Справа № 814/2120/14
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2014-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

04 серпня 2014 року
Справа № 814/2120/14

Суддя Миколаївського окружного
адміністративного суду Малих О.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження справу за

адміністративним позовом ОСОБА_1
(АДРЕСА_1)

до відповідача: Ленінського відділу
Державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції (вул. Декабристів, 41/23, 5-й
поверх, м. Миколаїв, 54020)

третя особа: Реєстраційна служба
Миколаївського міського управління
юстиції Миколаївської області (вул.
Потьомкінська, 17/4, м. Миколаїв, 54030)

про зобов'язання зняття арешту з
рухомого майна,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася з
адміністративним позовом до
Ленінського відділу Державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції з вимогою
зобов'язати Ленінського відділу
Державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції зняти арешт рухомого майна,
накладений в межах виконавчого
провадження № 20877547 на підставі
виконавчого листа № 2а-6893, виданого
23.02.2010 року Миколаївський окружним
адміністративним судом.

В обґрунтування вимог позивач вказала,
що постановою Ленінського відділу
Державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції від 30.04.2013р. ВП № 20877547 про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження що належить ОСОБА_1.
Вважає, що зазначена постанова
прийнята з порушенням її права в
зв'язку з тим, що податковий борг був
сплачений добровільно ще 01.02.2010 року.

Від сторін надійшли клопотання про
розгляд справи за їх відсутності, в
порядку письмового провадження.

У відповідності до ч. 4 ст. 122 КАС України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов
до наступних висновків.

Судом встановлено, що на підставі
виконавчого листа № 2а-6893 від 01.02.2010
року з ОСОБА_1 стягнуто податковий борг
розмірі 900,00 грн.

Постановою Ленінського відділу
Державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції від 18.08.2010р. ВП № 20877547 відкрито
виконавче провадження.

Згідно довідки ДПІ у Ленінському
районі м. Миколаєва від 23 червня 2014 року
№ 1949/9/14-02-25-024 зазначений податковий
борг сплачений вчасно та повністю за
платіжним документом від 16.03.2010 року

Відповідно до витягу рестру про
реєстрацію в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна на майно
ОСОБА_1 накладений арешт та оголошено
заборону на його відчуження.

Постановою Ленінського відділу
Державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції від 24.12.2013 року ВП №20877547
виконавчий документ повернуто
стягувану.

Частина 2 стаття 19 Конституції України
визначає, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Зазначена норма дає підстави для
висновку про те, що діяльність органів
або посадових осіб, які здійснюють
владні управлінські функції, має
здійснюватись виключно в межах їх
законодавчо визначених повноважень і
реалізація таких повноважень повинна
відповідати способу, встановленому
законодавством.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема:

- на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами;

- обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
розсудливо;

- пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія).

Згідно положень статті 181 КАСУ
відповідачем у справах з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби є відповідний орган державної
виконавчої служби.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Крім того, положеннями ст. 6 та 11 Закону
Країни «Про виконавче провадження»
встановлено, що державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Державний виконавець
роз'яснює особам, які беруть участь у
виконавчому провадженні або
залучаються до проведення виконавчих
дій, їхні права згідно з вимогами цього
Закону. Державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
у виконавчому документі, у спосіб та в
порядку, встановленому виконавчим
документом і цим Законом.

Відповідно до стаття 41 Конституції
України кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Право приватної власності
набувається в порядку, визначеному
законом. Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.
Конфіскація майна може бути
застосована виключно за рішенням суду
у випадках, обсязі та порядку,
встановлених законом.

В адміністративному судочинстві
принцип верховенства права та
законності зобов'язує суд надавати
законам та іншим нормативно - правовим
актам тлумачення у спосіб, який
забезпечує пріоритет прав осіб при
вирішенні справи. Тлумачення законів
та нормативно - правових актів не може
спричиняти несправедливих обмежень
прав осіб.

Суд приймає постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина,
інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

Керуючись статтями 2, 11, 122, 158, 160-163, 181 КАС
України, адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зняти арешт рухомого майна,
накладений постановою Ленінського
відділу Державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції від 30.04.2013 року ВП № 20877547 про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, що
належить ОСОБА_1, на підставі
виконавчого листа № 2а-6893, виданого
23.02.2010 року Миколаївський окружним
адміністративним судом.

Постанова набирає законної сили
після закінчення 10-денного строку з дня
проголошення/отримання постанови, якщо
протягом цього часу не буде подано
апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили постанови
за наслідками апеляційного
провадження.

Порядок та строки апеляційного
оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Миколаївський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
у випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення встановлених строків
залишається без розгляду, якщо суд
апеляційної інстанції за заявою особи,
яка її подала, не знайде підстав для
поновлення строку.

Суддя
О.В. Малих