Справа № 2а-297/10
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року Справа № 7868/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Яворського І.О., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Самбірської
районної державної адміністрації на
постанову Самбірського міськрайонного
суду Львівської області від 1 червня 2010
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Самбірської
районної державної адміністрації про
зобов'язання виплатити грошову
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, -

В С Т А Н О В И В:

02.02.2010 року позивач - ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до управління праці
та соціального захисту населення
Самбірської районної державної
адміністрації, в якому просить
зобов'язати відповідача виплатити їй
недоплачену суму допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трьохрічного віку з січня 2007 року по
грудень 2008 року у розмірі 7106 грн. 81 коп.

Постановою Самбірського
міськрайонного суду Львівської
області від 1 червня 2010 року позов
задоволено частково. Визнано
протиправною бездіяльність управління
праці та соціального захисту населення
Самбірської районної державної
адміністрації Львівської області щодо
відмови виплатити ОСОБА_1 з 9 липня 2007
року по 31 грудня 2007 року включно
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до вимог ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» у редакції від 22 березня 2001
року. Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Самбірської районної державної
адміністрації Львівської області
провести нарахування та виплатити
ОСОБА_1 допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку з 9
липня 2007 року по 31 грудня 2007 року
включно у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до шести років на підставі
ст. 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» у редакції
від 22 березня 2001 року. У решті частині
позову відмовлено за безпідставністю
позовних вимог.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що позивач мала право
відповідно до ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» на
отримання щомісячної грошової
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі, що обчислюється з урахуванням
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років за
період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007
року, оскільки Рішенням
Конституційного Суду України № 6-рп/2007
від 9 липня 2007 року визнані
неконституційними окремі положення
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», які зменшували
розмір оспорюваної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Суд першої інстанції вважає, що не
підлягають задоволенню позовні вимоги
щодо проведення перерахунку та виплати
грошової допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
за період 2008 року, оскільки такі
виплати проведені в розмірах,
передбачених чинним законодавством.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її такою, що
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
відповідач оскаржив її, подавши
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Самбірського
міськрайонного суду Львівської
області від 1 червня 2010 року та прийняти
нову постанову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт зазначає, що за 2007-2008
роки допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку ОСОБА_1
призначена та виплачена вірно. Крім
того, розпорядники бюджетних коштів
беруть бюджетні зобов'язання та
здійснюють відповідні видатки за
загальним фондом бюджету тільки в
межах бюджетних асигнувань,
встановлених кошторисами. При
здійсненні бюджетного процесу в
Україні положення нормативно-правових
актів застосовуються лише в тій
частині, в якій вони не суперечать
положенням Конституції України,
Бюджетного кодексу України, Законів
України «Про державний бюджет України
на відповідний рік».

Суд апеляційної інстанції, у
відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС
України, вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на основі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга задоволенню
підлягає частково з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти дише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України, завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що висновки суду
першої інстанції лише частково
відповідають нормам матеріального
права та фактичним обставинам справи.

Встановлено, що ОСОБА_1 є працюючою,
отже застрахованою у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, являється
матір'ю малолітньої дитини - сина
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження від 21.04.2006 року, виданим
виконавчим комітетом Рудківської
міської ради Самбірського району
Львівської області.

Суд апеляційної інстанції відзначає,
що згідно з вимогами ст.43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Однак, Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» при визначенні розміру
допомоги не визначив відповідно до
якого прожиткового мінімуму
визначається розмір допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку. Зважаючи на
обумовлене, виходячи з положень ч.7 ст. 9
КАС України, потрібно застосовувати
закон, що регулює подібні
правовідносини, а саме ч.1 ст.15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» (в редакції, яка діяла до 01.01.2008
року), Відповідно до якої допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі,
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до шести
років. Допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
надається на кожну дитину, незалежно
від кількості народжених (усиновлених,
взятих під опіку) дітей у сім'ї, по
догляду за якими надається допомога.

Рішенням Конституційного суду України
від 09.07.2007 року №6-рп/2007 визнані
неконституційними положення ст. 56, п.7
ст. 71 Закону України «Про державний
бюджет України на 2007 рік» в частині
зупинення на 2007 рік дії ст.ст. 41,43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» щодо встановлення розміру
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку. Дане
рішення Конституційного України має
преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положення
статей зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Згідно з вимогам ст.62 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007
рік», розмір прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років становить: з 1
січня 2007 року - 434 грн., з 1 квітня 2007 року
- 463 грн., з 1 жовтня 2007 року - 470 грн. Отже,
позивачу недоплачена грошова допомога
по догляду за дитиною повинна бути
перерахована та виплачена з
врахуванням вимог ст.43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» за період з 9 липня 2007 року
по 31 грудня 2007 року (Рішення
Конституційного суду України від 09.07.2007
року №6-рп/2007).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
01.01.2008 року набрав чинності Закон
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» (далі -
Закон №107-VI).

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону №107-VI
були внесені відповідні зміни до ст. 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням». Зокрема, змінами до ст.13
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми»його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України Рішенням
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону №107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону №107-VI щодо виключення
статей 40-44 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону №107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31.12.2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Конституційним Судом України рішень
№6-рп/2007 та №10-рп/2008 відновлювали свою
дію вищезазначені положення Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням».

З огляду на наведене, оскільки
встановлено, що ОСОБА_1 є застрахованою
у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування, то
за таких обставин апеляційний суд
приходить до висновку, що на відносини
щодо виплати їй допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року
та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року
поширювалися норми спеціального
Закону (яким є Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням»), відповідно до ст.43 якого
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Вказана позиція апеляційного суду
узгоджується з рішеннями Верховного
Суду України, зокрема, з постановами
від 18 червня 2013 року у справі №21-209а13 та
від 02 липня 2013 року у справі №21-208а13.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України.

Відповідно до ст.ст. 99, 100 КАС України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний
строк, який обчислюється з дня, коли
особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод та інтересів. Пропущення строку
звернення до адміністративного суду є
підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна зі сторін
(в редакції, яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин).

Із матеріалів справи не вбачається, що
одна зі сторін наполягала на
застосуванні строків звернення до суду
під час судового розгляду справи в суді
першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд
приходить до переконання про
підставність позовних вимог ОСОБА_1 в
частині щодо виплати їй недоплаченої
щомісячної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007
року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року в
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Крім того, апеляційний суд
погоджується із висновком суду першої
інстанції про необхідність покладення
обов'язку з нарахування і виплати
спірної допомоги саме на управління
праці та соціального захисту населення
Самбірської районної державної
адміністрації в силу вимог ст. 5 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми».

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» розмірів щомісячної
допомоги, як на причину невиконання
державою взятих на себе зобов'язань, до
уваги судом апеляційної інстанції не
приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

З огляду на положення ст.ст. 21, 105, 162 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю. Встановивши, що
відповідач у справі порушив норми
права, які регулюють спірні
правовідносини, адміністративний суд
повинен визнати такі дії протиправними
і зобов'язати відповідача провести
нарахування та виплату належних
позивачу сум відповідно до закону, а не
ухвалювати рішення про стягнення чи
виплату їх конкретних розмірів.

Згідно ст.202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Керуючись ст. 195, п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197, 198, ч. 4
ст. 202, ст.ст. 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Самбірської районної державної
адміністрації задовольнити частково.

Постанову Самбірського міськрайонного
суду Львівської області від 1 червня 2010
року у справі №2-а-297/10 скасувати та
прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління
праці та соціального захисту населення
Самбірської районної державної
адміністрації щодо не проведення
нарахування і виплати ОСОБА_1
недоплаченої щомісячної державної
грошової допомоги по догляду за
дитиною до досягнення трирічного віку
відповідно до ст.43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» за період з 9 липня 2007 року
по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року
по 31 грудня 2008 року включно, із
врахуванням встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років на відповідний рік.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Самбірської районної державної
адміністрації провести нарахування і
виплату ОСОБА_1 недоплаченої
щомісячної державної грошової
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення трирічного віку відповідно
до ст.43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» за період з 9 липня 2007 року
по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року
по 31 грудня 2008 року включно, із
врахуванням встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років на відповідний рік та
проведених виплат за вказаний період.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
І.О. Яворський

Р.П. Сеник