Справа № 2а-699/11/0970
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" серпня 2014 р. м. Київ
К/800/25388/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Костенка М.І., Сіроша М.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційні скарги Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області

на постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 06 березня
2014 року

та окрему ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 06 березня 2014 року

у справі №2а-699/11/0970 (36961/11/9104)

за позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1

до Регіонального управління
Департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів Державної
податкової адміністрації України у
Івано-Франківській області

про скасування рішення, -

встановив:

У лютому 2011р. позивач звернувся до суду
з позовом до регіонального управління
Департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів Державної
податкової адміністрації України у
Івано-Франківській області про
скасування рішення про застосування
фінансових санкцій №090442 від 10.01.2011р.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
25.03.2011р. в задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 06.03.2014р.
рішення суду першої інстанції
скасовано та прийняте нове, яким позов
задоволено.

Окрім того, Львівським апеляційним
адміністративним судом була
постановлена окрема ухвала від 06.03.2014р.,
згідно якої ухвалив повідомити
Міністерство доходів та зборів України
та прокуратуру Івано-Франківської
області про виявленні порушення закону
для вжиття заходів щодо встановлення
винних осіб та притягнення таких до
юридичної відповідальності.

Не погоджуючись з рішеннями суду
апеляційної інстанцій, відповідач
звернувся із касаційними скаргами до
Вищого адміністративного суду України,
в яких просить скасувати постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 06.03.2014р. та
окрему ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 06.03.2014р. та постановити нове - про
відмову у задоволені позовних вимог,
посилаючись на неправильне
застосування судами попередніх
інстанції норм матеріального та
порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
наведені у скаргах, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційні скарги не
підлягають задоволенню з таких
підстав.

Стосовно оскарження податковим
органом постанови Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 06.03.2014р.

Як свідчать матеріали справи, 29.12.2010р.
начальником Івано-Франківського
міського відділу Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Івано-Франківській області
направлено до регіонального
управління Департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
Державної податкової адміністрації
України у Івано-Франківській області
матеріали адміністративної справи за
ст.156 Кодексу України про
адміністративні правопорушення за
фактом продажу особі, яка не досягла
18-ти річного віку слабоалкогольних
виробів у кафе-барі «ІНФОРМАЦІЯ_2», що
знаходиться по АДРЕСА_1.

Відповідно до протоколу про
адміністративне правопорушення серії
ІВ № 078084, ОСОБА_2, яка працює барменом у
кафе-барі «ІНФОРМАЦІЯ_2», вчинила
правопорушення передбачене ст.156
Кодексу України про адміністративні
правопорушення.

На підставі отриманих матеріалів
адміністративної справи відповідачем
10.01.2011р. прийнято рішення №090442 про
застосування до позивача фінансових
санкцій згідно з абз.9 ч.2 ст.17 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» у вигляді
штрафу в розмірі 6800,00грн.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги, колегія апеляційного суду
цілком правильно та обґрунтовано
виходила з наступного.

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст.153 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» (в редакції чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) (далі - Закон)
забороняється продаж пива (крім
безалкогольного), алкогольних,
слабоалкогольних напоїв, вин столових
та тютюнових виробів, зокрема, особам,
які не досягли 18 років. Продавець пива
(крім безалкогольного), алкогольних,
слабоалкогольних напоїв, вин столових
або тютюнових виробів зобов'язаний
отримати у покупця, який купує пиво
(крім безалкогольного), алкогольні
напої, слабоалкогольні напої, вина
столові або тютюнові вироби, паспорт
або інші документи, які підтверджують
вік такого покупця, якщо у продавця
виникли сумніви щодо досягнення
покупцем 18-річного віку.

Продавець, як це визначено у п.1.18 ст.1
Закону України «Про захист прав
споживачів», це суб'єкт господарювання,
який згідно з договором реалізує
споживачеві товари або пропонує їх до
реалізації.

Відповідно до ст.17 Закону за порушення
вимог ст.153 цього Закону до суб'єктів
господарювання застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу в
розмірі 6800 грн.

У зв'язку із наведеним, судом
апеляційної інстанції зазначено, що
необхідними умовами застосування
фінансових санкцій є з'ясування
органом, уповноваженим застосовувати
такі санкції наступних обставин: 1)
встановлення факту продажу пива (крім
безалкогольного), алкогольних,
слабоалкогольних напоїв, вин столових
та тютюнових виробів, зокрема, особам,
які не досягли 18 років; 2) встановлення
суб'єкта господарювання, яким
здійснено продаж пива (крім
безалкогольного), алкогольних,
слабоалкогольних напоїв, вин столових
та тютюнових виробів, зокрема, особам,
які не досягли 18 років.

Під час розгляду справи, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що отримані відповідачем від
правоохоронних органів матеріали, не
давали підстав для прийняття рішення
про застосування фінансових санкцій до
позивача з огляду на таке.

Як свідчать матеріали справи, 22.12.2010р.
відносно громадянки ОСОБА_2 складено
протокол про адміністративне
правопорушення серії ІВ №078084 за ст.156
Кодексу України про адміністративні
правопорушення (а.с.49).

В даному протоколі зазначено, що
громадянка ОСОБА_2, яка працює
барменом в кафе-барі «ІНФОРМАЦІЯ_2»,
здійснила продаж двом неповнолітнім
особам пива «Чернігівське» 0,5 л (2
бокали).

Згідно ст.256 КУпАП в протоколі про
адміністративне правопорушення
зазначаються: дата і місце його
складення, посада, прізвище, ім'я, по
батькові особи, яка склала протокол;
відомості про особу, яка притягається
до адміністративної відповідальності
(у разі її виявлення); місце, час
вчинення і суть адміністративного
правопорушення; нормативний акт, який
передбачає відповідальність за дане
правопорушення; прізвища, адреси
свідків і потерпілих, якщо вони є;
пояснення особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
інші відомості, необхідні для
вирішення справи. Якщо правопорушенням
заподіяно матеріальну шкоду, про це
також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його
склала, і особою, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
при наявності свідків і потерпілих
протокол може бути підписано також і
цими особами. У разі відмови особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, від підписання
протоколу, в ньому робиться запис про
це. Особа, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
має право подати пояснення і
зауваження щодо змісту протоколу, які
додаються до протоколу, а також
викласти мотиви свого відмовлення від
його підписання. При складенні
протоколу особі, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
роз'яснюються її права і обов'язки,
передбачені статтею 268 цього Кодексу,
про що робиться відмітка у протоколі.

У ст.272 КУпАП передбачено, що як свідок у
справі про адміністративне
правопорушення може бути викликана
кожна особа, про яку є дані, що їй відомі
які-небудь обставини, що підлягають
установленню по даній справі.

Разом з тим, судом апеляційної
інстанції встановлено, що у протоколі
про адміністративне правопорушення
серії ІВ №078084 за ст.156 Кодексу України
про адміністративні правопорушення
свідків даного правопорушення не
вказано. У графі суть вчиненого
правопорушення зазначено про факт
продажу пива двом неповнолітнім
особам, однак не вказано жодних даних,
що дають змогу ідентифікувати таких
осіб. Крім того, матеріали
адміністративної справи не містять
письмових пояснень таких осіб.

Враховуючи положення ст.272 КУпАП, судом
апеляційної інстанції обґрунтовано
зазначено, що особи, яким було
здійснено продаж пива, є
безпосередніми свідками
правопорушення.

Однак, відсутність інформації про осіб,
яким здійснено продаж пива та пояснень
таких щодо обставин справи, виключає
можливість вважати встановленим факт
такого продажу неповнолітнім особам.

При цьому наявність у матеріалах
адміністративної справи копій
свідоцтв про народження громадян
України 1995р. народження (а.с.47 зворот, 48)
зазнаного висновку суду апеляційної
інстанції не спростовує, оскільки з
огляду на недоліки протоколу про
адміністративне правопорушення
неможливо встановити, що такі копії
підтверджують вік саме тих осіб, які
були свідками правопорушення. Крім
того, суд позбавлений можливості їх
викликати в судове засідання та
допитати в якості свідків у зв'язку з
відсутністю адреси зазначених осіб.

Також судом апеляційної інстанції
встановлено, що на підставі свідоцтва
про державну реєстрацію суб'єктом
підприємницької діяльності №422665 від
20.12.2002р. позивачем здійснюється
підприємницька діяльність у кафе-барі
«ІНФОРМАЦІЯ_2» за адресою АДРЕСА_1.

Приміщення за адресою АДРЕСА_1
знаходиться у володіння та
користуванні позивача на підставі
договору оренди нежитлових приміщень
від 14.09.2007р. (а.с.30-36).

Відповідно до договору суборенди
нежитлового приміщення від 31.08.2009р.
фізична особа-підприємець ОСОБА_1
передав у тимчасове володіння та
користування фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_3 частину
приміщення розташованого за адресою
АДРЕСА_1 площею 10м2 з метою розміщення
пивного устаткування та здійснення
підприємницької діяльності, пов'язаної
з роздрібною реалізацією
слабоалкогольних напоїв, а саме, пива
(а.с.18-21).

Про передачу в суборенду майна
сторонами договору суборенди
нежитлового приміщення від 31.08.2009р.
підписано акт прийому-передачі частини
нежитлового приміщення (а.с.22-23).

05.12.2010р. між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_2
укладено договір стажування терміном
на 2 місяці з моменту укладення (а.с.24-25).

Враховуючи, що ОСОБА_2 не є працівником
позивача, тому судом вірно зазначено,
що наведені обставини справи
виключають можливість застосування
суб'єктом владних повноважень
фінансових санкцій до позивача.

Отже, оцінюючи зібрані у справі докази,
у відповідності до приписів ч.2 ст.71
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів касаційної
інстанції погоджується із висновками
суду апеляційної інстанцій про
задоволення позову.

Щодо оскарження відповідачем окремої
ухвали Львівського апеляційного
адміністративного суду від 06.03.2014р.

Так, у ст.208 КАС України визначено, що
суд апеляційної інстанції у випадках і
в порядку, встановлених статтею 166
цього Кодексу, може постановити окрему
ухвалу.

Згідно ст.166 КАС України суд, виявивши
під час розгляду справи порушення
закону, може постановити окрему ухвалу
і направити її відповідним суб'єктам
владних повноважень для вжиття заходів
щодо усунення причин та умов, що
сприяли порушенню закону. Про вжиті
заходи суд повідомляється не пізніше
одного місяця після надходження
окремої ухвали. У разі необхідності суд
може постановити окрему ухвалу про
наявність підстав для розгляду питання
щодо притягнення до відповідальності
осіб, рішення, дії чи бездіяльність
яких визнаються протиправними.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що підчас розгляду справи
у суді першої інстанції представником
відповідача долучено копію листа
№1247/10/32-05 від 29.12.2010р. адресованого
позивачу, підписаного заступником
начальника регіонального управління
ОСОБА_4, виконавець ОСОБА_6, НОМЕР_1.
Згідно якого Регіональне управління
Департаменту САТ ДПА України в
Івано-Франківській області пропонує
прибути 05.01.2011р. о 10 год. 00 хв. за адресою:
м.Івано-Франківськ, вул.Незалежності, 46
для ознайомлення з матеріалами
перевірки, надання пояснень та
документів щодо фактів викладених в
адміністративній справі за вих. №26782
від 29.12.2010р. У разі неявки керівника, або
особи, що його заміщає, питання про
розгляд адміністративної справи буде
розглянуто без участі позивача згідно
з чинним законодавством. (а.с.64).

Разом з тим, 07.04.2011р. адвокатом ОСОБА_5,
яка здійснює представництво у суді
інтересів позивача, в порядку ст.6
Закону України «Про адвокатуру»
направлено головному лікарю
Івано-Франківської міської
поліклініки №2 Ткачук Оксані Іванівні
запит про надання інформації щодо
періоду протягом якого ОСОБА_4
перебував на листку непрацездатності
виданому в період грудень 2010р. - січень
2011р. із діагнозом перелом ноги (а.с.90).

Листом №01/117 від 07.04.2011р. головним
лікарем Івано-Франківської міської
поліклініки №2 Ткачук О. В. повідомлено
адвокату ОСОБА_5, що громадянин ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою
АДРЕСА_2 перебував на листку
непрацездатності з 04.12.2010р. по 04.02.2011р
(а.с.91).

З огляду на вказане, судом апеляційної
інстанції обґрунтовано зазначено, що
заступником начальника управління
регіонального управління Департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів Державної податкової
адміністрації України у
Івано-Франківській області ОСОБА_4
29.12.2010р. не міг бути підписаний лист
№1247/10/32-05, враховуючи його тимчасову
непрацездатність.

Доводи касаційних скарг не
спростовують зазначених висновків
суду.

За таких обставин, судом апеляційної
інстанції, виконано всі вимоги
процесуального законодавства,
всебічно перевірено обставини справи,
вирішено справу у відповідності з
нормами матеріального права,
постановлено обґрунтовані рішення, в
яких повно відображені обставини, що
мають значення для справи. Висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються доказами,
дослідженими у судовому засіданні, а
тому підстав для їх перегляду з
мотивів, викладених в касаційній
скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ухвалив:

Касаційні скарги Головного управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області -залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 06 березня
2014 року та окрему ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 06 березня 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав, в
порядку та у строки встановлені
ст.ст.236-238 КАС України.