Справа № 2114/7227/12
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2114/7227/12

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції:
Спічак Олена Борисівна

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка
В.О.,

при секретарях Авраменко А.О., Голбан
К.В.,

за участю представника відповідача
ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Одесі апеляційні скарги
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на постанову
Комсомольського районного суду
м.Херсона від 11 вересня 2012 року по
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_4 до Херсонської міської ради,
Управління з питань регулювання
земельних відносин Херсонської
міської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_3, 3-ї особи
ОСОБА_5 про скасування рішення та
визнання приватизації частини
земельної ділянки недійсною,-

В С Т А Н О В И В:

08.02.2011 року ОСОБА_4 звернувся до
Комсомольського районного суду м.
Херсона із позовом до Херсонської
міської ради, Управління з питань
регулювання земельних відносин
Херсонської міської ради, ОСОБА_1,
ОСОБА_3 та 3-ї особи ОСОБА_5, в якому
просив:

- скасувати рішення Херсонської
міської ради №710 від 28.12.2004р. «Про
затвердження технічної документації
зі складання державних актів та
договорів оренди на присадибні ділянки
громадянам та передачу ділянок у
власність та оренду»;

- визнати недійсною приватизацію
земельної ділянки, розташованої по
АДРЕСА_1;

- визнати неправомірними дії
Херсонської міської ради щодо
погодження меж земельної ділянки
АДРЕСА_1, визначення її розміру у 658
кв.м., а також щодо надання дозволу на
приватизацію зазначеної ділянки.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив, що міськрада
незаконно (т.б. без його підпису і згоди)
погодила нові межі земельної ділянки,
належної його сусіду ОСОБА_6 та 28.12.2004р.
винесла спірне рішення №710, яким
затвердила технічну документацію зі
складання державного акту та передала
останньому у власність земельну
ділянку площею 0,0658 га, що на 0,0062 га
більше ніж останньому виділялося
рішенням Херсонської міськради №572 від
16.12.1997р., в зв'язку із чим, суттєво
зменшилася площа його (т.б. позивача)
земельної ділянки.

Ухвалою судді Комсомольського
районного суду м.Херсона від 25.02.2011 року
у відкритті провадження у даній
відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду 25.04.2012р. вказану
ухвалу судді скасовано та справу
направлено до суду 1-ї інстанції для
продовження її розгляду.

Постановою Комсомольського районного
суду м. Херсона від 11 вересня 2012 року
адміністративний позов ОСОБА_4
задоволено повністю. Рішення
Херсонської міської ради №710 від
28.12.2004р. скасовано. Визнано
приватизацію земельної ділянки
АДРЕСА_1 недійсною. Визнано дії
Херсонської міської ради щодо
погодження меж земельної ділянки
АДРЕСА_1, визначення її розміру у 658
кв.м., а також щодо надання дозволу на
приватизацію зазначеної ділянки
неправомірними.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду 1-ї інстанції, ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 подали апеляційні скарги, в яких
зазначили, що судом, при винесенні
оскаржуваної постанови порушено норми
процесуального та матеріального права
та просить скасувати постанову
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 11 вересня 2012 року, прийняти
нову постанову, якою відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ
представника відповідача ОСОБА_1 та
перевіривши матеріали справи і доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про наявність
усіх законних підстав для її
часткового задоволення.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

Позивачу ОСОБА_4 на підставі свідоцтва
про право на спадщину за законом
належить 1/2 частина домоволодіння
АДРЕСА_5. Власником іншої частини цього
домоволодіння є 3-я особа ОСОБА_5
Технічною документацією були
визначені межі належного їм земельно
ділянки площею 986 кв.м. Власниками
сусіднього домоволодіння АДРЕСА_1 на
той час були ОСОБА_7 та ОСОБА_3, які
постійно чинили перешкоди у
користуванні належною позивачу
земельною ділянкою.

16.08.2004р. ОСОБА_7 подав заяву до
Херсонської міської ради про передання
йому у приватну власність земельної
ділянки площею 596 кв.м., виділеної йому
раніше згідно з рішенням виконкому
Херсонської міськради №572 від 16.12.1997р.

24.09.2004р. топограф ДП «Херсонгеоінформ»,
разом із ОСОБА_7, в присутності
користувачів сусідніх земельних
ділянок - ОСОБА_8, ОСОБА_9 і ОСОБА_10,
склали ОСОБА_9 погодження зовнішніх меж
земельної ділянки, яким встановили в
натурі межі земельної ділянки АДРЕСА_1,
але при цьому, останні чомусь не внесли
інформацію про інших суміжних сусідів
та відповідно не погодили межі з
позивачем ОСОБА_4, 3-ю особою ОСОБА_5 та
іншою сусідкою ОСОБА_11

При цьому, ОСОБА_6 своїм підписом під
вказаним актом підтвердив інформацію
про усіх суміжників та достовірність
їх підписів і був попереджений, що
можливі витрати, пов'язані з
виникненням та ліквідацією претензій
по межі земельної ділянки, будуть
віднесені на його рахунок, якщо
інформація про суміжників чи їх
підписи не відповідають дійсності.

07.10.2004р. позивачем ОСОБА_4 на ім'я
Херсонського міського голови була
направлена заява, в якій останній
просив призупинити «приватизацію»
ОСОБА_7 спірної земельної ділянки до
розгляду Комсомольським районним
судом м.Херсона його позову про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою. Дана заява була
отримана виконкомом Херсонської
міськради 08.10.2004р. та зареєстрована за
№30-2064-15.

Разом з тим, не зважаючи на вказану вище
заяву позивача, подану ОСОБА_7 заяву про
приватизацію від 16.08.2004р., рішення
виконкому Херсонської міськради
міськради №572 від 16.12.1997р. та акту
погодження меж від 24.09.2004р., згідно з
якими площа спірної земельної ділянки
складала 596 кв.м., Херсонська міська
рада своїм рішенням №710 від 28.12.2004р.
затвердила технічну документацію зі
складання державного акту та передала
ОСОБА_6 у власність земельну ділянку
значно більшою площею - 0,0658 га (т.б. 658
кв.м).

В подальшому, на підставі вказаних вище
та фактично різних рішень виконкому
Херсонської міськради міськради №572
від 16.12.1997р. та Херсонської міськради
№710 від 28.12.2004р. ОСОБА_7 15.03.2005 року на
вказану земельну ділянку площею 0,0658 га,
розташовану в АДРЕСА_1, було видано
Державний акт на право власності на цю
земельну ділянку.

В грудні 2005 року, згідно з договорами
дарування від 03.12.2005р. та 30.12.2005р.,
посвідчених ПН Херсонського МНО
ОСОБА_12, ОСОБА_7 подарував своєму синові
ОСОБА_3 (т.б. відповідачу) 51/100 належного
йому будинку за адресою: АДРЕСА_1 та
частину земельної ділянки під цим
домоволодінням площею 0,0329 га.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер (свідоцтво
про смерть НОМЕР_1 від 19.11.2007р.) та його
спадкоємцем стала донька останнього -
відповідач ОСОБА_1 Інші спадкоємці - син
померлого - відповідач ОСОБА_3 та
дружина ОСОБА_13, згідно матеріалів
справи від прийняття спадщини
відмовилися.

Таким чином, не погоджуючись з
вказаними вище діями та рішенням
Херсонської міської ради, позивач
оскаржив їх до суду.

Вирішуючи справу по суті та повністю
задовольняючи позов, суд 1-ї інстанції
виходив з обґрунтованості позовних
вимог та з того, що дії та оскаржуване
рішення відповідача є неправомірним та
не відповідає діючому законодавству.

Однак, колегія суддів апеляційного
суду, уважно дослідивши матеріали
справи та надані сторонами докази, не
може повністю погодитися з такими
висновками суду 1-ї інстанції і вважає
їх частково необґрунтованими, з огляду
на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та
ст.24 Закону України «Про місцеве
самоврядування» встановлено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У відповідності до п.34 ч.1 ст.26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» та ст.12 ЗК України, питання
регулювання земельних відносин
вирішуються виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної або
міської ради.

Аналогічне положення міститься і в ч.1
ст.116 Земельного кодексу України,
згідно якої, громадяни і юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом.

Згідно ж із приписами ч.3 ст.116 ЗК
України, безоплатна передачі земельних
ділянок у власність громадян
проводиться у разі: а) приватизації
з/ділянок, які перебувають у
користуванні громадян; б) одержання
з/ділянок внаслідок приватизації
державних і комунальних
сільськогосподарських підприємств,
установ, організацій; в) одержання
земельних ділянок із земель державної
і комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
цим Кодексом.

Таким чином, зі змісту ст.116 ЗК України
та діючого на час виникнення спірних
правовідносин земельного
законодавства України, вбачається, що
громадяни можуть набувати земельні
ділянки у приватну власність або ж у
постійне чи тимчасове користування за
договорами купівлі-продажу, дарування,
міни, оренди та іншими
цивільно-правовими угодами, а також
внаслідок передачі їм земель державної
і комунальної власності шляхом
приватизації з/ділянок, що були надані
їм у користування; прийняття спадщини і
виділення в натурі та передача у
власність з/ділянки у розмірі
належного їм земельного паю.

Так, згідно зі змісту ч.ч.1,2,11 ст.118 ЗК
України, громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки.
Рішення органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок
приймається у місячний строк на
підставі технічних матеріалів та
документів, що підтверджують розмір
земельної ділянки. У разі відмови
органу виконавчої влади чи органу
місцевого самоврядування у передачі
земельної ділянки у власність або
залишення заяви без розгляду питання
вирішується в судовому порядку.

Відповідно до приписів ст.152 Земельного
кодексу України, держава забезпечує
громадянам та юридичним особам рівні
умови захисту прав власності на землю.
Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом,
в тому числі, визнання угоди недійсною
та визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування.

Так, як встановлено судами обох
інстанцій, ОСОБА_7, згідно наявного в
матеріалах справи рішення виконкому
Херсонської міськради міськради №572
від 16.12.1997р., було передано у приватну
власність земельну ділянку,
розташовану по АДРЕСА_1 площею 596 кв.м
(0,0596га).

Також, розмір спірної земельної
ділянки в 596 кв.м підтверджується і
наявними в матеріалах справи копіями
технічного паспорту на домоволодіння
АДРЕСА_1, планами (експлікаціями) цієї
земельної ділянки та акту погодження
зовнішніх меж від 24.09.2004р., складеному
та підписаному самим ОСОБА_7

Разом з тим, як вже вказувалося вище, у
даному акті погодження меж земельної
ділянки від 24.09.2004р., який наявний в
матеріалах справи (а.с.36), чомусь
відсутні підписи інших суміжних
землекористувачів (сусідів), а саме -
позивача ОСОБА_4 та 3-ї особи ОСОБА_5,
хоча на намальованому в цьому акті
плані (абрисі) їх земельні ділянки,
розташовані по АДРЕСА_2, зазначені. При
цьому, слід звернути увагу й на те, що не
містися в цьому акті і підпису
топографа ДП «Херсонгеоінформ»
ОСОБА_14, який разом із ОСОБА_7, нібито
складав цей акт.

Крім того, судовою колегією
встановлено, що 16.08.2004р. ОСОБА_7 подав до
Херсонської міської ради заяву про
фактично повторне передання йому у
приватну власність земельної ділянки
площею 596 кв.м. (а.с.19), яка ще в грудні 1997
року і так була передана йому у
власність згідно з рішенням виконкому
Херсонської міськради №572 від 16.12.1997р.

Проте, не зважаючи на заяву позивача
від 07.10.2004р. про призупинення
«приватизації» ОСОБА_7 спірної
земельної ділянки вх.№ №30-2064-15 (а.с.20),
подану ОСОБА_7 заяву від 16.08.2004р.,
рішення виконкому Херсонської
міськради міськради №572 від 16.12.1997р. та
акту погодження меж від 24.09.2004р., згідно
з якими площа спірної земельної
ділянки складає 596 кв.м., Херсонська
міська рада своїм спірним рішенням №710
від 28.12.2004р. затвердила технічну
документацію зі складання державного
акту та фактично повторно передала
ОСОБА_6 у власність і так належну йому
земельну ділянку, але вже значно
більшою площею - 0,0658га (658 кв.м).

При чому, слід зазначити, що відповідач
- Херсонська міська рада, не зважаючи на
ухвалу апеляційного суду від 14.05.2014р.
про витребування доказів, так і не
направила до суду 2-ї інстанції жодних
документів, на підставі яких було
прийнято спірне рішення №710 від
28.12.2004р., а також не забезпечила явку
свого представника в жодне судове
засідання.

І тільки в останньому судовому
засіданні вказані копії документів,
які нібито слугували підставою для
прийняття міськрадою спірного рішення
№710, надав представник відповідача
ОСОБА_1 - ОСОБА_2, але і цих матеріалів
(деякі з яких протирічать один одному)
та технічної документації, розробленої
Херсонським ДП «Херсонгеоінформ»,
беззаперечно не вбачається з яких саме
підстав начальник Херсонського
міського управління земельних
ресурсів погодив висновок технічної
документації із землеустрою щодо
складання державного акту на право
власності на спірну земельну ділянку
загальною площею 0,0658 га. До того ж, в цих
документах також міститься вже
досліджений судом вище акт погодження
зовнішніх меж цієї спірної земельної
ділянки від 24.09.2004р., в якому, як вже
зазначалося вище, маються підписи не
всіх суміжних землекористувачів, а
саме, відсутні підписи позивача ОСОБА_4
та 3-ї особи ОСОБА_5, які відповідно,
взагалі не брали участь в погодженні
цих меж.

Окрім того, судова колегія звертає
увагу й на те, що вказані обставини та
факт невідповідності розміру спірної
земельної ділянки (вказаний в
оскаржуваному рішенні міськради №710)
дійсним (фактичним) її розмірам також
підтверджуються наданими позивачем
доказами, а саме - висновками судової
будівельно-технічної експертизи від
21.05.2010р., яка була призначена
Комсомольським райсудом по цивільній
справі №2-1308/10.

Так, як вбачається з цих висновків
експерта, площа та розміри належної
ОСОБА_7 спірної земельної ділянки
(АДРЕСА_1), які вказані в рішенні
міськради №710 від 28.12.2004р. та державному
акті від 15.03.2005р., не відповідають площі
та розмірам, зазначеним в акті відводу
земельної ділянки по рішенню
Комсомольського райвиконкому від
13.08.1976р. №19/15. Збільшення площі цієї
спірної земельної ділянки на 0,006 га
відбулося за рахунок земельної
ділянки, розташованої за адресами:
АДРЕСА_2 (ОСОБА_4, ОСОБА_5) та АДРЕСА_3 та
АДРЕСА_4.

При цьому, слід зазначити, що по даній
цивільній справі №2-1308/10 ухвалою
Комсомольського районного суду
м.Херсона від 23.11.2010р., між ОСОБА_4,
ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 була
затверджена мирова угода, яка, зі слів
представника відповідача, на цей час
частково виконана.

Таким чином, з урахуванням вказаних
обставин та приймаючи до уваги факт
ненадання Херсонською міськрадою ні на
вимогу (ухвалу) суду 2-ї інстанції, ні на
виконання приписів ч.2 ст.71 КАС України,
жодних доказів, підтверджуючих
правомірність прийнятого нею спірного
рішення, судова колегія приходить до
аналогічного, що і суд 1-ї інстанції,
висновку про протиправність
оскаржуваного рішення міської ради №710
від 28.12.2004р., але, при цьому, відповідно
до ст.ст.11,162 КАС України, вважає за
необхідне частково задовольнити ці
позовні вимоги позивача ОСОБА_4 шляхом
скасування даного рішення відповідача
лише в частині затвердження технічної
документації зі складання державного
акту та передачі ОСОБА_6 у власність
земельної ділянки площею 0,0658 га,
розташованої в АДРЕСА_1.

Що ж стосується інших позовних вимог
ОСОБА_4 про визнання недійсною
приватизацію земельної ділянки,
розташованої по АДРЕСА_1 та визнання
неправомірними дій Херсонської
міськради щодо погодження меж цієї
земельної ділянки, визначення її
розміру у 658 кв.м., а також щодо надання
дозволу на приватизацію зазначеної
ділянки, то судова колегія, з
врахуванням вже прийнятого рішення про
часткове скасування спірного рішення
міської ради №710 від 28.12.2004р., вважає ці
позовні вимоги необґрунтованими,
некоректними, недоведеними та взагалі,
в даному випадку, зайвими і, відповідно,
не підлягаючими задоволенню.

Крім того, слід звернути увагу, що ні в
позовній заяві, ні в матеріалах справи
відсутні будь-які докази та копії
рішень (або посилання на них), які б
підтверджували факт погодження
безпосередньо Херсонською міською
радою меж спірної земельної ділянки,
визначення її площі саме в розмірі 658
кв.м., а також щодо надання міськрадою
відповідного дозволу на приватизацію
цієї земельної ділянки.

Згідно із приписами ст.ст.11,71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд, у
відповідності до ст.86 цього ж Кодексу,
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Разом з тим, частиною 2 ст.71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладаються на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, що, в свою
чергу, в даному випадку не було
зроблено відповідачем - Херсонською
міською радою при розгляді справи в
судах 1-ї та 2-ї інстанцій.

Таким чином, судова колегія вважає, що
судом першої інстанції було порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до частково
неправильного вирішення справи, до
того ж, деякі висновки суду не
відповідають обставинам справи та
ґрунтуються на невірному тлумаченні
норм діючого законодавства.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України,
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції має право скасувати її та
прийняти нову постанову суду.

Отже, за таких обставин та враховуючи,
що судом першої інстанції порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, а також в зв'язку із
тим, що висновки суду не відповідають
обставинам справи, судова колегія, з
урахуванням ч.2 ст.11 КАС України та,
діючи в межах доводів апеляційної
скарги, у відповідності до п.п.3,4 ч.1 ст.202
КАС України, вважає за необхідне
скасувати постанову районного суду та
прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.195,196,198,202,205,207,254 КАС
України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Постанову Комсомольського районного
суду м. Херсона від 11 вересня 2012 року -
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позов ОСОБА_4 - задовольнити
частково.

Визнати неправомірним та скасувати
рішення Херсонської міської ради №710
від 28.12.2004р. в частині затвердження
технічної документації зі складання
державного акту та передачі ОСОБА_6 у
власність земельної ділянки площею 0,0658
га, розташованої в АДРЕСА_1.

У задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_4 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів після складання
повного тексту постанови.

Головуючий:
Ю.В. Осіпов

Судді:
О.С. Золотніков

ОСОБА_15