Справа № 2а-2440/11
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

06 серпня 2014 року м. Київ
В/800/3491/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого: Олексієнка М.М.,

суддів: Винокурова К.С.,

Гаманка О.І.,

Ємельянової В.І.,

Заїки М.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд
Верховним Судом України ухвали судді
Вищого адміністративного суду України
від 17 квітня 2014 року, постановленої за
результатами розгляду справи за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
управління Пенсійного фонду України в
Києво-Святошинському районі Київської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання здійснити перерахунок
і виплату пенсії,

в с
т а н о в и л а:

24 липня 2014 року ОСОБА_4 у порядку статті
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС України)
звернулася з заявою про перегляд
Верховним Судом України ухвали судді
Вищого адміністративного суду України
від 17 квітня 2014 року у справі №К/800/20783/14
з підстав неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Одночасно позивачкою заявлено
клопотання про поновлення строку для
подання заяви про перегляд судового
рішення касаційної інстанції,
посилаючись на поважність причин
пропуску строків, оскільки невчасно
отримала рішення Вищого
адміністративного суду України.

Перевіривши додані до заяви документи,
колегія суддів вважає, що клопотання
про поновлення строку на подання заяви
про перегляд ухвали судді Вищого
адміністративного суду України як суду
касаційної інстанції підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 238
КАС України заява про перегляд
судового рішення подається протягом
трьох місяців з дня ухвалення судового
рішення, щодо якого заявлено
клопотання про перегляд, або з дня
ухвалення судового рішення, на яке
здійснюється посилання на
підтвердження підстав, установлених
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше,
але не пізніше одного року з дня
ухвалення судового рішення, про
перегляд якого подається заява.

У разі пропущення строку,
встановленого частинами першою, другою
цієї статті, з причин, визнаних
поважними, суд за клопотанням особи,
яка подала заяву про перегляд судового
рішення, може поновити цей строк.

Як свідчать матеріали справи, ухвала
судді касаційної інстанції, яка є
предметом сокарження, постановлена 17
квітня 2014 року, Із заявою про перегляд
судового рішення ОСОБА_4 звернулась 22
липня 2014 року, тобто з порушенням
строків, передбачених частиною першою
статті 238 КАС України, проте такі строки
порушені з поважних причин, оскільки
зазначене рішення позивачці
направлено не у строки, передбачені
законом, тому вони підлягають
поновленню.

Вирішуючи вимогу про допуск справи до
провадження Верховного Суду України,
колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 237 КАС України наведено перелік
підстав для подання сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, заяви про перегляд судових
рішень в адміністративних справах
Верховним Судом України.

Відповідно до пункту 1 частини першої
цієї статті заява про перегляд судових
рішень в адміністративних справах може
бути подана виключно з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

При цьому, під неоднаковим
застосуванням одних і тих самих норм
матеріального права розуміється,
зокрема, таке:

різне тлумачення змісту і сутності
правових норм, на підставі якого
зроблено висновок про різний зміст
суб'єктивних прав і обов'язків
учасників відповідних правовідносин, у
тому числі про наявність та обсяг прав
і/або обов'язків осіб, які беруть участь
у справі;

різне застосування правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням ієрархії цих
правових норм, а також дії норм у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню;

різне визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема застосування
різних правових норм для регулювання
одних і тих самих відносин або
поширення дії норми на певні
правовідносини в одних випадках і
незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню;

різне застосування правил аналогії
права чи закону в подібних
правовідносинах.

Доводи, викладені в заяві, дають
підстави вважати, що судами касаційної
інстанції у подібних правовідносинах
неоднаково застосовані одні й ті самі
норми матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень.

В ухвалі від 17.04.2014 року, яка є предметом
оскарження, суддя касаційного суду,
відмовляючи у відкритті касаційного
провадження за пунктом 5 частини п'ятої
статті 214 КАС України, виходив з того, що
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені в ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи. Відповідно суддя погодився, що
перерахунок пенсії на підставі частини
четвертої статті 42 Закону України від 9
липня 2003 року № 1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» здійснюється із
застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників, зайнятих
у галузях економіки України та
розраховується за формулою, наведеною
в частині другій статті 40 цього Закону.
При такому перерахунку зазначений
показник середньої заробітної плати
залишається незмінним, тобто таким,
яким він був на час призначення пенсії.

В той же час в судових рішеннях від 9
березня 2011 року (справа №К/9991/1329/11), від
23 березня 2011 року (справа №К-34212/10), від 19
травня 2011 року (справа №К/9991/4717/11)
касаційний суд прийшов до висновку, що
для визначення заробітної плати при
перерахунку пенсії застосовується
показник середньої заробітної плати
працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за календарний рік,
що передує року звернення за
перерахунком пенсії.

Таким чином, судом касаційної
інстанції у подібних правовідносинах
неоднаково застосовані одні і ті ж
норми матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень.

На підставі наведеного, керуючись
статтями 102, 236 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Клопотання ОСОБА_4 про поновлення
строку на подання заяви про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 17
квітня 2014 року задовольнити.

Визнати поважними підстави пропуску
строку звернення ОСОБА_4 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 17
квітня 2014 року.

Допустити до перегляду Верховним судом
України справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до управління
Пенсійного фонду України в
Києво-Святошинському районі Київської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання здійснити перерахунок
і виплату пенсії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
М.М. Олексієнко

К.С. Винокуров

О.І. Гаманко

В.І. Ємельянова

М.М. Заїка