Справа № 803/1598/14
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 року Справа № 803/1598/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Денисюка С.Ф.,

при секретарі судового засідання
Гуцалюк І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої
служби Любомльського районного
управління юстиції, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача
Управління Державної міграційної
служби України у Волинській області
про скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження від 04 липня 2014
року № 43905748,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з
адміністративним позовом до Відділу
державної виконавчої служби
Любомльського районного управління
юстиції (далі - ВДВС Любомльського РУЮ),
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача Управління Державної
міграційної служби України у
Волинській області (далі - УДМС України
у Волинській області) про скасування
постанови про відкриття виконавчого
провадження ВП №43905748 від 04.07.2014 року.

Позов обґрунтовано тим, що ВДВС
Любомльського РУЮ 04.07.2014 року відносно
позивача винесена постанова про
відкриття виконавчого провадження ВП
№43905748, щодо примусового виконання
постанови Управління Державної
міграційної служби України у
Волинській області №004654 від 01.11.2013 року
про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в сумі 1020
грн.

Не погодившись з вказаною постановою
позивач оскаржив її до Любомльського
районного суду Волинської області,
проте ухвалою судді від 16.07.2014 року, яка
отримана позивачем 23.07.2014 року,
адміністративний позов повернуто
позивачеві, оскільки не підсудний
місцевому загальному суду як
адміністративному суду.

Вважає, що оскаржувана постанова про
відкриття виконавчого провадження ВП
№43905748 від 04.07.2014 року не відповідає
вимогам закону та підлягає скасуванню,
оскільки вона винесена з порушенням
строку для пред'явлення документів до
виконання. Вказує, що відповідно до ч. 1
ст. 22 Закону України «Про виконавче
провадження» постанови органів,
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення можуть
бути пред'явлені до виконання протягом
трьох місяців, відповідно до ч. 1 ст. 26
вказаного Закону державний виконавець
відмовляє у прийнятті до провадження
виконавчого документа строк
пред'явлення для примусового виконання
якого закінчився.

З врахуванням викладеного позивач
просить скасувати постанову про
відкриття виконавчого провадження ВП
№43905748 від 04.07.2014 року.

Позивач в судове засідання не прибув,
подав заяву про розгляд справи за його
відсутності. Позовні вимоги підтримав
з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, подав суду
письмову заяву про розгляд справи за
відсутності їх представника, а також
надіслав письмові заперечення від
13.08.2014 року з яких вбачається наступне.

01.11.2013 року уповноваженою особою ДМС
України Любомльського РС УДМС було
винесено постанову № 004654 про
накладення адмінстягнення у в вигляді
штрафу в сумі 1020 грн. відносно ОСОБА_1
Дана постанова набрала законної сили
11.11.2013 року

16.11.2013 року вказана постанова була
пред'явлена до примусового виконання
до Відділу ДВС Любомльського РУЮ і того
ж дня державним виконавцем відділу
було відкрито відповідне виконавче
провадження ВП № 40805767. 27.05.2014 року дане
виконавче провадження було завершено
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону
України «Про виконавче провадження» і
виконавчий документ було повернуто
стягувачу Любомльському РВ УДМСУ.

Скориставшись визначеним ч. 5 ст. 47
Закону України «Про виконавче
провадження» правом на повторне
пред`явлення виконавчого документа до
виконання стягувач 16.06.2014 року повторно
пред`явив до ВДВС Любомльського РУЮ
зазначену вище постанову про стягнення
з ОСОБА_1 1020 грн. штрафу, а 04.07.2014 року
державним виконавцем відділу відкрито
виконавче провадження ВП № 43905748. При
цьому стягувачем було дотримано вимоги
ст. 22 Закону України «Про виконавче
провадження» щодо термінів
пред`явлення до виконання виконавчих
документів.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про
виконавче провадження» (далі Закон
№606-XIV) строки пред'явлення виконавчого
документа до виконання перериваються
пред'явленням виконавчого документа до
виконання. Після переривання строку
пред'явлення виконавчого документа до
виконання перебіг строку поновлюється.
Час, що минув до переривання строку, до
новою строку не зараховується. У разі
повернення виконавчого документа
стягувачу у зв'язку з неможливістю в
повному обсязі або частково виконати
рішення строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання після
переривання встановлюється з дня його
повернення.

Зазначив, що з моменту набрання
постановою юридичної сили до моменту
її пред'явлення до виконання вперше
минуло 7 днів. Після цього строк
пред'явлення до виконання перервався і
поновився 27.05.2014 року. До моменту
повторного пред'явлення до виконання
пройшов 1 місяць і 6 днів. Таким чином
строк з трьохмісячного строку
пред'явлення виконавчого документа до
виконання стягувачем було використано
лише 1 місяць і 13 днів.

Враховуючи вищевикладене просив в
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі.

Представник третьої особи УДМС України
у Волинській області в судове
засідання не прибув, подав заяву про
розгляд справи за його відсутності,
проти позову заперечує.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

У зв'язку з цим, суд вважає за можливе
розглянути справу без участі
відповідача або його представника,
оскільки судом вжиті всі передбачені
заходи для повідомлення відповідача
належним чином про час і місце розгляду
судової справи з його участю та
реалізації права на судовий захист
своїх прав та інтересів.

Разом з тим, частиною 1 статті 41 КАС
України визначено, що у разі неявки у
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

З урахуванням наведеного, справу
вирішено у відсутності сторін на
підставі наявних у ній доказів без
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Дослідивши подані суду письмові
докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що
адміністративний позов до задоволення
не підлягає, враховуючи наступне.

Частина 1 статті 17 КАС України
передбачає, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

Відповідно до частини 1 статті 181 КАС
України учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій мають право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Судом встановлено, що 01.11.2013 року
уповноваженою особою ДМС України
Любомльського РС УДМС на підставі
протоколу №004654 від 01.11.2013 року було
винесено постанову № 004654 про
накладення адмінстягнення у вигляді
штрафу в сумі 1020 грн. відносно ОСОБА_1
Дана постанова набрала законної сили
11.11.2013 року.

16.11.2013 року вказана постанова була
пред`явлена до примусового виконання
до Відділу ДВС Любомльського РУЮ і
18.11.2013 року державним виконавцем
відділу було відкрито відповідне
виконавче провадження ВП № 40805767 по
даній постанові.

27.05.2014 року дане виконавче провадження
було завершено відповідно до п. 2 ч. 1 ст.
47 Закону України «Про виконавче
провадження» і виконавчий документ
було повернуто стягувачу
Любомльському РВ УДМСУ без виконання.

Після отримання вказаної постанови,
16.06.2014 року стягувач Любомльський РС
УДМС повторно направив до ВДВС
Любомльського РУЮ постанову № 004654 про
стягнення з ОСОБА_1 1020 грн. штрафу.

Після повторного пред'явлення
документа до виконання, 04.07.2014 року
державним виконавцем відділу винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП № 43905748, яка надіслана
позивачу 04.07.2014 року.

Проаналізувавши наявні матеріалах
справи докази та норми Закону України
«Про виконавче провадження» суд
вважає, що при винесенні постанови про
відкриття виконавчого провадження від
04.07.2014 року державний виконавець діяв в
межах норм чинного законодавства та
при пред'явленні виконавчого документу
до виконання не було порушено строку
визначено ст.22 Закону виходячи з
наступного.

В статті 17 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.
Відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою такі виконавчі документи,
зокрема, постанови органів (посадових
осіб), уповноважених розглядати справи
про адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом.

Статтею 19 Закону №606-XIV визначено, що
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа,
зазначеного в статті 17 цього
Закону: за заявою стягувача або його
представника про примусове
виконання рішення; за заявою
прокурора у випадках
представництва інтересів громадянина
або держави в суді; у разі якщо
виконавчий лист надійшов від суду на
підставі ухвали про надання
дозволу на примусове виконання
рішення іноземного суду в порядку,
встановленому законом; в інших
передбачених законом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону №606-XIV
виконавчі документи можуть бути
пред'явлені до виконання в такі строки:
посвідчення комісій по трудових
спорах, постанови судів у справах про
адміністративні правопорушення та
постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення, -
протягом трьох місяців.

Як зазначено вище ДМС України
Любомльського РС УДМС вперше
пред'явило до виконання постанову від
01.11.2013 року про накладення на позивача
штрафу, яка набрала законної сили 11.11.2013
року, 16.11.2013 року тобто із дотриманням
строку визначеного ч.1 ст.22 Закону.

Виконавче провадження було відкрито
18.11.2013 року та проводились виконавчі
дії.

Після повернення виконавчого
документа без виконання, стягувач
повторно скористався своїм правом на
пред'явлення виконавчого документа до
виконання .

Така заява про примусове виконання
постанови відповідача після
повернення виконавчого документа була
повторно надіслана в червні 2014 року.

Статтею 23 Закону №606-XIV визначено,що
строки пред'явлення виконавчого
документа до виконання перериваються:
1) пред'явленням виконавчого документа
до виконання; 2) частковим виконанням
рішення боржником; 3) наданням судом,
який видав виконавчий документ,
відстрочки або розстрочки виконання
рішення. Після переривання строку
пред'явлення виконавчого документа до
виконання перебіг строку поновлюється.
Час, що минув до переривання строку, до
нового строку не зараховується. У разі
повернення виконавчого документа
стягувачу у зв'язку з неможливістю в
повному обсязі або частково виконати
рішення строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання після
переривання встановлюється з дня його
повернення, а в разі повернення
виконавчого документа у зв'язку із
встановленою законом забороною щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, а також проведення інших
виконавчих дій стосовно боржника, - з
моменту закінчення дії відповідної
заборони.

Відповідно до частини 2 статті 25
Закону №606-XIV державний виконавець
протягом трьох робочих днів з дня
надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови та
зазначає, що у разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Частиною 5 даної статті передбачено, що
копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові.

За загальним правилом встановленим ч.1
ст.22 Закону №606-XIV в справах про
адміністративні правопорушення
встановлено тримісячний строк
пред'явлення постанов до виконання.

Однак, Законом встановлено випадки
коли такі строки перериваються.

Відповідачем 27.05.2014 року винесено
постанову відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47
Закону України «Про виконавче
провадження» і виконавчий документ
було повернуто стягувачу
Любомльському РВ УДМСУ без виконання.

Тобто в даному випадку у виконавчому
провадженні по стягненню з позивача
штрафу були наявні підстави визначені
ст.23 Закону №606-XIV при яких строк
пред'явлення виконавчого документу до
виконання переривався і поновився з
моменту винесення постанови про
повернення виконавчого документа
стягувану, 27.05.2014 року.

Час, що минув до переривання строку, до
нового строку не зараховується.

Повторно постанова була пред'явлена до
виконання також в межах строків
визначених ч.1 ст. 22 Закону, а саме в
червні 2014 року.

Таким чином із врахуванням переривання
строку пред'явлення виконавчого
документа до виконання, стягувачем не
порушено трьохмісячного строку
пред'явлення постанови про накладення
штрафу до виконання, на адресу
відповідача надійшла відповідна заява
стягувача та постанова, яка повністю
відповідала вимогам ст.18 Закону
України «Про виконавче провадження», а
тому в державного виконавця були
підстави визначені ст.ст.17,19,22,25 Закону
№606-XIV для винесення постанови від
04.07.2014 року про відкриття виконавчого
провадження у ВП №43905748.

Підстав для відмови у відкритті
провадження, визначених Законом №606-XIV
у відповідача не було.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Частиною 2
статті 71 КАС України передбачено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладаються на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проаналізувавши вищевикладене, суд
прийшов висновку, що постанова
державного виконавця від 04.07.2014 року
про відкриття виконавчого провадження
прийнята відповідачем з дотриманням
вимог чинного законодавства України та
в межах наданих йому повноважень, а
тому в задоволенні адміністративного
позову про визнання протиправним та
скасування постанови слід відмовити
повністю

Інші твердження позивача не
спростовують висновків суду, зроблених
в судовому засіданні.

Керуючись статтями 2, 11, 17, 71, 128, 158, 160, 162,
163, 181, 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, на підставі
Закону України «Про виконавче
провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Відділу державної
виконавчої служби Любомльського
районного управління юстиції, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача Управління Державної
міграційної служби України у
Волинській області про скасування
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 04 липня 2014 року № 43905748
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі до 19 серпня
2014 року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий
Р.С. Денисюк