Справа № 667/6204/13-а
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 р.м.ОдесаСправа № 667/6204/13-а

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції:
Скрипнік Л.А.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка
В.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м.Херсоні на постанову
Комсомольського районного суду
м.Херсона від 25 жовтня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м.Херсоні
про перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

30.07.2013 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до
УПФУ в м.Херсоні тапросив:

- визнати неправомірною відмову УПФУ в
м.Херсоні в зарахуванні до страхового
стажу ОСОБА_1 при обчисленні розміру
пенсії за віком періодів роботи з 20.11.1973
р. по 04.09.1974 р. в Сахалінському морському
пароплавстві; з 10.03.1991 р. по 25.06.1991 р. в
Радянсько-Японському спільному
підприємстві «Аніва»; з 26.06.1991р. по
02.09.1991 р. в малому державному
підприємстві «Аянка»; з 02.09.1991 р. по
11.12.1992р. в малому підприємстві «Гемма»,
а також в пільговому обчисленні
страхового стажу за періоди роботи в
районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до них, з
08.09.1964 р. по 01.01.1991 р.

- Зобов'язати УПФУ в м.Херсоні
зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1
для обчислення пенсії за віком періоди
роботи з 20.11.1973 р. по 04.09.1974 р. в
Сахалінському морському пароплавстві;
з 10.03.1991 р. по 25.06.1991 р. в
Радянсько-Японському спільному
підприємстві «Аніва»; з 26.06.1991 р. по
02.09.1991 р. в малому державному
підприємстві «Аянка»; з 02.09.1991 р. по
11.12.1992 р. в малому підприємстві «Гемма»;

- здійснити обчислення пільгового
страхового стажу в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
них, з розрахунку один рік роботи за
один рік і шість місяців за наступні
періоди роботи: з 08.09.1964 р. по 18.07.1966 р. в
Корсаківському комбінаті учнем
механіка, а також механіком цеху
масового пошиву; з 02.09.1966 р. по 18.10.1966 р.
водієм моторолеру управління РТФС; з
19.10.1966 р. по 02.08.1967 р. механіком цеху
масового пошиву та механіком ательє
мод Корсаковського комбінату
обслуговування населення; з 27.12.1971 р. по
20.11.1973 робота в експедиційному загоні
АСПТР; з 20.11.1973 р. по 04.09.1974 р, робота в
Сахалінському морському пароплавстві;
з 13.09.1974 р. по 15.10.1980 р. робота в
Корсаківському морському торговому
порту; з 16.10.1983 р. по 01.01.1991 робота в
Корсаківській базі океанічного
рибальства;

- здійснити перерахунок призначеної
ОСОБА_1 пенсії, відповідно до п.5
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» з урахуванням
включених періодів роботи в
Сахалінському морському
пароплавстві, Радянсько-Японському
спільному підприємстві «Аніва», малому
державному підприємстві «Аянка»,
малому підприємстві «Гемма» та
пільгового стажу роботи в районах
Крайньої Півночі і місцевостях,
прирівняних до них, відповідно до
записів трудової книжки, з дня
звернення до Управління Пенсійного
фонду України в місті Херсоні із
заявою про проведення перерахунку
пенсі.

Постановою Комсомольського районного
суду м.Херсона від 25 жовтня 2013 року
адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено. Визнано неправомірною
відмову Управління Пенсійного фонду
України в м.Херсоні в зарахуванні до
страхового стажу ОСОБА_1 при обчисленні
розміру пенсії за віком періодів
роботи з 20.11.1973 р. по 04.09.1974 р. в
Сахалінському морському пароплавстві;
з 10.03.1991 р. по 25.06.1991 р. в
радянсько-японському спільному
підприємстві «Аніва»; з 26.06.1991р. по
02.09.1991 р. в малому державному
підприємстві «Аянка»; з 02.09.1991 р. по
11.12.1992р. в малому підприємстві «Гемма»,
а також в пільговому обчисленні
страхового стажу за періоди роботи в
районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до них, з
08.09.1964 р. по 01.01.1991 р.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м.Херсоні:

- зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1
для обчислення пенсії за віком періоди
роботи з 20.11.1973 р. по 04.09.1974 р. в
Сахалінському морському пароплавстві;
з 10.03.1991 р. по 25.06.1991 р. в
радянсько-японському спільному
підприємстві «Аніва»; з 26.06.1991 р. по
02.09.1991 р. в малому державному
підприємстві «Аянка»; з 02.09.1991 р. по
11.12.1992 р. в малому підприємстві «Гемма»;

- здійснити обчислення пільгового
страхового стажу в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
них, з розрахунку один рік роботи за
один рік і шість місяців за наступні
періоди роботи:

з 08.09.1964 р. по 18.07.1966 р. в Корсаківському
комбінаті учнем механіка, а також
механіком цеху масового пошиву;

з 02.09.1966 р. по 18.10.1966 р. водієм моторолеру
управління РТФС;

з 19.10.1966 р. по 02.08.1967 р. механіком цеху
масового пошиву та механіком ательє
мод Корсаковського комбінату
обслуговування населення;

з 27.12.1971 р. по 20.11.1973 робота в
експедиційному загоні АСПТР;

з 20.11.1973 р. по 04.09.1974 р, робота в
Сахалінському морському пароплавстві;

з 13.09.1974 р. по 15.10.1980 р. робота в
Корсаківському морському торговому
порту;

з 16.10.1983 р. по 01.01.1991 робота в
Корсаківській базі океанічного
рибальства.

- здійснити перерахунок призначеної
ОСОБА_1 пенсії, відповідно до п.5
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» з урахуванням
включених періодів роботи в
Сахалінському морському
пароплавстві, радянсько-японському
спільному підприємстві «Аніва», малому
державному підприємстві «Аянка»,
малому підприємстві «Гемма» та
пільгового стажу роботи в районах
Крайньої Півночі і місцевостях,
прирівняних до них, відповідно до
записів трудової книжки, з дня
звернення до Управління Пенсійного
фонду України в місті Херсоні із
заявою про проведення перерахунку
пенсії.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду 1-ї інстанції,
представником УПФУ в м.Херсоні подано
апеляційну скаргу, в якій зазначено, що
судом, при винесенні оскаржуваної
постанови порушено норми
процесуального та матеріального права
та просить скасувати постанову
Комсомольського районного суду
м.Херсона від 25 жовтня 2013 року та
прийняти нову постанову якою відмовити
позивачу в задоволені позовних вимог в
повному обсязі.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю
та /або неприбуття жодної з осіб, які
беруть участь у справі, сповіщених
належним чином про дату, час і місце
судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

Так, згідно відомостей трудової книжки
позивача, останній з 20.11.1973 року був
зарахований до плавскладу
Сахалінського морського порту на
посаду 4-го механіка судна «Атлас», де
працював до 01.04.1974 року, коли був
переведений на посаду 4-го механіка
теплоходу «Орєхово Зуєво» згідно
суднової ролі, звідки був звільнений
04.09.1974 року за переводом до
Корсаківського порту відповідним
наказом.

Окрім того, згідно відомостей трудової
книжки, позивач з 10.03.1991 року був
прийнятий до Радянсько-Японського
спільного підприємства «Аніва» на
посаду старшого механіка
риболовецького судна «Актал», звідки
25.06.1991 року був звільнений у зв'язку із
переводом до малого підприємства
«Аянка», куди 26.06.1991 року був прийняти
відповідним наказом на посаду механіка
риболовного судна «Аянка», звідки
02.09.1991 року знову ж таки був звільнений
по переводу до малого підприємства
«Гемма», куди того ж числа був
відповідним наказом прийнятий на
посаду старшого механіка до
відповідного судна, звідки був
звільнений 11.12.1992 року до суднохідної
компанії.

Разом з тим, як вбачається із довідок, а
саме, з довідки ВАТ «Сахалінське
морське пароплавство» від 14.07.2006 року,
позивач у періоди з 20.11.1973 року по 04.09.1974
року працював в ВАТ «Сахалінське
морське пароплавство» на посадах
плавскладу в якості члена екіпажів
суден флоту Сахалінського морського
судноплавства із повним робочим днем
та повною робочим тижнем, за вказаний
період відомості щодо укладання
трудового договору із позивачем у
письмовому вигляді в особовій справі
не значаться.

Крім того з довідки ВАТ ХК
«Корсаківська база океанічного
риболовства» від 24.08.2006 року видно, що
позивач працював на вказаному
підприємстві починаючи з 02.09.1966 року по
18.10.1966 року та з 15.10.1980 року по 25.03.1991
року, яке відповідно і видавало
позивачу трудову книжку, затверджену
відповідними печатками.

Отже, з наведених довідок вбачається,
що район, в якому у зазначені періоди
працював позивач, є таким, що
прирівняний до районів Крайньої
Півночі.

Вирішуючи справу по суті, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з того,
що умовою для пільгового обчислення
стажу особи, яка працювала в районах
Крайньої Півночі є поширення на неї
пільг, передбачених для працюючих в
районах Крайньої Півночі, що може бути
підтверджено відповідною довідкою та
(або) відомостями трудової книжки.

Судова колегія погоджується з такими
висновками суду 1-ї інстанції та вважає
їх правильними і обгрунтованими,
виходячи з наступного.

Згідно п.5 розділу ХV «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування» період роботи до 01 січня
1991 року в районах Крайньої Півночі та в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, колишнього Союзу РСР,
а також на острові Шпіцберген
зараховується до страхового стажу в
порядку і на умовах, передбачених
законодавством, що діяло до 1 січня 1991
року.

Пільгове обчислення страхового стажу
застосовується до осіб, які працювали в
районах Крайньої Півночі, та
місцевостях прирівняних до районів
Крайньої Півночі, та на яких
поширювались пільги, передбачені для
працюючих в районах Крайньої Півночі
та місцевостях прирівняних до районів
Крайньої Півночі, відповідно до Указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР від
10.02.1960 року «Про впорядкування пільг
для осіб, які працювали в районах
Крайньої Півночі та в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі», зарахування одного року
роботи за один рік та шість місяців
було впроваджено з 01.03.1960 року.

Пенсії передбачені цією статтею
надавались також особам, які прибули у
райони Крайньої Півночі і в місцевості
прирівняні до районів Крайньої Півночі
з власної ініціативи і заключили
строковий трудовий договір про роботу
в цих районах.

Указом Президії Верховної Ради Союзу
РСР від 26 вересня 1967 року «Про
розширення пільг для осіб які працюють
в районах Крайньої Півночі та в
місцевостях прирівняних до районів
Крайньої Півночі» було скорочено
тривалість трудового договору, що
надає право на отримання пільг,
передбачених ст.5 Указу Президії
Верховної ради СРСР від 10.02.1969 року «Про
впорядкування пільг для осіб, які
працювали в районах Крайньої Півночі
та місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі» з п'яти років до
трьох.

Колегія суддів вважає, єдиною умовою
для отримання права на пільгове
обчислення стажу при переході на
пенсію (застосування коефіцієнту 1,5),
починаючи з 01 березня 1960 року, було
укладання трудового договору строком
не менш ніж на п'ять років, а починаючи з
26.09.1967 року, цей термін було знижено до
трьох років. Слід зазначити, що жодний з
вищевказаних нормативно-правових
документів не передбачав обов'язкового
укладення письмового трудового
договору.

Відповідно до положень ст.24 Кодексу
законів про працю Української РСР від
01.06.1972 р., що діяли на момент виникнення
трудових відносин між позивачем та
роботодавцем, трудовий договір
укладається як правило, у письмовій
формі, укладання трудового договору
оформляється наказом чи
розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу про
зарахування працівників на роботу.

Трудовий договір вважається укладеним
і тоді коли наказу чи розпорядження не
було видано, але працівника фактично
було допущено до роботи. Таким чином,
при укладанні трудового договору
письмова форма договору в
обов'язковому порядку не вимагається. А
відповідно до ст.48 КЗпП України,
трудова книжка є основним документом
про трудову діяльність працівника.

Згідно, ст.15 Кодексу про працю РСФСР від
09.12.71 року, що діяли на момент
перебування у трудових відносинах
позивача з роботодавцями, згідно яких
також визначено, що «Трудовой договор
(контракт) есть соглашение между
трудящимися и предприятием,
учреждением и организацией, по
которому трудящийся обязуется
выполнять работу по определенной
специальности, квалификации или
должности с подчинением внутреннему
распорядку, а предприятие, учреждение,
организация обязуется выплачивать
трудящемуся заработную плату и
обеспечивать условия труда,
предусмотренные законодательством о
труде, коллективным договором и
соглашением сторон.». Відповідно до
ст.39 цього Кодексу, «Трудовая книжка
является основным документом о
трудовой деятельности работника».

Сьогодні гарантії прав громадян, які
працювали в районах Крайньої Півночі
та місцевостях, які прирівняні до
районів Крайньої Півночі у галузі
пенсійного забезпечення, передбачені
Тимчасовою Угодою між Урядом
Російської Федерації від 15 січня 1993
року.

Відповідно до ст.4 вказаної Тимчасової
Угоди, при обчисленні пенсії або її
частини, яка відповідає тривалості
трудового стажу, виробленого в районах
Крайньої Півночі або в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі, до 01.01.1991 року, на підставі ст.1
даної Угоди на території України
визначення загального трудового стажу
роботи, середньомісячного заробітку і
розміру пенсії здійснюється згідно з
її законодавством.

Пільгове обчислення страхового стажу
провадиться на підставі трудової
книжки або письмового трудового
договору, або довідки, в яких зазначено
період роботи в районах Крайньої
Півночі та місцевостях прирівняних до
районів Крайньої Півночі, та
користування пільгами, передбаченими
вищезазначеними нормативно-правовими
актами.

Тобто, наявність письмового трудового
договору не є виключно підставою для
пільгового обчислення страхового
стажу і вказана норма надає особі
можливість лише надавати вказані
документи за її вибором.

Відповідно до п.п.4,5 Порядку подання та
оформлення документів для призначенні
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України від 25.11.2005р. №22-1, звернення
особою за призначенням пенсії може
здійснюватись в будь-який час після
виникнення права на пенсію, але не
раніше, ніж за місяць до досягнення
пенсійного віку. Днем звернення за
пенсією вважається день приймання
органом, що призначає пенсію, заяви про
призначення, перерахунок, відновлення
або переведення з одного виду пенсії на
інший.

Пунктом 7 цього Порядку визначений
вичерпний перелік документів, що мають
бути подані особою, яка звертається за
призначенням пенсії. Відповідно до п.7
параграфа «б» цього Порядку, до заяви
про призначення пенсії за віком за
відсутності трудової книжки, мають
бути додані у тому числі документи про
стаж, що визначені Порядком
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 12.08.93р. №637 (далі
Порядок підтвердження наявного
трудового стажу).

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» визначено, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка працівника.

Пункт 3 Порядку, підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженим кабінетом Міністрів
України від 12.08.93р. №637 встановлює, що за
відсутності трудової книжки, а також у
тих випадках, коли в трудовій книжці
відсутні необхідні записи або
містяться неправильні чи неточні
записи про періоди роботи, для
підтвердження трудового стажу
органами Пенсійного фонду на місцях
приймаються довідки, виписки із
наказів, особові рахунки і відомості на
видачу заробітної плати.

Посвідчення, характеристики, письмові
трудові договори і угоди з відмітками
про їх виконання та інші документи, які
містять відомості про періоди роботи.
При цьому пункт 7 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообовязкове державне пенсійне
страхування» доповнює, що у якості
документів про стаж, які передбачені
вищезазначеним Порядком підтвердження
наявного трудового стажу, за період
роботи до 01.01.91 року на Крайній Півночі
чи в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі колишнього
Союзу РСР, а також на острові
Шпіцберген можуть надаватись договори
або інші документи, що підтверджують
право працівника на пільги,
передбачені для осіб, які працювали в
районах Крайньої Півночі чи
місцевостях прирівняних до районів
Крайньої Півночі.

Також, перелік районів Крайньої
Півночі і місцевостей, прирівняних до
районів Крайньої Півночі, на яких
розповсюджується дія Указів Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року
і від 26.09.1967 року «Про впорядкування
пільг для осіб, які працюють в районах
крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі», визначений постановою Ради
Міністрів СРСР №1029 від 10.11.1967 року, куди
входить і Магаданська область.

Оскільки, на момент призначення пенсії,
позивач надав всі необхідні документи
про трудовий стаж, а саме: копію
трудової книжки на її ім'я, довідок які
давали право позивачеві для
нарахування пенсії з урахуванням стажу
роботи на Крайній Півночі, суд
апеляційної інстанції повністю
погоджується з висновками суду першої
інстанції про задоволені позовних
вимог.

Отже, колегія суддів вважає, що позиція
відповідача щодо надання позивачем
письмового договору про роботу на
Крайній Півночі для підтвердження
пільгового стажу є необгрунтованою, а
його дії в частині позбавлення
позивача права на пільгове обчислення
страхового стажу є протиправними.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія приходить до висновку, що суд
першої інстанції порушень
матеріального і процесуального права
при вирішенні даної справи не допустив,
вірно встановив фактичні обставини
справи та надав їм належної правової
оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі
доводи правильності висновків суду не
спростовують, оскільки ґрунтуються на
невірному трактуванні норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України,
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції має право залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, судова колегія,
діючи в межах доводів апеляційної
скарги, відповідно до ст.200 КАС України,
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду 1-ї
інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Херсоні -
залишити без задоволення, а постанову
Комсомольського районного суду
м.Херсона від 25 жовтня 2013 року - без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Ю.В. Осіпов

Судді:
О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко