Справа № 643/9947/14-а
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2014-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2014 р.Справа № 643/9947/14-аКолегія суддів
Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бенедик А.П. , Водолажської Н.С.

за участю секретаря судового засідання
Зарицької Т.В.

Позивач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Московського
районного суду м. Харкова від 11.07.2014р.
в частині залишення адміністративного
позову за період з 21.07.2010 року по 10.01.2014
року без розгляду по справі №
643/9947/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Московському районі м.
Харкова

про визнання неправомірною
бездіяльність, зобов`язання вчинення
певних дій,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з
адміністративний позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова, в якому
просила суд:

1. Визнати неправомірною відмову
Управління пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова по
проведенню донарахування пенсії,
згідно наданих Довідок, відповідно
виконання постанови від 04.09.13р. № 15-1
«Про виконання рішень Окружного
адміністративного суду м. Києва по
справах № 2а-8893/12/2670, № 2а- 4753/09/2670»
затверджених постановою правління №
15-1 на підставі пункту 3, п.п.5 пункту 4,
п.п.1 пункту 5, п.п.3 пункту 11, п.п.17 пункту
12 Положення про Пенсійний фонд України
від 06.04.11р. № 384 та постанови Верховного
суду України від 20.02.12р., та чисельних
судових рішень по спірним
правовідносинам, які вступили в
законну силу згідно ст. 2442 КАС України.

2. Зобов'язати Управління пенсійного
фонду України в Московському районі м.
Харкова терміново організувати
проведення донарахування пенсії,
призначеної без врахування складових
заробітної плати, які не були враховані
постановою правління № 19-11, яка визнана
протиправною і здійснити
відшкодування заборгованості шляхом
виплати недовиплачених сум пенсії,
починаючи з 21.07.2010р., на підставі ст.56
Конституції України, ст.ст.1174-1175
Цивільного Кодексу України, пункту 15
ст.106, ст.107, ст.113, ст.41 Закону № 1058-УІ,
ст.66 Закону № 1788-ХІІ, постанови
Верховного суду України та ухвал
Вищого адміністративного суду України,
обов'язковість виконання яких
передбачена ст. 2442, ст.255 КАС України.

Ухвалою Московського районного суду м.
Харкова від 11.07.2014р. адміністративний
позов про зобов'язання відповідача
здійснити проведення донарахування
пенсії ОСОБА_1 ЗУ «Про державну службу»
з 21.07.2010р. по 10.01.2014р. залишено без
розгляду, у зв'язку з пропуском строку
на звернення до адміністративного
суду.

Відкрито скорочене провадження за
адміністративним позовом про визнання
неправомірної відмови відповідача про
проведення донарахування пенсії та
зобов'язання відповідача здійснити
проведення донарахування пенсії
ОСОБА_1 ЗУ «Про державну службу» з
10.01.2014р.

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції в частині залишення позовних
вимог без розгляду , позивачем подано
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції при
прийнятті оскаржуваної ухвали норм
процесуального та матеріального права,
позивач просить ухвалу Московського
районного суду м. Харкова від 11.07.2014р.
змінити, а справу направити до суду
першої інстанції для продовження
розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач, зокрема, посилається на
порушення судом першої інстанції
приписів ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідач подав заперечення на
апеляційну скаргу, в яких він,
наполягаючи на законності та
обґрунтованості ухвали суду першої
інстанції, просив залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а оскаржувану
ухвалу без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції позивач, наполягаючи на
порушенні судом першої інстанції, при
прийнятті ухвали, норм процесуального
права, просив змінити оскаржувану
ухвалу, з обставин і обґрунтувань,
викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення позивача,
перевіривши в межах апеляційної скарги
рішення суду першої інстанції та
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про залишення
позовної заяви без розгляду, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не подано належних доказів
причин поважності пропуску строку
звернення до суду за період з 21.07.2010
року по 10.01.2014 року, що зумовило
застосування судом наслідків
пропущення строку звернення до суду,
визначених ст.100 КАС України.

При цьому суд першої інстанції
посилається на те, що позивачем при
поданні позову пропущено
шестимісячний строк звернення до суду,
встановлений положеннями ч.2 ст.99 КАС
України.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом 10.07.2014 року із
вимогами щодо захисту його порушених
прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлювався шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Колегія суддів, виходячи з наведеного,
вважає необхідним застосувати до
спірних правовідносин ч.2 ст.99 КАС
України.

При цьому колегія суддів зауважує, що у
відповідності до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод і
інтересів фізичних осіб, прав і
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Зазначені положення кореспондуються з
нормами ст. 162 КАС України, які
визначають повноваження суду при
вирішенні справи по суті.

Тобто, чинне законодавство обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів. Це, насамперед,
обумовлено специфікою спорів, які
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав
людини також свідчить про те, що право
на звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків на звернення до
суду за захистом порушених прав (справа
"Стаббігс на інші проти
Великобританії", справа "Девеер проти
Бельгії").

Як вбачається з приписів частин 2, 3 ст. 99
КАС України строк звернення до суду,
якщо не встановлено інше, обчислюється
з дня, коли особа дізналась або повинна
була дізнатись про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, для вирішення питання про
правильність застосування судом
першої інстанції строку звернення до
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи необхідно з'ясувати,
яким саме рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені права цієї особи,
коли розпочався перебіг цього строку.

Як вбачається з матеріалів справи,
14.01.2014 року Управління Пенсійного
фонду України в Московському районі м.
Харкова своєю заявою відмовило
позивачу у перерахунку пенсії згідно
наданих Довідок, враховуючи складову
заробітної плати (а.с. 21).

Тобто, про обставини, що зумовили
звернення позивача до суду з даним
позовом, стали відомі йому 14.01.2014 року.

З даним позовом позивач звернувся до
суду 10.07.2014 року, в межах шестимісячного
строку, передбаченого ст. 99 КАС
України.

Однак, дана обставина не була врахована
судом першої інстанції при прийняття
оскаржуваної ухвали.

Таким чином, висновок суду про те, що
позивач не надав доказів підтвердження
поважних причин пропуску строку
звернення до суду - є необгрунтованим
та не відповідає обставинам справи.

Виходячи із вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку про
пропущення позивачем строку
звернення до суду та про залишення
позову в частині з 21.07.2010 року по 10.01.2014
року без розгляду.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.204 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для скасування
ухвали суду, яка перешкоджає
подальшому провадженню у справі, і
направлення справи для продовження
розгляду до суду першої інстанції є
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення питання.

Згідно до п. 3 ч. 1 ст.199 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції має право
скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає
подальшому провадженню у справі, і
направити справу для продовження
розгляду.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що при прийнятті судового рішення у
справі суд першої інстанції
неправильно застосував норми
процесуального права та дійшов
необґрунтованих юридичних висновків
щодо встановлення обставин справи,
тому ухвала Московського районного
суду м. Харкова від 11.07.2014 року по справі
№643/9947/14-а підлягає скасуванню в
частині залишення позову без розгляду,
з направленням справи до суду першої
інстанції для продовження розгляду
справи в цій частині.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 199,п.4
ч.1 ст.202, ст.ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Ухвалу Московського районного суду м.
Харкова від 11.07.2014р. в частині залишення
адміністративного позову за період з
21.07.2010 року по 10.01.2014 року без розгляду
по справі № 643/9947/14-а скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова
про визнання неправомірною
бездіяльність, зобов`язання вчинення
певних дій направити до суду 1
інстанції для продовження розгляду
справи в частині залишення без
розгляду адміністративного позову за
період з 21.07.2010 року по 10.01.2014 року .

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та не може бути
оскаржена в силу ч. 2 ст. 211 КАС України,
оскільки не перешкоджає подальшому
розгляду справи.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський
В.А.Судді(підпис) (підпис) Бенедик А.П.
Водолажська Н.С. Повний текст ухвали
виготовлений 22.08.2014 р.