Справа № 806/1367/14
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2014 року
Житомир справа №
806/1367/14

категорія 8.3

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шимоновича Р.М.,

за участі секретаря Коваля О.В.,

за участі представника відповідача
Крилової Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом малого приватного
підприємства "Злак" до Коростенської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Мале приватне підприємство "Злак" (далі
- МПП "Злак") звернулось до
адміністративного суду з позовом, у
якому просить визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення Коростенської
об'єднаної державної податкової
інспекції (далі - Коростенська ОДПІ) №
/0 від 11.11.2010 року, яким
підприємству визначені податкові
зобов'язання з податку прибуток в сумі
48142,00 грн. та застосовано штрафні
(фінансові) санкції в сумі 24071,00 грн. та
№ /0 від 11.11.2010 року, яким
підприємству визначені податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 26965,00 грн. та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції в сумі 13483,00 грн. Позовні вимоги
мотивує тим, що висновки відповідача,
викладені в акті перевірки, про
наявність порушень є необґрунтованими,
не підтвердженими первинними
бухгалтерськими документами в зв'язку
з чим, підлягають скасуванню в повному
обсязі. Вважає, що доводи відповідача
про наявність порушень грунтуються
лише на припущеннях перевіряючих та
зроблені без з'ясування всіх обставин
справи, без належного аналізу та
надання належної оцінки первинним
бухгалтерським документам, що
засвідчують факти господарських
операцій та мають на меті лише
визначення податкових зобов'язань та
застосування штрафних (фінансових)
санкцій.

У ході судового розгляду справи в
порядку, визначеному статтею 55 Кодексу
адміністративного судочинства
України, замінено первинного
відповідача - Коростенську об'єднану
державну податкову інспекцію на її
правонаступника - Коростенську
об'єднану державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області.

Під час судового розгляду
справипредставники позивача
підтримали позовні вимоги у повному
обсязі та просили суд задовольнити
позов малого приватного підприємства
"Злак". У судове засідання 15 липня 2014 р.
не прибули, подали заяву про розгляд
справи без їх участі (том 3 а.с. 91).

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнала і просила
відмовити у задоволенні позовних вимог
з підстав, викладених у письмових
запереченнях та додаткових поясненнях
(том 2 а.с. 156-158, том 3 а.с. 76-77)

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку про
обгрунтованість позовних вимог, з
огляду на слідуюче.

Так, у період з 06.10.2010 р. по 29.10.2010 р.
посадовими особами Коростенської ОДПІ
проведено планову виїзну перевірку
діяльності МПП "Злак" за період з 01.07.2007
р. по 30.06.2010 р., за результатами якої
складено акт перевірки № 672/23-01/32679672 від
03.11.2010 р. (том 1 а.с. 162-182)

На підставі вказаного акту
відповідачем прийняті податкові
повідомлення-рішення № /0 від
11.11.2010 року, яким підприємству
визначені податкові зобов'язання з
податку прибуток в сумі 48142,00 грн. та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції в сумі 24071,00 грн. та № /0
від 11.11.2010 року, яким підприємству
визначені податкові зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 26965,00
грн. та застосовано штрафні (фінансові)
санкції в сумі 13483,00 грн. (том 1, а.с. 200, 201).

Так, підставою для донарахування
позивачу податкових зобов`язань з
податку на прибуток, податку на додану
вартість та застосування штрафних
(фінансових) санкцій згідно із спірними
податковими повідомленнями-рішеннями,
з приводу правомірності яких виник
спір, стали висновки контролюючого
органу, викладені в акті перевірки від
03.11.2010 № 672/2301/32679672, про порушення
позивачем норм пункту 5.1, підпункту 5.2.1
пункту 5.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 ст.5
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств" (Закон № 334/94-ВР):
завищення валових доходів на загальну
суму 235999,00 грн. у податковому обліку за
2008 рік, І квартал, півріччя 2009 року за
наслідками нікчемних правочинів щодо
поставки борошна, придбаного у ТОВ
"Юніколор", Горщиківському ССТ,
Білокоровицькому ССТ, Ушомирському
хлібозаводу, Городницькому ССТ;
завищення валових витрат на загальну
суму 428567,00 грн. у податковому обліку за
2008 рік, І квартал, півріччя, ІІІ
квартали 2009 року, 2009 рік, І квартал 2010
року за безтоварними господарськими
операціями з поставки позивачу ТОВ
"Юніколор" борошна та за операціями з
поставки позивачу ПП ОСОБА_2, ПП ОСОБА_3,
ПП ОСОБА_4, ПП ОСОБА_5, ПП ОСОБА_6, ТОВ "МТС
і К" та МПП "Фортуна" транспортних
послуг, отримання яких не підтверджено
первинними документами, що призвело до
завищення податку на прибуток у
податковому обліку за 2008 рік, І квартал,
півріччя, ІІІ квартали 2009 року, 2009 рік, І
квартал 2010 року на загальну суму 48142,00
грн. Крім того, за висновками акту,
позивачем порушені норми підпункту 7.4.1
пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5 ст.7
Закону України "Про податок на додану
вартість" (Закон № 168/97-ВР), а саме:
завищено податкові зобов`язання у сумі
47199,00 грн. у податковому обліку за
жовтень, грудень 2008 року, січень, лютий,
квітень 2009 року за наслідками
нікчемних правочинів щодо поставки
позивачем борошна зазначеним вище
юридичним особам, та завищення
податкового кредиту у сумі 71146,00 грн. у
податковому обліку за період з жовтня
2008 року по червень 2009 року та грудень 2009
року у тому числі за податковими
накладними, виписаними ТОВ "Юніколор",
ПП ОСОБА_2, ПП ОСОБА_3, ПП ОСОБА_4, ПП
ОСОБА_5, ПП ОСОБА_6, ТОВ "МТС і К" та МПП
"Фортуна".

З такими виновками контролюючого
органу суд не погоджується і зазначає
наступне.

Відповідно до пункту 5.1 ст.5 Закону №
334/94-ВР валові витрати виробництва та
обігу (далі - валові витрати) - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

До складу валових витрат, згідно
підпункту 5.2.1 вказаної статті,
включаються: суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 ст.5 цього
Закону визначено, що не належать до
складу валових витрат будь-які витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Абзацами першим, другим підпункту 7.4.1
пункту 7.4 ст. 7 Закону № 168/97-ВР
встановлено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону
№ 168/97-ВР) (абзац перший підпункту 7.4.5
пункту 7.4 цієї статті).

При цьому законодавцем, безумовно,
презумується реальність
оподатковуваних операцій та витрат
платника податку, достовірність
документів податкового обліку.

За змістом наведених норм право
платника податків на збільшення
валових витрат та на включення сум ПДВ
до податкового кредиту обумовлено
юридичним складом, до якого входять
такі юридичні факти, як придбання цим
платником податків товарів (послуг) або
основних фондів, призначених для
використання в оподатковуваних
операціях, що відповідають цілям його
господарської діяльності;
підтвердження обліковими,
розрахунковими документами, зокрема
податковою накладною, виписаною
постачальником - платником ПДВ, митною
декларацією (іншими подібними
документами, перелік яких встановлений
підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7
Закону № 168/97-ВР) суми витрат на
придбання товару (послуг) та ПДВ,
нарахованого (сплаченого) податку в
ціні придбання товару (послуг).

Встановлено, що 10 січня 2008 р. та 10 жовтня
2008 р. між позивачем та ТОВ "Юніколор"
укладені договори купівлі - продажу №
005-01/2009 та № 045-10/2008 (том 1, а.с. 8, 11).

Відповідно до умов договору даних
договорів, Продавець (ТОВ "Юніколор")
зобов'язується передати у власність
Покупця (МПП "Злак"), а Покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
борошно 1 гатунку. Пунктами 2.3 та 2.4
передбачено, що місцезнаходження
продукції визначається Продавцем.
Відгрузка продукції здійснюється
самовивозом покупця.

На підтвердження виконання умов
укладених довогорів позивачем надані
такі документи: специфікації до
договорів (том 1, а.с. 9, 10, 12, 13), видаткові
накладні, податкові накладні,
рахунки-фактури (том 1 а.с. 14-16, 19-20, 26-27,
33-34, 40-41, 45-46). Оплата за придбане борошно
підтверджується банківськими
виписками, копії яких містяться у
матеріалах справи (том 1 а.с. 220-250, том 2
а.с. 1-99).

У ході судового розгляду встановлено,
що саме для виконання умов договорів,
укладених з ТОВ "Юніколор" та подальшої
реалізації придбаного борошна,
позивачем було укладено ряд договорів
з придбання транспортних послуг з
фізичними особами - підприємцями:
ОСОБА_7 (том 1 а.с. 49-50); ОСОБА_8 (том 1 а.с.
116); ОСОБА_4; ОСОБА_2 (том 1 а.с. 136); ОСОБА_9
(том 1 а.с. 155-156) та юридичними особами -
МПП "Фортуна", ТОВ "МТС і К".

Виконання договорів та отримання
транспортних послуг підтверджується
наявними у матеріалах справи копіями
рахунків фактур, податковими
накладними, актами здачі-приймання
робіт, товарно-транспортними
накладними (том 1 а.с. 52-99, 102-115, 120-154, 158-161,
том 2 а.с. 163-250, том 3 а.с. 1-63). Оплата за
отримані послуги здійснена позивачем,
що стверджується банківськими
виписками (том 1 а.с. 220-250, том 2 а.с. 1-99).

Обгрунтовуючи свою правову позицію,
відповідач наголошував на тому, що
позивачем не доведено транспортування
придбаного борошна від постачальника -
ТОВ "Юніколор", що, на думку
контролюючого органу свідчить про
нереальність господарських операцій
та нікчемність правочинів.

Такі доводи контролюючого органу
спростовані наступним.

З'ясовано, що 3 січня 2009 р. між ЗАТ
"Васильківхлібопродукт" (м. Васильків)
та ТОВ "Юніколор" укладено договір № 4
на переробку зерна пшениці (том 4 а.с.
84-85). Умовами даного договору також
передбачена реалізація продукції
іншим споживачам (пункт 2.1.4) та умови
зберігання готової продукції на ЗАТ
"Васильківхлібопродукт" (пункт 4).

Представники позивача пояснили, що
вивіз борошна, придбаного у ТОВ
"Юніколор", здійснювався з м. Василькова
(місцезнаходження ЗАТ
"Васильківхлібопродукт").

Так, досліджуючи долучені до
матеріалів справи товарно-транспортні
накладні, акти здачі-приймання робіт
судом встановлено, що контрагентами
позивача здійснювались транспортні
перевезення товарів по маршрутам
Житомир-Керч,
Житомир-Васильків-Коростень,
Житомир-Київ-Білокоровичі,
Васильків-Білокоровичі,
Васильків-Горщик, Коростень-Ушомир,
Коростень-Білокоровичі,
Коростень-Норинськ, Коростень-Малин,
Коростень-Бараші, Київ-Васильків,
Васильків-Коростень.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
позивачем доведено факт отримання
борошна від ТОВ "Юніколор".

У судовому засіданні пердставник
відповідача наголошувала на тому, що
товарно-транспортні накладні
оформлені неналежним чином, у зв'язку з
чим, не підтверджують факту
перевезення борошна від ТОВ "Юніколор"
до МПП "Злак". Однак, із такими
висновками суд не погоджується та
зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", господарська
операція - дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства; первинний документ -
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення; фінансова звітність -
бухгалтерська звітність, що містить
інформацію про фінансове становище,
результати діяльності та рух грошових
коштів підприємства за звітний період.

Згідно зі статтею 3 цього ж Закону,
метою ведення бухгалтерського обліку і
складання фінансової звітності є
надання користувачам для прийняття
рішень повної, правдивої та
неупередженої інформації про
фінансове становище, результати
діяльності та рух грошових коштів
підприємства. Частина 2 даної статті
передбачає, що бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9
зазначеного Закону, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

У листах Вищого адміністративного суду
України від 02 червня 2011р. №742/11/13-11 та
від 01 листопада 2011р. №1936/11/13-11
проаналізовано відповідні законодавчі
акти щодо формування показників
податкової звітності на підставі
даних, не підтверджених документами та
наголошено на тому, що для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції. При цьому, сама собою
наявність або відсутність окремих
документів, а так само помилки у їх
оформленні не є підставою для
висновків про відсутність
господарської операції, якщо з інших
даних вбачається, що фактичний рух
активів або зміни у власному капіталі
чи зобов'язаннях платника податків у
зв'язку з його господарською
діяльністю мали місце.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив, що первинні документи,
складені за результатами здійснених
господарських операцій з ТОВ
"Юніколор", ПП ОСОБА_2, ПП ОСОБА_3, ПП
ОСОБА_4, ПП ОСОБА_5, ПП ОСОБА_6, ТОВ "МТС і
К" та МПП "Фортуна" відповідають вимогам
частини 2 статті 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", із змінами і
доповненнями, підпункту 7.2.1 пункту 7.2
статті 7 Закону України "Про податок на
додану вартість".

Недоліки при заповненні
товарно-транспортних накладних
спростовуються доданими до них
видатковими накладними та актами
приймання-здачі робіт і не можуть
свідчити про нереальність операцій.

Первинні документи по спірних
господарських операціях не визнані
недійсними, а тому в силу статті 70
Кодексу адміністративного судочинства
України вважаються належними доказами
по справі, які свідчать про реальність
здійснення господарських операцій.

Судом не встановлено невідповідності
даних податкових накладних фактичним
обставинам. Матеріалами справи
підтверджено, факт здійснення
господарських операцій у
перевіряємому періоді.

У листі Вищого адміністративного суду
України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11
зазначено, що з метою встановлення
факту здійснення господарської
операції, формування витрат для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або податкового
кредиту з податку на додану вартість
судам належить з'ясовувати, зокрема,
такі обставини: рух активів у процесі
здійснення господарської операції. При
цьому дослідженню підлягають усі
первинні документи, які належить
складати залежно від певного виду
господарської операції, - договори,
акти виконаних робіт, документи про
перевезення, зберігання товарів тощо.

Також у вищевказаному листі Вищого
адміністративного суду України
зазначено, що не є обов'язковою
передумовою для визначення
контролюючим органом грошових
зобов'язань визнання недійсними (у тому
числі і нікчемними) правочинів, які
укладалися за ланцюгом між попередніми
посередниками, через ланцюг яких
декларувався рух товарів чи послуг,
нібито придбаних останнім у такому
ланцюгу платником податку. При цьому
взаємовідносини між учасниками
попередніх ланцюгів постачань товарів
та послуг не мають безпосереднього
впливу на дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
контрагентом.

Оцінуватися при дослідженні факту
здійснення господарської операції
повинні відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку.

В контексті даного роз`яснення суд
відзначає, що придбане у ТОВ "Юніколор"
борошно було реалізовано позивачем з
націнкою іншим суб`єктам
підприємницької діяльності, зокрема:
Городницькому споживчому товариству,
Горщиківському споживчому товариству,
Білокоровицькому споживчому
товариству, Ушомирському хлібозаводу.

Факт реалізації борошна
підтверджується належним чином
оформленими первинними документами, а
саме: видатковими накладними,
податковими накладними, довіреностями
на отримання товару,
товарно-транспортними накладними (том 1
а.с. 23-25, 28-32, 35-39, 42-44, 47-48).

Згідно із банківськими виписками (том 1
а.с. 220-250, том 2 а.с. 1-99), покупцями -
Городницьким споживчим товариством,
Горщиківськомим споживчомим
товариством, Білокоровицьким
споживчим товариством, Ушомирським
хлібозаводом оплачено придбане
борошно у МПП "Злак".

Суд не погоджується з висновками
податкового органу щодо нікчемності
правочинів, укладених між позивачем
ТОВ "Юніколор", Городницьким споживчим
товариством, Горщиківськомим
споживчомим товариством,
Білокоровицьким споживчим
товариством, Ушомирським хлібозаводом,
ТОВ "МТС і К" оскільки статтею 203
Цивільного кодексу України визначено
перелік вимог, які свідчать про
дійсність правочину, а саме: зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин має
вчиняться у формі, встановленій
законом; правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із частиною 2 статті 215
Цивільного кодексу України
передбачено, що недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину судом
не вимагається.

Однією з ознак, яка згідно з Цивільним
кодексом України впливає на дійсність
правочину є наявність вільного
волевиявлення тієї особи, що є саме
учасником правочину. В даному випадку
учасниками оспорюваних правочинів є
юридичні особи - суб'єкти
господарювання, які діють через свої
органи управління, визначені
установчими документами.

Угоди, укладені між МПП "Злак" та ТОВ
"Юніколор", Городницьким споживчим
товариством, Горщиківським споживчим
товариством, Білокоровицьким
споживчим товариством, Ушомирським
хлібозаводом, ТОВ "МТС і К" спрямовані
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ними, не
містять положень, які б суперечили
вимогам чинного законодавства або
інтересам сторін, а волевиявлення
сторін правочину є вільне і відповідає
їхній внутрішній волі, що відповідає
загальним вимогам, встановленим
статтею 203 ЦКУ, додержання яких є
необхідним для чинності правочину.

Реальне настання правових наслідків за
визначеними відповідачем нікчемними
угодами, підтверджено тим, що за цими
угодами контрагенти виконали повністю
взяті на себе зобов'язання.

Усі господарські операції
підтверджені первинними документами, у
відповідності до вимог статті 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні", які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку.

Під час розгляду вказаної справи судом
встановлено, що укладені між позивачем
та МПП "Злак" та ТОВ "Юніколор",
Городницьким споживчим товариством,
Горщиківськомим споживчомим
товариством, Білокоровицьким
споживчим товариством, Ушомирським
хлібозаводом, ТОВ "МТС і К" договори не
віднесено законом до нікчемних. Іншого
відповідачем не доведено, хоча,
відповідно до статті 71 КАС України, він
як суб'єкт владних повноважень має
довести суду правомірність свого
рішення.

Таким чином, суд вважає, що висновки
відповідача щодо нікчемності
укладених договорів є помилковими та
такими, що не підтверджуються
обставинами справи.

Також, у акті перевірки контролюючий
орган обгрунтовує свої висновки щодо
відсутності факту отримання
транспортних послуг від ПП "МТС і К"
актом ДПІ у м. Черкаси від 06.08.2010 р. №
1770/23-2/32837298 "Про результати позапланової
перевірки податкового законодавства
за результатами правових відносин", без
урахування первинної документації
платника податків, яка у своїй
сукупності свідчить про
обґрунтованість формування валових
витрат та податкового кредиту.

Разом з тим, чинним податковим
законодавством не передбачено право
відповідача при складанні акта
перевірки одного платника податків
приймати за основу акт перевірки
(довідку) іншого платника податків, як
підставу для висновку про наявність
порушень з боку першого.

Отже, такі покликання відповідача
судом не приймаються до уваги, оскільки
вищевказані обставини не можуть
спростовувати факт реального
виконання господарських операцій за
договором, укладеним між позивачем та
контрагентом, позивачем в повній мірі
документально підтверджено реальність
виконання правочинів, а надання
контролюючому органу належним чином
оформлених всіх первинних документів,
передбачених законодавством, є
підставою для формування як валових
витрат, так і податкового кредиту.

Також, суд не приймає до уваги доводи
відповідача щодо наявності порушеної
кримінальної справи відносно МПП
"Фортуна" за ст. 212 Кримінального
кодексу України, оскільки вважає, що
вказана обставина у даному випадку
немає правового значення для вирішення
справи.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про безпідставність
висновків акту перевірки та
правомірність формування позивачем
валових витрат та податкового кредиту
по господарським операціям з описаними
вище контрагентами на підставі
належним чином оформлених первинних
документів.

За наведених обставин суд дійшов
висновку, що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення про збільшення
МПП "Злак" сум грошових зобов'язань з
податку на додану вартість та податку
на прибуток не ґрунтуються на вимогах
податкового законодавства, а також
суперечать встановленим у справі
обставинам, що є правовою підставою для
задоволення позовних вимог у повному
обсязі.

Керуючись статтями 86, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України,

постановив:

Позов задовольнити.

Скасувати податкові
повідомлення-рішення Коростенської
об'єднаної державної податкової
інспекції від 11 листопада 2010 р. №
/0 та № /0.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Р.М.Шимонович

Повний текст постанови виготовлено: 22
липня 2014 р.