Справа № 817/1510/14
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Бучик А.Ю.
УХВАЛА

іменем України

"26" серпня 2014 р.
Справа № 817/1510/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Бучик А.Ю.

суддів:
Майора Г.І.

Одемчука Є.В.,

при секретарі
Городнюк В. М. ,

за участю

представника позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідача Старійчука
А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "16" липня 2014
р. у справі за позовом приватного
підприємця ОСОБА_6 до Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області про визнання
протиправним дій та скасування
податкового повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 16 липня 2014
року визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
№ від 16 травня 2014 року.

В апеляційній скарзі Державна
податкова інспекція у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області посилається на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи та
просить скасувати рішення суду першої
інстанції із ухваленням нового про
відмову в позові.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судом встановлено, що ДПІ у м. Рівному
ГУ Міндоходів у Рівненській області
проведено документальну планову
виїзну перевірку ФОП ОСОБА_6 щодо
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків і
зборів за період з 01.01.2012р. по 31.12.2013р.,
дотримання законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками, виконання вимог
валютного та іншого законодавства,
правильності нарахування, обчислення
та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з
01.01.2011 року по 31.12.2013року, про що
складено акт від 05.05.2014 року
№51//17-16-17-01-19, що містить висновок
про порушення позивачем вимог п. 138.2,
138.4 ст.138, п. 164.3 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п. 177.1, п.
177.2, п. 177.4, ст. 177 Податкового кодексу
України.

За наслідками перевірки прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 16.05.2014 року про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності на суму
31091,1 грн., в тому числі, за основним
платежем - 20727,4 грн. та штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) у
сумі 10363,7 грн.

У перевіряємий період з 01.01.2012 року по
31.12.2013 року ФОП ОСОБА_6 перебував на
загальній системі оподаткування,
обліку та звітності, коли порядок
формування витрат для визначення
об'єкту оподаткування податком з
доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності
врегульований Податковим кодексом
України.

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 Податкового
кодексу України об'єктом оподаткування
є чистий оподатковуваний дохід, тобто
різниця між загальним оподатковуваним
доходом (виручка у грошовій та не
грошовій формі) і документально
підтвердженими витратами, пов'язаними
з господарською діяльністю такої
фізичної особи -підприємця.

Пунктом 177.4 статті 177 Податкового
кодексу України (в редакції, що є
чинною, починаючи з 06.08.2011 року)
передбачено, що до переліку витрат,
безпосередньо пов'язаних з отриманням
доходів, належать документально
підтверджені витрати, що включаються
до витрат операційної діяльності
згідно з розділом III цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 розділу III
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються при обчисленні
об'єкта оподаткування, складаються із
витрат операційної діяльності, інших
витрат, крім витрат, визначених у
пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139
цього Кодексу.

Згідно з пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 розділу III
Податкового кодексу України, витрати
операційної діяльності включають
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку та витрати
банківських установ.

Пунктом 138.2 статті 138 розділу III
Податкового кодексу України
встановлено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

За правилами пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 розділу
III Податкового кодексу України до
складу витрат не включаються витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до абз. 1-2 п. 44.1 ст. 44 розділу
ІІ Податкового кодексу України для
цілей оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 року
№996-ХІV, первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

У декларації про майновий стан і
доходи, одержані з 01.01.2012 року по 31.12.2012
року, позивачем відображено доходи від
здійснення господарської діяльності
на рівні 530599грн., витрати - на рівні
517156грн.; з 01.01.2013 по 31.12.2013 року позивачем
відображено доходи від здійснення
господарської діяльності на рівні
473784,9грн., витрати - на рівні 453951,6грн.

В акті перевірки від 05.05.2014 року
відповідачем зазначено, що на підставі
первинних документів, які
досліджувались у ході її проведення,
підтверджено доходи в 2012 році на суму
530599грн., витрати - на рівні 517156грн.; в 2013
році доходи в сумі 473784,9грн., витрати - в
сумі 453951,6грн.

Відповідачем встановлено заниження
загального оподатковуваного доходу на
суму 8864,2грн. та не прийнято до складу
валових витрат позивача за 2012 рік
витрат у сумі 80325,2грн., заниження
загального оподатковуваного доходу на
суму 11863,20грн. та не прийнято до складу
валових витрат позивача за 2013 рік
витрат у сумі 95975,03грн., як такі, що не
пов'язані з отриманням доходу від
надання в оренду й експлуатацію
власного нерухомого майна, оскільки
такі витрати є витратами іншого виду
господарської діяльності і вони не
можуть перевищувати суму доходів,
отриманих від надання послуг по
технічному обслуговуванню і ремонту
автомобілів.

З акту перевірки не вбачається, які
саме витрати та в яких сумах на оплату
праці конкретних працівників СТО
включені до складу витрат за видом
діяльності - надання в оренду й
експлуатацію власного нерухомого
майна, що також можна зазначити і про
витрати на придбання автозапчастин на
технічне обслуговування і ремонт
автомобілів. Так, відповідачем не
визначено та не відокремлено, який
розмір суми завищення витрат в 2012 році
(80325,2грн.), в 2013 році (95975,03грн) є
витратами на оплату праці працівників
СТО, та окремо витратами на придбання
запчастин. Судом першої інстанції
встановлено, що в 2012 році сума витрат на
оплату праці та єдиний соціальний
внесок із заробітної плати складає
374248,61грн., в 2013р. - відповідно 320563,74грн.
(а. с. 65).

Так, податковим органом порушено
вимоги пункту 4 розділу 1, пункту 6
розділу 1, частини 3 підпункту 5.2
розділу 2 Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства, які
вказують, що акт має містити
систематизований виклад виявлених під
час перевірки фактів порушень норм
податкового, валютного та іншого
законодавства із чітким, в повній мірі
викладенням фактів виявлених порушень,
із посиланням на первинні або інші
документи, що підтверджують наявність
зазначених фактів, та норми
законодавчих актів, порушення яких має
місце з боку платника податків.

Не підтверджено також ймовірне
зазначення податкового органу про те,
що сума витрат не може перевищувати
суму доходів.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4,
138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту
138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших
витрат, визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Згідно з пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати операційної
діяльності включають собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та інші витрати, що
беруться для визначення об'єкта
оподаткування з урахуванням пунктів
138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5
статті 140, статей 142 і 143 та інших статей
цього Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку.

Пунктом 138.8 статті 138 Податкового
кодексу України передбачено, що
собівартість виготовлених та
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг складається з витрат,
прямо пов'язаних з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, а саме: прямих матеріальних
витрат; прямих витрат на оплату праці;
амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;
загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку; вартості
придбаних послуг, прямо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг; інших прямих
витрат, у тому числі витрат з придбання
електричної енергії (включаючи
реактивну).

Пунктом 138.4 статті 138 Податкового
кодексу України встановлено, що
витрати, які формують собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, крім не розподільних
постійних загальновиробничих витрат,
які включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг

Тому висновки відповідача щодо
неправомірності включення до валових
витрат позивачем в 2012-1013 році витрат, що
не пов'язані з отриманням доходу від
надання в оренду й експлуатацію
власного нерухомого майна, оскільки
такі витрати є витратами іншого виду
господарської діяльності і вони не
можуть перевищувати суму доходів,
отриманих від надання послуг по
технічному обслуговуванню і ремонту
автомобілів, не відповідають вимогам
законодавства.

Відтак, колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції про
протиправність та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 16.05.2014 року.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не впливають на
правильність прийнятого рішення, яке
постановлене із дотриманням судом норм
матеріального та процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"16" липня 2014 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
А.Ю.Бучик

судді: (підпис)
Г.І. Майор

(підпис)
Є.В.Одемчук

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ А.Ю.Бучик

Повний текст cудового рішення
виготовлено "26" серпня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:

1- в справу:

2 - позивачу: Приватний підприємець
ОСОБА_6 АДРЕСА_1

3- відповідачу: Державна податкова
інспекція у м.Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області вул. Відінська,8,м.Рівне,33023

- ,