Справа № 804/10017/14
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЦарікової О.В.,
секретаря судового
засіданняБезрученко К.В., за участю:
представника позивача Ткаченка І.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«МЕГАСЕРВІС Ц» до Новомосковської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправними дій
та зобов'язання вчинити певні дії,-
15 липня 2014 року до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «МЕГАСЕРВІС Ц» до
Новомосковської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про:
- визнання протиправними дій щодо
проведення Новомосковською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області
документальної невиїзної позапланової
перевірки Товариства з обмеженою
відповідальністю «МЕГАСЕРВІС Ц», за
результатами якої складено акт від
12.06.2014 №226/221/38866554 та скасування
- визнання протиправним та скасування
рішення Новомосковської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, згідно
якого Товариству з обмеженою
відповідальністю «МЕГАСЕРВІС Ц» було
відмовлено у прийнятті його податкової
декларації з податку на додану
вартість за квітень 2014 року;

- зобов'язання Новомосковської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області прийняти податкову декларацію
Товариства з обмеженою
відповідальністю «МЕГАСЕРВІС Ц» (код
38866554) з податку на додану вартість за
квітень 2014 року з додатками, датою її
фактичного отримання, тобто 20.05.2014;

- зобов'язання Новомосковської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області відобразити задекларовані
Товариством з обмеженою
відповідальністю «МЕГАСЕРВІС Ц» (код
38866554) показники (дані) у податковій
декларації з податку на додану
вартість за квітень 2014 року з
додатками, в електронних базах даних
податкової звітності ДПІ, у тому числі
в інтегрованих картках Товариства з
обмеженою відповідальністю
«МЕГАСЕРВІС Ц» (код 38866554).

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач зазначив наступне.
Новомосковською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області було
проведено позапланову документальну
невиїзну перевірку Товариства з
обмеженою відповідальністю
«МЕГАСЕРВІС Ц», за результатами якої
складено акт від 12.06.2014 № 226/221/38866554. В
означеному акті відповідач дійшов
висновку про нереальність
господарських операцій підприємства
позивача з контрагентами -
постачальниками за період: квітень 2014
року.

Позивач зазначає, що вказана перевірка
відповідача проведена в порушення
вимог п.79.2 ст. 79 Податкового кодексу
України, а саме: в той же день, в який
було видано наказ про проведення
вказаної перевірки, чим грубо порушені
права позивача, не повідомлено
останнього про проведення такої
перевірки та позбавлено можливості
надати свої пояснення з цього приводу
та первинні документи щодо предмету
перевірки. Разом з тим, підприємством
позивача було подано відповідачу
шляхом направлення засобами
електронного зв'язку податкову
декларацію з податку на додану
вартість за квітень 2014 року, у якій
задекларовані показники по
взаємовідносинам з контрагентами у
квітні 2014 року. Означена декларація
всупереч п. 49.10 ст. 49 Податкового
кодексу України не була прийнята
податковим органом через розірвання в
односторонньому порядку договору про
направлення податкової звітності
засобами електронного зв'язку, що
вбачається із квитанції № 1. Крім того,
квитанцію № 1 про неприйняття
декларації платнику було надіслано в
останній день терміну подання
податкової звітності, що унеможливило
повторне подання останнім податкової
декларації з податку на додану
вартість за квітень 2014 року, через що
контролюючим органом складено акт від
12.06.2014 №226/221/38866554, в якому без
дослідження первинних документів,
відповідач протиправно дійшов
висновку про нереальнісь
господарських операцій позивача у
квітні 2014 року. За таких обставин,
позивач просить суд задовольнити
адміністративний позов повністю.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 28.07.2014
відкрито провадження по справі №
804/10017/14 та призначено її до розгляду в
судовому засіданні на 14.08.2014.

Відповідач проти позову заперечив з
підстав, викладених у письмових
запереченнях на позовну заяву, що
містяться в матеріалах справи.
Відповідач зазначив, що виникають
випадки некоректної роботи системи,
яка здійснює прийом звітності в
електронному вигляді, якщо таке
трапляється, то платники податків
звертаються до ДПІ для з'ясування цих
питань, однак позивач з цього приводу
до ДПІ не звертався, у зв'язку із чим
було проведено перевірку його
місцезнаходження та встановлено
відсутність платника податків за
податковою адресою. Перед проведенням
перевірки, за результатами якої
складено акт від 12.06.2014 № 226/221/38866554 на
адресу позивача податковим органом
було направлено засобами поштового
зв'язку наказ від 12.06.2014 № 324 про
проведення перевірки, і саме факт
направлення платнику податку такого
наказу дає всі підстави податковому
органу розпочати перевірку. З огляду на
викладене, податковим органом не було
допущено порушень прав платника
податків. Щодо висновків акту
перевірки від 12.06.2014 №226/221/38866554,
відповідач зазначив, що вони
відносяться до службової інформації
податкового органу, яка лише може в
подальшому слугувати підставою для
винесення податкового
повідомлення-рішення, проте таке
рішення на підставі оскаржуваного акту
не приймалося.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, просив задовольнити
адміністративний позов повністю.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, надіслав до суду клопотання
від 21.08.2014 (вх. № 1359) про розгляд справи
за його відсутності та зазначив, що
проти задоволення позову заперечує в
повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується адміністративний
позов, оцінивши докази, які мають
значення для розгляду і вирішення
справи по суті, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування норм матеріального та
процесуального права, вважає позовні
вимоги такими, що підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «МЕГАСЕРВІС Ц» (далі -
ТОВ «МЕГАСЕРВІС Ц») ()
перебуває на податковому обліку у
Новомосковській об'єднаній державній
податковій інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.

З матеріалів справи вбачається, що
Новомосковською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області було
проведено позапланову документальну
невиїзну перевірку ТОВ «МЕГАСЕРВІС Ц»,
за результатами якої складено акт від
12.06.2014 № 226/221/38866554 «Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ «МЕГАСЕРВІС Ц» () з питань
фінансово-господарських
взаємовідносин з контрагентами за
квітень 2014 року».

Згідно пп. 20.1.4. п. 20.1 ст. 20 Податкового
кодексу України (далі - ПК України)
контролюючі органи мають право
проводити відповідно до законодавства
перевірки і звірки платників податків
(крім Національного банку України), у
тому числі після проведення процедур
митного контролю та/або митного
оформлення.

Пунктом 75.1. ст.75 ПК України визначено,
що контролюючі органи мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.2. п. 75.1 ст. 75 ПК
України документальною перевіркою
вважається перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
платників податків.

Документальна позапланова перевірка
не передбачається у плані роботи
контролюючого органу і проводиться за
наявності хоча б однієї з обставин,
визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
в приміщенні контролюючого органу.

Згідно п. п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України
документальна позапланова перевірка
здійснюється за наслідками перевірок
інших платників податків або отримання
податкової інформації виявлено факти,
що свідчать про можливі порушення
платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, якщо
платник податків не надасть пояснення
та їх документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит
контролюючого органу, в якому
зазначаються можливі порушення цим
платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства
протягом 10 робочих днів з дня отримання
запиту.

Особливості проведення документальної
невиїзної перевірки закріплені ст. 79 ПК
України, відповідно до п. п. 79.1 - 79.3 якої,
документальна невиїзна перевірка
здійснюється у разі прийняття
керівником контролюючого органу
рішення про її проведення та за
наявності обставин для проведення
документальної перевірки, визначених
статтями 77 та 78 цього Кодексу.
Документальна невиїзна перевірка
здійснюється на підставі зазначених у
підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього
Кодексу документів та даних, наданих
платником податків у визначених цим
Кодексом випадках, або отриманих в
інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна
перевірка проводиться посадовими
особами контролюючого органу виключно
на підставі рішення керівника
контролюючого органу, оформленого
наказом, та за умови надіслання
платнику податків рекомендованим
листом із повідомленням про вручення
або вручення йому чи його
уповноваженому представнику під
розписку копії наказу про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки та письмового повідомлення
про дату початку та місце проведення
такої перевірки. Виконання умов цієї
статті надає посадовим особам
контролюючого органу право розпочати
проведення документальної невиїзної
перевірки (п.79.2 ст.79 ПК України).

Присутність платників податків під час
проведення документальних невиїзних
перевірок не обов'язкова.

Матеріалами справи підтверджено, що
Новомосковською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області 12 червня 2014
року рекомендованим листом із
повідомленням направлено ТОВ
«МЕГАСЕРВІС Ц» наказ про проведення
перевірки, що підтверджується копією
фіскального чеку від 12.06.2014, яка
міститься в матеріалах справи.

Суд зауважує, що нормами чинного
податкового законодавства передбачено
надіслання платнику податків наказу та
письмового повідомлення
рекомендованим листом із
повідомленням про вручення, проте не
встановлено строк, який повинен
сплинути після такого направлення, як і
не встановлено обов'язку отримання
податковим органом до початку
перевірки доказів вручення платнику
податків такого наказу і повідомлення.
Також чинне законодавство дозволяє
податковому органу за результатами
перевірок підприємств, під час яких
встановлені порушення, складати акти.

З огляду на наявність у контролюючого
органу доказу про направлення платнику
податків наказу про проведення
перевірки, першим дотримано умову п. 79.2
ст. 79 Податкового кодексу України, що
давало змогу провести перевірку за
відсутності платника податків.

Пунктом 86. 1 ст. 86 ПК України
передбачено, що результати перевірок
(крім камеральних та електронних
перевірок) оформлюються у формі акта
або довідки, які підписуються
посадовими особами органу державної
податкової служби та платниками
податків або їх законними
представниками (у разі наявності). У
разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт.

Порядок оформлення результатів
документальних перевірок щодо
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби,
платниками податків - фізичними
особами затверджено наказом Мінфіну
від 14.03.2013 № 395.

Так, відповідно до п. 1.4 вказаного
Порядку результати документальних
перевірок оформлюються у формі акта
або довідки. У разі встановлення під
час перевірки порушень складається
акт, а у разі відсутності порушень -
довідка.

Акт - службовий документ, який
підтверджує факт проведення
документальної перевірки діяльності
платника податків і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби.

Акт документальної перевірки повинен
містити систематизований виклад
виявлених під час перевірки фактів
порушень норм податкового, валютного
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби. (п. 1.5
Порядку).

За результатами документальної
перевірки в акті викладаються всі
суттєві обставини діяльності платника
податків, які стосуються фактів
виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби (п. 1.6 Порядку).

Факти виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та повною мірою, з
посиланнями на первинні або інші
документи, які зафіксовані в обліку та
підтверджують наявність зазначених
фактів (1.7 Порядку).

Відповідно до вимог ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
( далі - КАС України) предметом розгляду
по суті в порядку адміністративного
судочинства є не будь-які рішення, дії
або бездіяльність суб'єкта владних
повноважень, а лише ті, що породжують
права та обов'язки учасників спірних
відносин.

В свою чергу, висновки, викладені в акті
податкової перевірки, не є предметом
оскарження в адміністративному суді,
оскільки не є обов'язковими ані для
платника податків, ані для керівника
контролюючого органу. Останній оцінює
викладені в акті перевірки доводи і в
разі наявності податкових порушень
приймає податкове
повідомлення-рішення, яке і визначає
грошові зобов'язання платникові
податків.

Акт перевірки є носієм доказової
інформації, яка в подальшому має
використовуватися контролюючим
органом для прийняття рішення щодо
визначення платникові податків
грошових зобов'язань. При цьому акт
складається посадовими особами
контролюючого органу і не містить
волевиявлення самого орану щодо
виявлених посадовими особами фактів.

Таким чином, акт від 12.06.2014 № 226/221/38866554
«Про результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«МЕГАСЕРВІС Ц» () з
питань фінонансово-господарських
взаємовідносин з контрагентами за
квітень 2014 року» є службовим
документом податкового органу та не є
рішенням суб'єкта владних повноважень,
яке в контексті ч. 2 ст. 2 та ст. 17 КАС
України може бути оскаржено до
адміністративного суду, з огляду на те,
що такий акт перевірки не породжує для
платників податків будь-яких прав та
обов'язків, а лише може слугувати
підставою для прийняття
податкового-повідомлення рішення, саме
яке в контексті вищевказаної норми є
актом індивідуальної дії, прийнятим
суб'єктом владних повноважень, що
впливає на права та обов'язки платників
податків.

Тому, з огляду на вищенаведене, суд
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні позовної вимоги про
визнання протиправними дій щодо
проведення Новомосковською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області
документальної невиїзної позапланової
перевірки ТОВ «МЕГАСЕРВІС Ц», за
результатами якої складено акт від
12.06.2014 № 226/221/38866554 та скасування
вищевказаного акту.

Що стосується позовної вимоги про
визнання протиправним та скасування
рішення Новомосковської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, згідно
якого ТОВ «МЕГАСЕРВІС Ц» було
відмовлено у прийнятті його податкової
декларації з податку на додану
вартість за квітень 2014 року, то суд
зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що
ТОВ «МЕГАСЕРВІС Ц» 20.05.2014 подало до
Новомосковської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області податкову
декларацію з податку на додану
вартість за квітень 2014 року.

Новомосковська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області стверджує,
що ТОВ «МЕГАСЕРВІС Ц» декларація з
податку на додану вартість за квітень
2014 року не подавалася, що
спростовується наявною в матеріалах
справи квитанцією № 1 , яка свідчить про
виконання позивачем своїх обов'язків
як платника податків, визначених п. 36.1
ст. 36 та п. 46.1 ст. 46 ПК України.

Судом відхиляються доводи відповідача
щодо встановлення відсутності ТОВ
«МЕГАСЕРВІС Ц» за податковою адресою з
огляду на наступне.

Під час судового розгляду судом
з'ясовано, що оскільки перевіркою
відповідності місцезнаходження ТОВ
«МЕГАСЕРВІС Ц» встановлено, що
підприємство позивача за адресою: м.
Новомосковськ, вул. Радянська, б. 22 не
знаходиться, тому Новомосковська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області не вважає
декларацію з податку на додану
вартість за квітень 2014 року, подану
20.05.2014 , податковою.

Згідно п. 46.1. ст. 46 ПК України податкова
декларація, розрахунок (далі -
податкова декларація) - документ, що
подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку. Митні декларації
прирівнюються до податкових
декларацій для цілей нарахування
та/або сплати податкових зобов'язань.
Додатки до податкової декларації є її
невід'ємною частиною.

Відповідно до п. 49.3. ст. 49 ПК України
податкова декларація подається за
вибором платника податків, якщо інше не
передбачено цим Кодексом, в один із
таких способів: а) особисто платником
податків або уповноваженою на це
особою; б) надсилається поштою з
повідомленням про вручення та з описом
вкладення; в) засобами електронного
зв'язку в електронній формі з
дотриманням умови щодо реєстрації
електронного підпису підзвітних осіб у
порядку, визначеному законодавством.

Судом встановлено та відповідачем
підтверджено, що ТОВ «МЕГАСЕРВІС Ц»
подає податкову звітність до
Новомосковської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області в
електронному вигляді згідно договору
про надання електронної звітності.

20.05.2014 засобами електронного зв'язку
ТОВ «МЕГАСЕРВІС Ц» до Новомосковської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області була подана податкова
декларація з податку на додану
вартість за квітень 2014 року.

Згідно п. 48.1, п. 48.3, п. 48.4, п .48.7 ст. 48 ПК
України податкова декларація
складається за формою, затвердженою в
порядку, визначеному положеннями
пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та
чинному на час її подання. Форма
податкової декларації повинна містити
необхідні обов'язкові реквізити і
відповідати нормам та змісту
відповідних податку та збору.
Податкова декларація повинна містити
такі обов'язкові реквізити: тип
документа (звітний, уточнюючий, звітний
новий); звітний (податковий) період, за
який подається податкова декларація;
звітний (податковий) період, що
уточнюється (для уточнюючого
розрахунку); повне найменування
(прізвище, ім'я, по батькові) платника
податків згідно з реєстраційними
документами; код платника податків
згідно з Єдиним державним реєстром
підприємств та організацій України або
податковий номер; реєстраційний номер
облікової картки платника податків;
місцезнаходження (місце проживання)
платника податків; найменування органу
державної податкової служби, до якого
подається звітність; дата подання
звіту (або дата заповнення - залежно від
форми); ініціали, прізвища та
реєстраційні номери облікових карток
або інші відомості, визначені в абзаці
сьомому цього пункту, посадових осіб
платника податків; підписи платника
податку - фізичної особи та/або
посадових осіб платника податку,
визначених цим Кодексом, засвідчені
печаткою платника податку ( за
наявності).

У окремих випадках, коли це відповідає
сутності податку або збору та є
необхідним для його адміністрування,
форма податкової декларації додатково
може містити такі обов'язкові
реквізити: відмітка про звітування за
спеціальним режимом; код виду
економічної діяльності (КВЕД); код
органу місцевого самоврядування за
КОПТУУ; індивідуальний податковий
номер та номер свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану
вартість згідно з даними реєстру
платників податку на додану вартість
за звітний (податковий) період.

Податкова звітність, складена з
порушенням норм цієї статті, не
вважається податковою декларацією

Згідно п. 49.10 ст. 49 ПК України, відмова
посадової особи органу державної
податкової служби прийняти податкову
декларацію з будь-яких причин, не
визначених цією статтею, у тому числі
висунення будь-яких не визначених
статтею 49 ПК України передумов щодо
такого прийняття (включаючи зміну
показників такої податкової
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється.

Положеннями пункту п. 49.8 статті 49 ПК
України встановлено, що прийняття
податкової декларації є обов'язком
органу державної податкової служби.

Згідно із п. 49.11 ст. 49 ПК України у разі
подання платником податків до
територіальних органів Міністерства
доходів і зборів України податкової
декларації, заповненої з порушенням
вимог п. 48.3 та п. 48.4 ст. 48 Кодексу, такий
територіальний орган Міністерства
доходів і зборів України зобов'язаний
надати такому платнику податків
письмове повідомлення про відмову у
прийнятті його податкової декларації
із зазначенням причин такої відмови: у
разі отримання такої податкової
декларації, надісланої поштою або
засобами електронного зв'язку, -
протягом п'яти робочих днів з дня її
отримання; уразі отримання такої
податкової декларації особисто від
платника податку або його представника
- протягом трьох робочих днів з дня її
отримання.

Таким чином, у разі відмови у прийнятті
податкової звітності територіальний
орган Міністерства доходів і зборів
України зобов'язаний надати платнику
податків письмове повідомлення про
відмову у прийнятті податкової
звітності із зазначенням підстав
неприйняття.

Відповідно до п. 49.15 статті 49 ПК України,
податкова декларація, надіслана
платником податків або його
представником поштою або засобами
електронного зв'язку, вважається
неподаною за умови її заповнення з
порушенням норм пунктів 48.3 і 48.4 статті
48 цього Кодексу та надсилання
податковим органом платнику податків
письмової відмови у прийнятті його
податкової декларації.

Проте, згідно квитанції № 1, документ не
було прийнято через виявлені помилки
під час подання: для платника податків
заборонено прийом звітності по
електронній пошті, можливо, відсутній
договір з МДСУ .

Порядок подання до територіальних
органів Міністерства доходів і зборів
України податкової звітності
регулюється ст. 46, 49 і 203 Кодексу та
регламентується Порядком заповнення і
подання податкової звітності з ПДВ,
затвердженим наказом Міністерства
фінансів України від 25.11.2011 № 1492.

Згідно п. 10 розділу І Порядку № 1492
податкова звітність подається до
органу державної податкової служби
особою, яка зареєстрована платником
ПДВ згідно з вимогами розділу V ПК
України.

Як передбачено нормою абз. 1 п. 49.9 ст. 49
ПК України, за умови дотримання
платником податків вимог цієї статті
посадова особа органу державної
податкової служби, в якому перебуває на
обліку платник податків, зобов'язана
зареєструвати податкову декларацію
платника датою її фактичного отримання
органом державної податкової служби.

Відповідно до п. 5.1 Методичних
рекомендацій щодо приймання та
комп'ютерної обробки податкової
звітності платників податків в органах
ДПС України, затверджених наказом ДПС
України від 14 червня 2012 року за № 516
обробка та занесення інформації з
документів податкової звітності до
електронних баз ДПС виконується
підрозділом приймання та обробки
податкової звітності, у разі
відсутності зазначеного підрозділу -
підрозділами, на які покладено цю
функцію.

Згідно з п. 49.13 ст. 49 ПК України у разі,
якщо в установленому законодавством
порядку буде встановлено факт
неправомірної відмови органом
державної податкової служби (посадовою
особою) у прийнятті податкової
декларації, остання вважається
прийнятою у день її фактичного
отримання органом державної
податкової служби.

Згідно із поясненнями представника
відповідача, контролюючим органом було
в односторонньому порядку розірвано
такий договір МДСУ, у зв'язку із
невстановленням місцезнаходження
позивача, про що складено акт № 164/151 від
06.06.2014 про відсутність ТОВ «МЕГАСЕРВІС
Ц» за податковою адресою. На підставі
зазначеного, контролюючим органом
складено запит № 59 від 06.06.2014 на
встановлення місцязнаходження
платника податків, і також в цей же день
складено довідку № 14201 від 06.06.2014, в якій
зазначено про невстановлення
місцезнаходження платника податків.

Як визначено п. 12.5 Порядку обліку
платників податків і зборів,
затвердженого наказом Мінфіну від
09.12.20121 № 1588, якщо за результатами
заходів щодо встановлення фактичного
місцезнаходження юридичної особи
підрозділами податкової міліції буде
підтверджено відсутність такої особи
за місцезнаходженням або встановлено,
що фактичне місцезнаходження
юридичної особи не відповідає
зареєстрованому місцезнаходженню,
керівник (заступник керівника)
контролюючого органу приймає рішення
про надсилання до відповідного
державного реєстратора повідомлення
про відсутність юридичної особи за
місцезнаходженням за формою № 18-ОПП
(додаток 24) для вжиття заходів,
передбачених частиною дванадцятою
статті 19 Закону України « Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців».

Абз. 2 п. 12 ст. 19 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців» визначено,
що у разі надходження державному
реєстратору від органу доходів і
зборів повідомлення встановленого
зразка про відсутність юридичної особи
за її місцезнаходженням державний
реєстратор зобов'язаний надіслати
поштовим відправленням протягом п'яти
робочих днів з дати надходження
зазначеного повідомлення юридичній
особі повідомлення щодо необхідності
подання державному реєстратору
реєстраційної картки.

Згідно п. 14 вищевказаного Закону у разі
неподання юридичною особою протягом
місяця з дати надходження їй
відповідного повідомлення
реєстраційної картки про
підтвердження відомостей про юридичну
особу державний реєстратор повинен
внести до Єдиного державного реєстру
запис про відсутність підтвердження
зазначених відомостей датою, яка
встановлена для чергового подання
реєстраційної картки про
підтвердження відомостей про юридичну
особу.

Якщо державному реєстратору повернуто
поштове відправлення, державний
реєстратор повинен внести до Єдиного
державного реєстру запис про
відсутність юридичної особи за її
місцезнаходженням.

Згідно абз. 1 п. 45.2 ст. 45 ПК України
податковою адресою юридичної особи
(відокремленого підрозділу юридичної
особи) є місцезнаходження такої
юридичної особи, відомості про що
містяться у Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги за заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд звертає увагу, що належним доказом
щодо відсутності юридичної особи за її
місцезнаходженням може бути внесення
державним реєстратором запису про
відсутність ТОВ «МЕГАСЕРВІС Ц» за його
місцезнаходженням. Будь-яких доказів
наявності та вчинення такого запису
суду не надано.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що рішення Новомосковської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області, згідно якого ТОВ «МЕГАСЕРВІС
Ц» було відмовлено у прийнятті його
податкової декларації з податку на
додану вартість за квітень 2014 року, є
неправомірним, у зв'язку з чим підлягає
скасуванню.

Приймаючи до уваги те, що декларація
ТОВ «МЕГАСЕРВІС Ц» з податку на додану
вартість за квітень 2014 року фактично
подана до Новомосковської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області 20.05.2014, тому
суд зобов'язує Новомосковську
об'єднану державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області прийняти
податкову декларацію ТОВ «МЕГАСЕРВІС
Ц» з податку на додану вартість за
квітень 2014 року з додатками, датою її
фактичного отримання, тобто 20.05.2014.

Методичними рекомендаціями щодо
приймання та комп'ютерної обробки
податкової звітності платників
податків в органах ДПС України,
затверджених наказом ДПС України 14.06.2012
№ 516, встановлено, що за відсутності
зауважень до оформлення податкової
звітності вона реєструється і
вважається прийнятою. Обробка та
занесення інформації до електронних
баз виконується підрозділом ведення та
захисту податкової звітності, у разі
відсутності зазначеного підрозділу -
підрозділами, на які покладено цю
функцію. За відповідність інформації у
базах податкової звітності даним
податкових документів, наданих
платником податків, несуть
відповідальність підрозділи ведення
та захисту податкової звітності.

З огляду на викладене, а також з метою
належного захисту порушених прав
позивача, суд вважає за необхідне
зобов'язати Новомосковську об'єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області відобразити
задекларовані ТОВ «МЕГАСЕРВІС Ц»
показники (дані) у податковій
декларації з податку на додану
вартість за квітень 2014 року з
додатками, в електронних базах даних
податкової звітності ДПІ, у тому числі
в інтегрованих картках ТОВ «МЕГАСЕРВІС
Ц».

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 статті 94
КАС України, якщо адміністративний
позов задоволено частково, судові
витрати, здійснені позивачем,
присуджуються йому відповідно до
задоволених вимог, а відповідачу -
відповідно до тієї частини вимог, у
задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 50, 70, 71, 72, 86, 159-163, 186,
254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«МЕГАСЕРВІС Ц» до Новомосковської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправними дій
та зобов'язання вчинити певні дії
задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Новомосковської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, згідно
якого Товариству з обмеженою
відповідальністю «МЕГАСЕРВІС Ц»
відмовлено у прийнятті його податкової
декларації з податку на додану
вартість за квітень 2014 року.

Зобов'язати Новомосковську об'єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області прийняти
податкову декларацію Товариства з
обмеженою відповідальністю
«МЕГАСЕРВІС Ц» з податку на додану
вартість за квітень 2014 року з
додатками, датою її фактичного
отримання, тобто 20.05.2014.

Зобов'язати Новомосковську об'єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області відобразити
задекларовані Товариством з обмеженою
відповідальністю «МЕГАСЕРВІС Ц»
показники (дані) у податковій
декларації з податку на додану
вартість за квітень 2014 року з
додатками, в електронних базах даних
податкової звітності ДПІ, у тому числі
в інтегрованих картках Товариства з
обмеженою відповідальністю
«МЕГАСЕРВІС Ц».

У задоволенні решти заявлених позовних
вимог відмовити повністю.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «МЕГАСЕРВІС Ц»
судові витрати зі сплати судового
збору у розмірі 54 (п'ятдесят чотири) грн.
81 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
22 серпня 2014 року.

Суддя О.В.
Царікова