Справа № 820/10736/14
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2014-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2014 р.Справа № 820/10736/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Водолажської Н.С. ,
Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання
Зарицької Т.В.

представника позивача - Основіна О.О.

представника відповідача - Вартанян
Н.Н.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
03.07.2014р. по справі № 820/10736/14

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Слобожанський миловар"

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів

про визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Слобожанський
миловар", звернувся до суду із
адміністративним позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів, в якому просив визнати
недійсними податкові повідомлення -
рішення № від 30.05.2014 року, №
від 30.05.2014 року, № від 30.05.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог вказує,
що приймаючи спірні податкові
повідомлення-рішення, контролюючий
орган дійшов до неправомірного
висновку про порушення позивачем вимог
діючого законодавства.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 03.07.2014 року
адміністративний позов було
задоволено.

Скасовано податкове
повідомлення-рішення СДПІ з
обслуговування ВП у м. Харкові №
від 30.05.2014 року.

Скасовано податкове
повідомлення-рішення СДПІ з
обслуговування ВП у м. Харкові №
від 30.05.2014 року.

Скасовано податкове
повідомлення-рішення СДПІ з
обслуговування ВП у м. Харкові №
від 30.05.2014 року.

Відповідач, не погодившись із судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 03.07.2014 року
та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, відповідач посилається на
прийняття оскаржуваної постанови з
порушенням норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Вказує, що оскільки встановлені за
наслідком проведеної перевірки
висновки податкового органу про
порушення позивачем вимог діючого
законодавства є обґрунтованими, то
прийняті на їх підставі оскаржувані
податкові повідомлення-рішення є
правомірними та законними.

Позивач надав письмові заперечення на
апеляційну скаргу, в яких, посилаючись
на обґрунтованість та об'єктивність
рішення суду, просить залишити його без
змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

У судовому засіданні представник
позивача заперечував проти
апеляційної скарги та просив відмовити
в її задоволенні. Представник
відповідача підтримав вимоги
апеляційної скарги, просив її
задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
рішення суду та доводи апеляційної
скарги, дослідивши письмові докази,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що ТОВ "Слобожанський
миловар" пройшло передбачену законом
процедуру державної реєстрації та
перебуває на обліку як платник
податків та зборів в СДПІ з
обслуговування ВП у м. Харкові.

Співробітниками СДПІ з обслуговування
ВП у м. Харкові у період з 24.04.2014 року по
19.05.2014 року проведено документальну
позапланову виїзну перевірку
законності декларування ТОВ
"Слобожанський миловар" від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту за лютий 2014 року та
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за лютий 2014 року на
рахунок платника у банку, за
результатами якої складено акт від
19.05.2014р. №163/28-09-47.

Під час перевірки були встановлені
порушення позивачем вимог діючого
законодавства, а саме:

- абз. "б" п. 187.1 ст. 187, п. 198.6 ст. 198, п.200.1 ст.
200, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу
України (далі - ПК України) за рахунок
завищення сум и податкового кредиту за
лютий 2014 року на суму ПДВ 758951,00 грн., що
призвело до порушення п.200.1 ст.200, п.200.3
ст.200 ПК України, а саме: завищення суми
від'ємного значення різниці між сумою
податкових зобов'язань та сумою
податкового кредиту за лютий 2014 року на
суму 509262,00 грн. та заниження ПДВ до
сплати в бюджет за лютий 2014 року на суму
249689,00 грн.;

- порушення п.п.200.4 ст.200 ПК України, що
призвело до завищення бюджетного
відшкодування ПДВ по декларації за
лютий 2014р. на 554374,00 грн.

На підставі вищезазначеного акту
перевірки, 30.05.2014 року СДПІ з
обслуговування ВП у м. Харкові прийнято
податкові повідомлення-рішення:

- № , яким зменшено суму
бюджетного відшкодування на суму 554374,00
грн. та застосовано штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 277187,50 грн.;

- №, яким зменшено від'ємне
значення податку на додану вартість в
розмірі 509262,00 грн.;

- №, яким збільшено суму
податкового зобов'язання на суму 249 689
грн. за основним платежем та на суму
124844,50 грн. за штрафними санкціями.

Позивач, не погоджуючись із вказаними
податковими повідомленнями-рішеннями,
звернувся до суду із даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що встановлені за
наслідком проведеної перевірки
висновки податкового органу про
порушення позивачем вимог діючого
законодавства не знайшли свого
підтвердження під час судового
розгляду, в зв'язку з чим, спірні
податкові повідомлення-рішення є
незаконними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ТОВ "Слобожанський миловар" та ТОВ
"Фабрика чистоти і красоти" було
укладено договір поставки від 01.11.2013р.
№ 132/бух/13, на підставі якого позивачу
була надана зведена податкова накладна
№77 від 28.02.2014 року по якій ТОВ
"Слобожанський миловар" було
сформовано податковий кредит на
загальну суму 758951,23 грн. у лютому 2014
року.

Зазначена зведена податкова накладна
сформована на підставі 31 видатковій
накладній, копії яких знаходяться в
матеріалах справи, відповідно до
приписів п.15 Порядку заповнення
податкової накладної затвердженою
наказом Міністерства фінансів України
від 01.11.2011 р. №1379 (далі - Порядок №1379).

Колегія суддів зазначає, що порушення
пунктів п. 187.1 ст.187, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст.
201, п.201.10 ст. 201 ПК України та
неправомірне включення до складу
податкового кредиту січня 2014 року сум
податку згідно зведеної податкової
накладної № 77 від 28.02.2014 року на суму з
ПДВ 4553707,4 грн. (ПДВ 758951,23) виписаної ТОВ
"Фабрика чистоти і краси", податковий
орган обґрунтовує тим, що в договорі
поставки від 01.11.2013р. № 132/бух/13 не
встановлено періодичність оплати;
постачання товару за договором
поставки від 01.11.2013р. № 132/бух/13 фактично
не мало ні безперервного, ні ритмічного
характеру; у ході перевірки не було
надано реєстр товарно-транспортних
накладних чи інших відповідних
супровідних документів, згідно яких
здійснено постачання товарів, у
податковій накладній відсутній
обов'язковий реквізит - УКТЗЕД.

Перевіряючи правомірність вказаних
висновків податкового органу щодо
виявлених порушень, колегія суддів
дійшла висновку про наступне.

Відповідно до положень 14.1.36 ст.14 ПК
України, господарська діяльність -
діяльність особи, що пов'язана з
виробництвом (виготовленням) та/або
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, спрямована на
отримання доходу і проводиться такою
особою самостійно та/або через свої
відокремлені підрозділи, а також через
будь-яку іншу особу, що діє на користь
першої особи, зокрема за договорами
комісії, доручення та агентськими
договорами.

Згідно п. 22.1. ст. 22 ПК України, об'єктом
оподаткування можуть бути майно,
товари, дохід (прибуток) або його
частина, обороти з реалізації товарів
(робіт, послуг), операції з постачання
товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти,
визначені податковим законодавством, з
наявністю яких податкове
законодавство пов'язує виникнення у
платника податкового обов'язку.

Згідно п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст.
188 ПК України, об'єктом оподаткування
податком на додану вартість є операції
платників податку, окрім іншого, з
постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України. Датою виникнення податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: або дата
зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, або дата відвантаження
товарів. База оподаткування операцій з
постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, але не нижче
звичайних цін, з урахуванням
загальнодержавних податків та зборів.

Пунктом 200.1 ст. 200 вказаного Кодексу
встановлено, що сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. В свою чергу,
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту, згідно п. 198.1 ст. 198
виникає, окрім іншого, у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг. При цьому,
відповідно до п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК
України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг, або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за встановленою ставкою,
протягом такого звітного періоду,
окрім іншого, у зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст. 201 Кодексу).

Таким чином, при складанні податкової
звітності з метою правильного
відображення господарської операції
повинні враховуватись відповідні
документи первинного обліку, а саме по
зазначених операціях придбання
результатів робіт (товарів) повинні
бути в наявності як і акти виконаних
робіт, так і результати таких виконаних
робіт (товарів).

Як вбачається з матеріалів справи та
підтверджується наявними в ній
доказами, 01.11.2013 року між ТОВ
"Слобожанський миловар" (Покупець) та
ТОВ "Фабрика чистоти і красоти"
(Постачальник) було укладено договір
поставки від № 132/бух/13, відповідно до
умов якого, Постачальник приймає на
себе зобов'язання на умовах і протягом
дії договору передавати у власність
Покупця Товар в асортименті та
кількості, а Покупець зобов'язується на
умовах та протягом терміну дії даного
договору прийняти та виплатити за
нього обумовлену вартість на підставі
накладної (накладних) на поставку
товару.

У відповідності до п. 4.1 Договору,
розрахунки за товар між Покупцем та
Постачальником здійснюється протягом
20 (двадцяти) календарних днів з дати
отримання Товару шляхом перерахування
коштів на поточний рахунок
Постачальника або готівкою шляхом
внесення коштів у касу Постачальника

Продавець зобов'язується надати
Покупцю зведену податкову накладну
(заповнену виключно українською мовою)
виписаної за підсумками місяця.
Зведена податкова накладна надається
Продавцем з копією квитанції, яка
підтверджує реєстрацію податкової
накладної в Єдиному реєстрі податкових
накладних. До зведеної податкової
накладної додається реєстр видаткових
накладних або інших супровідних
документів (п. 3.1.7 Договору).

У відповідності до п. 15 Порядку № 1379
визначено, що у разі здійснення
постачання товарів/послуг постачання
яких має безперервний або ритмічний
характер при постійних зв'язках із
покупцем, покупцю може бути виписана
зведена податкова накладна, виходячи
із визначеної у договорі періодичності
оплати поставлених товарів/послуг, але
не рідше одного разу на місяць і не
пізніше останнього дня місяця. При
цьому, для зведеної податкової
накладної обов'язково додається реєстр
товаротранспортних накладних чи інших
відповідних супровідних документів,
згідно з якими здійснено постачання
товарів/послуг.

Виходячи із аналізу вищенаведеної
правової норми, колегія суддів дійшла
висновку, що для виписки зведеної
податкової накладної необхідне
дотримання одночасно двох умов:
постачання товарів/послуг повинне мати
безперервний або ритмічний характер
при постійних зв'язках з покупцем; у
договорі повинна бути визначена
періодичність оплати поставлених
товарів/послуг. При цьому фактичні
обсяги постачання товарів/послуг
обов'язково підтверджуються реєстром
товарно-транспортних накладних чи
інших відповідних супровідних
документів, згідно з якими здійснено
постачання товарів. При цьому, право на
виписку зведених податкових накладних
мають право суб'єкти господарювання,
чия діяльність має непереривний або
ритмічний характер.

Колегія суддів зазначає, що
переліченні підстави є виключними.

Матеріалами справи підтверджено, що на
виконання умов вищезазначеного
договору поставки, ТОВ "Фабрика чистоти
і краси" було виписано на адресу
позивача зведену податкову накладну
№77 від 28.02.2014 року на загальну суму
758951,23 грн. у лютому 2014 року, яка
сформована на підставі 31 видаткових
накладних.

Перевіряючи наявність правових
підстав для виписки контрагентом
вказаної зведеної податкової
накладної та як наслідок, віднесення
позивачем сум ПДВ на її підставі до
складу податкового кредиту, колегія
суддів дійшла висновку про наступне.

Щодо безперервності або ритмічності
характеру поставки за договором
поставки.

Ритмічність - принцип раціональної
організації процесів, які
характеризують рівномірність їх
виконання у часі; безперервність -
відсутність перерви у чому-небудь;
періодичність - це повторність
(циклічність) явища через відповідні
проміжки часу.

Відповідно до п. 15 Порядку № 1379,
складання зведеної податкової
накладної не пов'язується з
необхідністю відображення
безперервності або ритмічності
поставки в самому тексті договору,
достатньо лише самого факту
безперервності.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем до суду було надано додатки
до договору поставки, а саме графік
поставки в якій встановлено 31 поставку
протягом лютого 2014р., який додатково
підтверджують саме безперервність та
ритмічність поставок та оплати за цим
договором

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо правомірності
застосування позивачем при складанні
зведеної податкової накладної поняття
"періодичність" та "ритмічність".

З приводу посилання податкового органу
на відсутність реєстру
товарно-транспортних накладних, згідно
з якими проводилось постачання
товарів, колегія суддів зауважує, що
позивачем надано та долучено до
матеріалів справи товарно-транспортні
від ТОВ "Фабрика чистоти і красоти" до
ТОВ "Слобожанський миловар" за лютий 2014
року.

Податковим органом під час розгляду
справи не заперечувався той факт, що
перевіряючими письмово не
витребувались у позивача вказані
товарно-транспортні накладні, а тому
відсутні правові підстави вважати, що
під час перевірки зазначені
товарно-транспортні накладні не були
надані.

В свою чергу, з деяких наданих
позивачем товарно-транспортних
накладних вбачається, що постачання
від третіх осіб (автоперевізниками та
залізницею) цистерн згідно накладних
від 04.02.2014 року на суму 103079,26 грн., від
07.02.2014 року на суму 98604,00 грн., від 07.02.2014
року на суму 96538,50 грн., від 17.02.2014 року на
суму 106555,50 грн. здійснювалось прямо до
ТОВ "Слобожанський миловар" і
переливалися безпосередньо до цистерн,
що знаходяться на підприємстві.
Позивач зазначив, що вказана обставина
була зумовлено відсутністю у ТОВ
"Фабрика чистоти і красоти" ємкостей
для зберігання та переливання рідких
сумішей.

Крім того, відповідно залізничних
накладних від 21.01.2014 року, 28.01.2014 року та
31.01.2014 року вбачається, що позивачем
також було отримано саломас
нерафінований для маргаринової
промисловості, в зв'язку з тим, що ТОВ
"Фабрика чистоти і красоти" немає
ємкостей для зберігання зазначеної
сировини.

Під час судового розгляду справи
представник позивача зазначив, що
оскільки складські приміщення ТОВ
"Фабрика чистоти і красоти" та ТОВ
"Слобожанський миловар" знаходяться у
суміжних будівлях і лише позивач має
залізничний під'їзд, тому була відсутня
потреба у використанні транспортних
засобів для переміщення товару щодо
перевезення рідких сумішей.

Колегія суддів зазначає, що акт
перевірки не містить посилань ні на
фальшивість, ні на невідповідність
відомостей, зазначених в первинних
документах, фактичним обставинам
господарських операцій, ні на
відсутність у ТОВ "Фабрика чистоти і
краси" статусу платника ПДВ, ні на
завищення вартості товарів та послуг,
ні на несумісність зазначених в них
товарів та послуг з власною
господарською діяльністю ТОВ
"Слобожанський миловар". Крім того,
перевіряючими в ході перевірки не
також встановлено невідповідності
даних видаткових накладних фактичним
обставинам господарських операцій.

Податковим органом в акті перевірки
також не заперечується факту повного
відображення позивачем в податковому
обліку та бухгалтерському обліку
господарських операцій між із
контрагентом - ТОВ "Фабрика чистоти і
краси" та не ставиться під сумнів
реальність господарських відносин між
ними.

Колегія суддів також не приймає до
уваги посилання податкового органу на
відсутність у договорі поставки
визначення періодичності оплати
поставлених товарів/послуг, оскільки
відповідно до п. 200.1 ст.200 ПК України,
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При від'ємному
значенні суми, розрахованої згідно з п.
200.1 цієї статті, така сума враховується
у зменшенні суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
отороченому або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
боргу - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Крім того, питання складання зведених
податкових накладних розглянуті в
Узагальнюючій податковій консультації
щодо окремих питань складання зведеної
податкової накладної затвердженої
наказом ДПС України від 21.12.2012р. № 1177 в
п.11 якої вказано, що зведена податкова
накладна може бути виписана, якщо
договором визначено не періодичність,
а строк оплати (наприклад 40 днів з
моменту отримання товару), у разі коли
договором передбачено ритмічне чи
безперебійне відвантаження товарів чи
надання послуг та періодичне
підписання документів, що засвідчують
факт постачання, переходу права
власності на товар чи постачання
послуг, то зведена податкова накладна
може бути виписана одночасно з
підписанням документів, але не рідше
одного разу на місяць і не пізніше
останнього дня місяця.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку про додержання
сторонами усіх необхідних складових,
які необхідні для правомірної виписки
зведеної податкової накладної, а саме:
наявний факт ритмічного
(безперебійного) відвантаження товарів
чи надання послуг та періодичне
підписання документів, що засвідчують
факт постачання; переходу права
власності на товар чи постачання
послуг; наявний реєстр
товарно-транспортних чи інших
супровідних (тобто видаткових
накладних) документів; сторонами
погоджено у договорі періодичність
оплат за поставлений товар.

Таким чином, враховуючи, що зведена
податкова накладна від 28.02.2014 року № 77
була складена контрагентом у
відповідності до вимог чинного
законодавства, позивач мав встановлене
законом право на нарахування у
відповідний звітній період податку на
додану вартість на її підставі та
відповідно включення у повному обсязі
до податкового кредиту.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що виявлені під
час перевірки порушення позивачем
вимог діючого законодавства не знайшли
свого підтвердження під час судового
розгляду, а тому позовні вимоги в цій
частині є законними та обґрунтованими.

Перевіряючи обґрунтованість висновків
податкового органу про порушення
позивачем вимог п. 200.4 ст.200 ПК України,
що призвело до завищення бюджетного
відшкодування ПДВ по декларації за
січень 2014 року в розмірі 554374,00 грн.,
колегія суддів дійшла висновку про
наступне.

Як було встановлено під час проведеної
перевірки, позивачем було відображено
вказану суму в рядку 23.1 податкової
декларації з ПДВ за лютий 2014 року "сума,
що підлягає бюджетному відшкодуванню
на рахунок платника у банку". Разом з
тим, податковий орган вказує, що
оскільки згідно висновків Актів
документальної позапланової виїзної
перевірки декларування ТОВ
"Слобожанський миловар" від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту за грудень 2013 року та січень 2014
року, та достовірності нарахування
суми бюджетного відшкодування податку
на додану вартість за грудень 2013 року
та січень 2014 року на рахунок платника у
банку, сума 554374,00 грн. є завищенням
податкового кредиту за лютий 2013 року, в
зв'язку з чим, підприємство не мало
правових підстав для відображення
вказаної суми у декларації з ПДВ за
січень 2014 року.

Разом з тим, як було встановлено судом
першої інстанції та підтверджено під
час апеляційного розгляду справи, ТОВ
"Слобожанський миловар" було оскаржено
у судовому порядку відповідні
податкові повідомлення-рішення, які
були винесені на підставі зазначених
Актів перевірок.

Так, постановою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 17.06.2014 року по справі №820/6525/14
скасовані податкові
повідомлення-рішення № про
зменшення суми від'ємного значення
суми ПДВ у розмірі 265054,00 грн., а також
№ про зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за грудень 2013 року в розмірі
253451,00 грн. та штрафних санкцій у розмірі
126725,50 грн., які прийняті податковим
органом на підставі Акту
документальної позапланової виїзної
перевірки декларування Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Слобожанський миловар" від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту за грудень 2013 року та
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за грудень 2013 року на
рахунок платника у банку від 21.03.2013р. №
88/27-09-47/30357250.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку про безпідставність
висновків податкового органу про
порушення позивачем п.п. 200.4. ст.200 ПК
України, що на призвело до завищення
бюджетного відшкодування ПДВ по
декларації за лютий 2014 року в розмірі
554374,00 грн.

З приводу твердження відповідача про
обов'язкову наявність в зведеній
податковій накладній №77 у графі 3
повної номенклатури поставлених
товарів з зазначеним у графі 4 напроти
імпортних товарів код товару згідно з
УКТ ЗЕД , колегія суддів зазначає
наступне.

Платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності) податкову накладну, в
окремих рядках визначені реквізити,
визначені підпунктами "а"-"і"
обов'язкові реквізити, зокрема, для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України, у
податковій накладній має бути
вказаний код товару згідно з УКТ ЗЕД (п.
201.1 ст. 201 ПК України).

Відповідно до п. 201.10 ст.201 ПК України, у
разі відмови продавця товарів/послуг
надати податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту. Таке право
зберігається за ним протягом 60
календарних днів, що настають за
граничним терміном подання податкової
декларації за звітний (податковий)
період, у якому не надано податкову
накладну або порушено порядок її
заповнення та/або порядок реєстрації в
Єдиному реєстрі. До заяви додаються
копії товарних чеків або інших
розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

Враховуючи, що ТОВ "Фабрика чистоти і
красоти", отримавши у ТОВ
"Маргунас-Україна" товар, який є
підакцизним товаром, поставила його
позивачу, але не зазначила у зведеній
податковій накладної коду товару УКТ
ЗЕД, позивачем було подано до
податкового органу додаток №8 до
декларації з ПДВ за березень 2014 року,
тобто протягом терміну, як це визначено
п.201.10 ст. 201 ПК України.

У зв'язку з зазначеним, позивач мав
право на включення суми, вказаної в
зведеній податковій накладній до
податкового кредиту.

Також слід зазначити, надходження
такої заяви із скаргою є підставою для
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки
зазначеного продавця для з'ясування
достовірності та повноти нарахування
ним зобов'язань з податку за такою
операцією.

З матеріалів справи вбачається, що
23.04.2014 року відповідачем до
Дергачівської ОДПІ надано запит за
№4353/7/28-09-47-19 про проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки ТОВ "Фабрика чистоти і краси".
Проте, жодних актів складених за
наслідком проведеної документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
"Фабрика чистоти і краси" відповідачем
ані під час розгляду справи у суді
першої інстанції, ані під час
апеляційного її перегляду, надано не
було.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що податковим органом
не було надано правильної оцінки
впливу відсутності певних реквізитів
податкової накладної на її значення як
допустимого доказу права платника
податку на податковий кредит, оскільки
порушення порядку складання
податкової накладної щодо
невказування коду УКТ ЗЕД, які не є
суттєвими недоліками з точки зору
повноти та достовірності відтворення
змісту операції, не повинно мати
наслідком виключення її з кола доказів,
які підтверджують правомірність
формування сум податкового кредиту.
Таку ж правову позицію щодо впливу
недоліків у оформленні податкової
накладної на її юридичне значення
висловив і Верховний Суд України в
постанові від 06.12.2005 у справі за позовом
ПП "Стальконвест" до ДПІ у м. Ужгороді
про визнання недійсним рішення.

З огляду на вищезазначене, оцінивши
наявні в матеріалах справи докази в їх
сукупності, колегія суддів дійшла
висновку, що встановлені за наслідком
перевірки порушення позивачем вимог
діючого законодавства не знайшли свого
підтвердження під час судового
розгляду.

Оцінюючи дії відповідача на
відповідність критеріям зазначеним в
ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів
дійшла висновку, що оспорюванні
податкові повідомлення-рішення були
прийняті не на підставі законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач,
надавши письмові докази, що були
предметом дослідження при проведенні
перевірки та при розгляді справи судом
першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст.
71 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи
проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 71
КАС України, не надав жодних належних і
допустимих доказів на підтвердження
законності та обґрунтованості
прийнятих податкових
повідомлень-рішень, які є предметом
оскарження позивачем.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 03.07.2014 року
по справі №820/10736/14 відповідає вимогам
ст. 159 КАС України, а тому відсутні
підстави для її скасування та
задоволення апеляційних вимог
апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1
205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Харкові Міжрегіонального головного
управління Міндоходів залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 03.07.2014р. по
справі №820/10736/14 за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Слобожанський миловар" до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м.Харкові Міжрегіонального
головного управління Міндоходів про
визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик
А.П.Судді(підпис) (підпис) Водолажська
Н.С. Калиновський В.А.

Повний текст ухвали виготовлений
18.08.2014 р.