі взаєморозрахунки між
сторонами.

Відповідач стверджує, що на момент
проведення ревізії документ, що
підтверджує передачу приміщення
орендарю, відсутній та відповідно
бухгалтерського обліку рахується
кредиторська заборгованість станом на
01.03.2011 року у сумі 42191,24 гривень, таким
чином умови додаткової угоди до
договору не виконані.

Крім того, в ході проведення
інвентаризації в приміщені за адресою
пр. Аношкіна, 179 - В/830 встановлено майно,
яке за поясненням управляючого ТОВ НВП
"Електромет" є власністю ТОВ НВП
"Електромет".

У зв'язку з невиконанням умов
додаткової угоди та фактичної
наявності майна ТОВ НВП "Електромет" на
території приміщення ДП «Магніт», за
адресою пр. Аношкіна, 179 - В/830,
відповідач вважає договір оренди
будівлі від 19.01.2007 № 19/01/07/01, укладений
між ДП "Магніт" в особі керуючого
санацією Рульова С.М. та ТОВ "Науково -
виробниче підприємство щодо передачі в
тимчасове платне користування
нежитлове приміщення загальною площею
685,55 м2, розташованого за адресою пр.
Аношкіна, 179 - В/830 дійсним, що тим самим
дає можливість провести нарахування
орендної плати за період з 01.01.2010 р. по
01.03.2011 р.

Отже, відповідач зробив висновок, що
вищевикладене є порушенням ст.526, п.1
ст.527, ст.629 Цивільного кодексу України
стосовно обов'язкового виконання
договору, п. 1 ст 530 Цивільного кодексу
України щодо виконання зобов'язань у
встановлений строк, внаслідок чого
підприємством недоотримано доходів на
загальну суму 41896,91 грн. ( в т.ч. ПДВ -
6982,82), в т.ч. за період з 01.10.2010р. по
01.01.2011р. - 24929,17 грн.( в т.ч. ПДВ - 4154,86) та з
01.01.2011р. по 01.03.2011р. - 16967,74 грн.( в т.ч. ПДВ -
2827,96).

У зв'язку з встановленими порушеннями,
відповідачем винесено вимогу ДП
«Магніт» щодо забезпечення
надходження недоотриманої внаслідок
надання за заниженою вартістю в оренду
майна суму доходів 47 468,81 грн. шляхом
проведення претензійно - позовної
роботи, з подальшим надходженням
коштів орендарів на розрахунковий
рахунок підприємства. (п. 4 Вимоги)

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції, з яким погодився
суд апеляційної інстанції, покликався
на те, що відповідачем не доведено
правомірності пункту 4 вимоги, а
позивачем належними та допустимими
доказами підтверджено позовні вимоги в
цій частині.

Колегія суддів погоджується з
наведеним висновком, виходячи з
наступного.

Частиною 1 ст. 202 Господарського кодексу
України передбачено, що господарське
зобов'язання припиняється: виконанням,
проведеним належним чином;
зарахуванням зустрічної однорідної
вимоги або страхового зобов'язання; у
разі поєднання управненої та
зобов'язаної сторін в одній особі; за
згодою сторін; через неможливість
виконання та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом або іншими
законами.

Згідно з ч.ч.2,3 ст.653 Цивільного кодексу
України у разі розірвання договору
зобов'язання сторін припиняються.

У разі зміни або розірвання договору
зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту досягнення
домовленості про зміну або розірвання
договору, якщо інше не встановлено
договором чи не обумовлено характером
його зміни. Якщо договір змінюється або
розривається у судовому порядку,
зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту набрання
рішенням суду про зміну або розірвання
договору законної сили.

Відповідно до ч. 2,3 ст.26 Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна» договір оренди може бути
розірвано за погодженням сторін.

На вимогу однієї із сторін договір
оренди може бути достроково розірвано
за рішенням суду у разі невиконання
сторонами своїх зобов'язань та з інших
підстав, передбачених законодавчими
актами України.

Отже, Господарським кодексом України
передбачено, що строк договору оренди
визначається за погодженням сторін.

Судами встановлено, що 01.10.2010р. ДП
«Магніт» та ТОВ «Науково-виробниче
підприємство «Електромет» уклали
додаткову угоду до договору оренди
будівлі №19/01/07/01 від 19.01.2007р., відповідно
до якої договір оренди будівлі №19/01/07/01
від 19.01.2007р. був припинений з моменту
підписання даної додаткової угоди, у
зв'язку з чим немає підстав вважати
його продовженим.

Частина 1 ст. 764 Цивільного кодексу
України передбачає, якщо наймач
продовжує користуватися майном після
закінчення строку договору найму, то,
за відсутності заперечень наймодавця
протягом одного місяця, договір
вважається поновленим на строк, який
був раніше встановлений договором.

У разі відсутності заяви однієї із
сторін про припинення або зміну умов
договору оренди протягом одного місяця
після закінчення строку дії договору
він вважається продовженим на такий
самий строк і на тих самих умовах, які
були передбачені договором (Ч.4 ст. 284
Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна» у разі відсутності заяви однієї
із сторін про припинення або зміну умов
договору оренди протягом одного місяця
після закінчення терміну дії договору
він вважається продовженим на той
самий термін і на тих самих умовах, які
були передбачені договором.

Враховуючи приписи вищезазначених
законодавчих актів, суди обґрунтовано
зазначили, що законом чітко
передбачено підстави пролонгації
договору.

Стаття 795 Цивільного кодексу України
визначає порядок передання будівлі або
іншої капітальної споруди у найм. Так,
передання наймачеві будівлі або іншої
капітальної споруди (їх окремої
частини) оформляється відповідним
документом (актом), який підписується
сторонами договору. З цього моменту
починається обчислення строку
договору найму, якщо інше не
встановлено договором.

Повернення наймачем предмета договору
найму оформляється відповідним
документом (актом), який підписується
сторонами договору. З цього моменту
договір найму припиняється.

У зв'язку з вищевикладеним, посилання
представника відповідача на те, що
наявність майна орендаря в
орендованому приміщенні після
закінчення договору оренди фактично
свідчить про пролонгацію договору
обґрунтовано не взято судами до уваги,
оскільки наявність майна орендаря в
будівлі після проведення дій по її
передачі орендодавцю не є підставою
вважати договір оренди продовженим.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про те, що пункт 4
вимоги Контрольно-ревізійного
управління в м.Дніпродзержинську від
05.05.2011р. № 27/1005 є безпідставним,
винесеним без комплексного врахування
вимог Цивільного та Господарського
кодексів України, Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна», є протиправним, у зв'язку з чим
обґрунтовано скасований.

Колегія суддів дійшла думки, що суди
першої та апеляційної інстанцій повно
та всебічно дослідили обставини
справи, вірно встановили характер
спірних правовідносин та обґрунтовано
застосували норми матеріального права
до їх вирішення. Порушень норм
процесуального закону, які б призвели
до ухвалення незаконного рішення, не
вбачається.

Твердження касаційної скарги
зазначений висновок суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 221, 224, 230, 231 КАС України, колегія
суддів -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Дніпропетровській області
відхилити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 08
грудня 2011 р. та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 11 вересня
2012 р. по справі № 2а/0470/6671/11 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: