Справа № 818/736/14
Суддя: Філатов Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2014 р. Справа № 818/736/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Філатова Ю.М.

Суддів: Водолажської Н.С. , Бенедик А.П.

за участю секретаря судового засідання
Зарицької Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Конотопської об`єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Сумській області на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 27.05.2014р. по справі №
818/736/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "БІО ЛАТ"

до Конотопської об`єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Сумській області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, товариство з обмеженою
відповідальністю "Біо Лат", звернувся
до суду з адміністративним позовом до
відповідача, Конотопської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Сумській області, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати
рішення, прийняті Конотопською ОДПІ ГУ
Міндоходів у Сумській області, а саме:

· податкове повідомлення-рішення
форми "В1" № від 28 лютого 2014 року
про зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість і визначено податкове
зобов'язання в сумі 67832,00 грн. та штрафні
(фінансові) санкції (штраф) у розмірі
191197,50 грн.;

· податкове повідомлення-рішення
форми "Р" № від 28 лютого 2014 року
про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 1562386 грн. та визначення
штрафних санкцій 351384,25 грн.;

· податкове повідомлення-рішення
форми "В4" № від 28 лютого 2014 року
про зменшення суми від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 24362 грн.;

· податкове повідомлення-рішення
форми "Р" № від 28 лютого 2014 року
про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 778196 грн. та
визначення штрафної санкції в сумі 972745
грн.;

· податкове повідомлення-рішення
форми "Р" № від 28 лютого 2014 року
про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб в сумі 13030,58 грн. та
визначення штрафної санкції в сумі 3767,65
грн.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 27.05.2014р. по
справі №828/736/14 вимоги позивач були
задоволені частково.

Скасовані податкові
повідомлення-рішення Конотопської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області від
28.02.2014 р. № та №.

Скасовані податкові
повідомлення-рішення Конотопської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області від
28.02.2014 р. № в частині основного
зобов'язання на суму 712611 грн. та
штрафних санкцій на суму 178152,50 грн.,
№ в частині основного
зобов'язання на суму 828701 грн. та
штрафних санкцій на суму 201176,50 грн.

В іншій частині позовних вимог -
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою Сумського
окружного адміністративного суду від
27.05.2014р. по справі №828/736/14 відповідач
подав апеляційну скаргу, просить її
скасувати та прийняти нову постанову,
якою відмовити у задоволення позову у
повному обсязі.

Позивач вважає, що постанова Сумського
окружного адміністративного суду від
27.05.2014р. по справі №828/736/14 прийнята у
відповідності до вимог чинного
законодавства, а тому підстави для її
скасування відсутні.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю - доповідача та
представників сторін колегія суддів
встановила, що підставою прийняття
оскаржуваних повідомлень - рішень був
акт перевірки позивача працівниками
відповідача №31/22-03/34072544 від 12 лютого 2014
року, в якому зроблені висновки про
порушення вимог податкового
аконодавства.

Задовольняючи частково вимоги
позивача суд першої інстанції виходив
з наступного.

Стосовно податкового
повідомлення-рішення № від 28.02.2014
року.

15.10.2012 року між ТОВ "Біо Лат" та ФОП
ОСОБА_1 укладено договір підряду № 19-10/12
на укладання асфальту (а.с. 134 том.1).

На виконання умов даного договору між
сторонами угоди підписано акт
приймання виконаних підрядних робіт за
жовтень 2012 року, згідно якого ФОП
ОСОБА_1 надані послуги з улаштування
асфальтобетонного покриття в с.
Шаповалівка, пл. Козацької слави, 5.
Загальна вартість
будівельно-монтажних робіт склала 20
868,00 грн. (а.с. 134 том..1).

11.07.2012 року ФОП ОСОБА_1 укладено договір
з ТОВ "Біо Лат" № 11-07/2012 про виконання
робіт по перевезенню вантажів (а. с. 20-22
том.3).

Згідно вимог зазначеного договору ФОП
ОСОБА_1 зобов'язується виконати роботи
по перевезенню вантажними
автомобілями та причепами територією
України. На виконання умов договору
складено акти приймання наданих
послуг:

- від 21 серпня 2012 року на
перевезення сільськогосподарських
культур: пшениця, ярий ріпак. Загальна
вартість за цим актом за надання послуг
складає 63 776,83 грн.

- від 12 листопада 2012 року на
перевезення сільськогосподарських
культур: зернових культур. Загальна
вартість за цим актом за надання послуг
складає 65 582,37 грн. (а.с. 134 том.1).

Загальна сума наданих ФОП ОСОБА_1
послуг ТОВ "Біо Лат" згідно договорів
10/12 від 15.10.2012 року та від 11 липня 2012 року
за № 11-07/2012 склала 150 227,20 грн.

Розрахунки за даним договором були
проведені згідно платіжних доручень №1
від 17.09.2012 р. на суму 24 338,68 грн. та №3166
від 23.11.2012 р. на суму 20 868,00 грн. (загальна
сума 61 283,35 грн.)

Заборгованість за надані послуги
станом на 01.03.2014 року становить 68075,85
грн., що підтверджується
оборотно-сальдовою відомістю по
рахунку 361 та рахується як кредиторська
заборгованість.

10.10.2012 року між ТОВ "БІО ЛАТ" та ФОП
ОСОБА_1 укладено договір купівлі
продажу № 10-10/12 товару згідно Додатку
№1 (а.с. 23-27 том.3)

Згідно умов Додатку №1 та видаткової
накладної №273 від 31.10.2012 р. предметом
угоди є тент Камаз та трос таможений
37062, а тому ФОП ОСОБА_1 отримано тент та
трос на загальну суму 12720,00 грн. (а.с.
27том.3).

В бухгалтерському обліку зазначені
операції проведені відображені на
рахунку 361, станом на 1 березня 2013 року
дана сума (12 720,00 грн.) зазначена в
оборотно-сальдовій відомості по
рахунку 361 як дебіторська
заборгованість.

Згідно п.3.1. договору № 11-07/2012 від 11.07.2012
року ФОП ОСОБА_1 було поставлено
дизельне паливо згідно видаткових
накладних: № 324 від 30.11.2012 року на суму
1485,00 грн., № 279 від 31.1.2012року на суму 14
258,70 грн., № 250 від 30.09.2012року на суму 14
352,00 грн., № 208 від 23.08.2012року на суму 26
718,15 грн. (а.с. 20-22, 28-32 том.3).

В бухгалтерському обліку зазначені
операції відображені на рахунку 361,
станом на 1 березня 2013 р. дана сума 56 840,85
грн. зазначена в оборотно-сальдовій
відомості по рахунку 361 як дебіторська
заборгованість (а.с. 33 том.3).

Загальна сума на яку було відвантажено
товарно-матеріальних цінностей склала
69 560,85 грн.

Отже загальна сума кредиторської
заборгованості за договором надання
послуг № 11-07/2012 від 11.07.2012 року
становить 68 075,85 грн.

Загальна сума дебіторської
заборгованості за договорами поставки
ТМЦ ФОП ОСОБА_1 станом на 01.03.2014 р.
становить 69 560,85 коп.

Таким чином, розрахунки за матеріальні
цінності відвантажені ФОП ОСОБА_1
згідно вищевказаних видаткових
накладних на загальну суму 69560,85 грн. не
проводились, додаткові блага у не
грошовій формі не надавалися.

Відповідно до ст. 162 Податкового
кодексу України платниками податку на
доходи фізичних осіб є фізична особа -
резидент, яка отримує доходи як з
джерела їх походження в Україні, так і
іноземні доходи; фізична особа -
нерезидент, яка отримує доходи з
джерела їх походження в Україні;
податковий агент.

Згідно п. п. 14.1.180. ст. 14 Податкового
кодексу України податковий агент щодо
податку на доходи фізичних осіб -
юридична особа (її філія, відділення,
інший відокремлений підрозділ),
самозайнята особа, представництво
нерезидента - юридичної особи, інвестор
(оператор) за угодою про розподіл
продукції, які незалежно від
організаційно-правового статусу та
способу оподаткування іншими
податками та/або форми нарахування
(виплати, надання) доходу (у грошовій
або негрошовій формі) зобов'язані
нараховувати, утримувати та сплачувати
податок, передбачений розділом IV цього
Кодексу, до бюджету від імені та за
рахунок фізичної особи з доходів, що
виплачуються такій особі, вести
податковий облік, подавати податкову
звітність контролюючим органам та
нести відповідальність за порушення
його норм в порядку, передбаченому
статтею 18 та розділом IV цього Кодексу;

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1
зареєстрований у Конотопській
райдержадміністрації Сумської області
03.05.2001 р. та отримав Свідоцтво про
державну реєстрацію, номер запису про
реєстрацію 2 000066.

Згідно п. 291.6 ст. 291 Податкового кодексу
України передбачено, що платники
єдиного податку повинні здійснювати
розрахунки за відвантажені товари
(виконані роботи, надані послуги)
виключно у грошовій формі (готівковій
та/або безготівковій).

Відповідно до п.п.14.1.47 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України додаткові
блага - кошти, матеріальні чи
нематеріальні цінності, послуги, інші
види доходу, що виплачуються
(надаються) платнику податку
податковим агентом, якщо такий дохід не
є заробітною платою та не пов'язаний з
виконанням обов'язків трудового найму
або не є винагородою за
цивільно-правовими договорами
(угодами), укладеними з таким платником
податку.

З матеріалів справи, судом встановлено
що розрахунки за матеріальні цінності
відвантажені ФОП ОСОБА_1 на загальну
суму 69 560,85 грн. не проводились у
товарному вигляді, а тому суд приходить
до висновку, що додаткові блага у не
грошовій формі не надавалися.

Отже висновки відповідача щодо
порушення ТОВ "Біо Лат" п. п. 164.2.17. п. 164.2.
ст. 164 Податкового кодексу України є
помилковими.

Колегія суддів вважає, що підстав для
включення до оподаткованого доходу
суми доходів отриманих платником
податку як додаткове благо у вигляді
вартості товарів ФОП ОСОБА_1 не має, а
тому податкове повідомлення-рішення
Сумської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області №№ від 28.02.2014 р. прийнято
з порушенням вимог ч.2 ст. 19 Конституції
України та підлягає скасуванню.

2. Стосовно податкового повідомлення
рішення № від 28.02.1014

року на суму 1 727 393,75 грн. та від
28.02.2014 року на суму 764 790,00 грн. зменшення
бюджетного відшкодування та на суму
штрафних санкцій у розмірі 191 197,50 грн.

ТОВ "БІО ЛАТ" уклало з ТОВ
"Дубов'язівський елеватор" договір
поставки № 116/09/11-с від 16.09.2011року.
Згідно договору ТОВ "Дубов'язівський
елеватор" - постачальник та ТОВ "БІО ЛАТ"
- покупець уклали договір про поставку
товару українського походження врожаю
2011 року (а.с. 102-130 том. 2)

Придбана соя у ТОВ "Дубовязівський
елеватор" була реалізована ТОВ "Біо Лат"
на експорт згідно контракту №510/14203500
від 07.09.2011р. "Alfred C. Toepfer International GmbH" (а.с.
114-121 том.2).

Також ТОВ "БІО ЛАТ" уклало з ТОВ
"Курланд" договір поставки №113/256-12с від
22.10.2012року. Згідно договору ТОВ
"Курланд" - постачальник та ТОВ "БІО ЛАТ"
- покупець уклали договір про поставку
товару українського походження врожаю
2012 року.

Придбана соя у ТОВ "Курланд" була
реалізована ТОВ "Біо Лат" на експорт
згідно контракту №Со076/12 від 13.11.2012р. "OLAM
INTERNATIONAL LIMITED" (а.с. 106-113 том.2).

ТОВ "БІО ЛАТ" уклало з ТОВ "Біо Лан"
договір поставки № 105/84-с від 30.12.2011року,
№ 105/49-с від 20.04.2011року (а. с. 99 100 том.2)

Згідно договору № 105/84-с від 30.12.2011року
ТОВ "Біо ЛАН" - постачальник та ТОВ "БІО
ЛАТ" - покупець уклали договір про
поставку товару українського
походження врожаю 2011 року.

Придбана соя у ТОВ "Біо Лан" була
реалізована на експорт згідно
контракту №510/14203500 від 07.09.2011р. (а.с. 114-121
том.2).

Реальність зазначених господарських
операцій відповідачем не
заперечувалось ні в акті перевірки ні в
судовому засіданні.

Проте, Конотопська ОДПІ зазначає, що
ТОВ "БІО ЛАТ" було придбано сою з
урахуванням всіх витрат на суму 13 466 049,51
грн. (з ПДВ), а реалізовано нерезидентам
України на суму 13 049 642,61 грн. (за
нульовою ставкою ПДВ), тобто
підприємство понесло збитки від
зазначених операцій та метою
зазначених операцій є лише мінімізація
податку на додану вартість .

Зазначене твердження податкового
органу щодо збитковості даних операцій
не відповідає реальним обставинам та
вимогам Податкового кодексу України.

Так, загальна сума, за яку було придбана
соя склала 13 466 049,51 грн. з урахуванням
ПДВ. Сума ПДВ, перерахована
контрагентам по даній операції, склала
2 244 341,59 грн.

Таким чином, вартість придбаної сої,
без урахування ПДВ склала 11 221 707,92 грн.
(13 466 049,51 - 2 244 341,59 = 11 221 707,92).

В той же час загальна вартість
реалізації сої, (за нульовою ставкою
ПДВ) склала 13 049 642,61 грн. Про що
відповідач зазначає в акті перевірки.

Отже, ціна реалізації сої перевищила
ціну її придбання (без урахування ПДВ)
на 1 827 934,69 грн. (13 049 642,61 - 11 221 707,92-=1 827 934,69
грн.).

Згідно п.138.1. ст.138 Податкового кодексу
України витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті: інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

Як встановлено підпунктом "в" підпункту
138.10.4. пункту 138.10 статті 138 Податкового
кодексу України інші операційні
витрати, що включають, зокрема: інші
витрати операційної діяльності,
пов'язані з господарською діяльністю, у
тому числі, але не виключно: суми
коштів, внесені до страхових резервів у
порядку, передбаченому статтею 159 цього
Кодексу; суми нарахованих податків та
зборів, установлених цим Кодексом (крім
тих, що не визначені в переліку
податків та зборів, встановлених цим
Кодексом), єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, відшкодування
Пенсійному фонду України сум фактичних
витрат на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до пункту "а"
статті 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", сум фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", різниці між сумою
пенсії, призначеної за Законом України
"Про наукову і науково-технічну
діяльність", та сумою пенсії,
обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів, на яку має право
особа, які згідно із законодавством
фінансуються за рахунок коштів
підприємств, установ, організацій в
обов'язковому порядку, а також інших
обов'язкових платежів, встановлених
законодавчими актами, за винятком
податків та зборів, передбачених
підпунктами 139.1.6 і 139.1.10 статті 139 цього
Кодексу, та пені, штрафів, неустойки,
передбачених підпунктом 139.1.11 статті 139
цього Кодексу.

Однак, слід відмітити, що за приписами
пп.139.1.6 п.139.1. ст.139 Податкового кодексу
України не включаються до складу
витрат: суми податку на прибуток, а
також податків, установлених пунктом
153.3 статті 153 та статтею 160 цього
Кодексу; податку на додану вартість,
включеного до ціни товару (роботи,
послуги), що придбаваються платником
податку для виробничого або
невиробничого використання, податків
на доходи фізичних осіб, які
відраховуються із сум виплат таких
доходів згідно з розділом IV цього
Кодексу.

Отже, за правилами Податкового кодексу
України кошти, сплачені в рахунок
податкових зобов'язань з ПДВ, не є
витратами, які враховуються при
визначенні доходу.

Крім того, відповідно до п. 200.1 ст. 200
Податкового кодексу України сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Згідно з п. 200.3 ст. 200 Податкового
кодексу України при від'ємному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то
відповідно до п. 200.4 ст. 200 Податкового
кодексу України: а) бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого
від'ємного значення, яка дорівнює сумі
податку, фактично сплаченій
отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем послуг; б) залишок
від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Податок на додану вартість є непрямим
податком, особливістю справляння якого
є можливість в подальшому відшкодувати
понесені витрати зі сплати цього
податку шляхом зменшення належних до
сплати сум ПДВ за рахунок від'ємного
значення з наступним відшкодуванням
цього податку з бюджету, - за умови
підтвердження права позивача на
податковий кредит по господарським
операціям.

Таким чином помилковими є твердження
відповідача про збитковість спірних
господарських операцій,

Щодо правомірності формування
податкового кредиту слід зазначити, що
відповідно до п.п. 14.1.181. ст. 14
Податкового кодексу України,
податковий кредит це сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Відповідно до п.198.1. ст. 198 Податкового
кодексу України, право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво,
спорудження, створення) необоротних
активів, у тому числі при їх ввезенні на
митну територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території У
країни, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.2. ст.198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

Дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

Дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

ТОВ " БІО ЛАТ" отримало від всіх
контрагентів, вказаних в акті
перевірки, податкові накладні, копії
яких були надані при перевірці.

Таким чином, в силу підпунктів п.198.2.
ст.198 Податкового кодексу України у ТОВ
"БІО ЛАТ" виникло право на податковий
кредит. Дане право виникло з моменту
отримання відповідних податкових
накладних.

Жодним рішенням чи іншим документом
податкові накладні, зазначені в даному
акті, не визнано недійсними чи такими,
що оформлено з порушенням вимог
законодавства. Всі суми ПДВ вказані в
податкових накладних товариством було
перераховано контрагентам.

Тобто усі вимоги, які ставляться
Податкового кодексу України до правил
формування податкового кредиту
товариством дотримано.

Таким чином, при перевірці податковому
органу було надано підтвердження оплат
товару отриманого ТОВ "БІО ЛАТ", що
посвідчують правомірність віднесення
сум до складу податкового кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
відповідачем правомірність винесених
податкових повідомлень-рішень
належним чином не доведена, а тому
податкові повідомлення рішення №
від 28.02.1014 року на суму 1 727 393,75 грн. та
від 28.02.2014 року на суму 764 790,00 грн.
зменшення бюджетного відшкодування та
на суму штрафних санкцій у розмірі 191
197,50 грн., підлягають скасуванню.

3. Стосовно податкового повідомлення -
рішення № від 28.02.2014 року суд
першої інстанції виходив з наступного.

Проведеною перевіркою відповідачем
встановлено порушення ТОВ "Біо Лат" п.
188.1 ст.188 Податкового кодексу України,
що призвело до заниження податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 778 196,00 грн. в т.ч.: за
жовтень 2011 року в сумі 40,00 грн., за
листопад 2011 року в сумі 123 763,00 грн., за
грудень 2011року в сумі 15 966,00 грн., за
лютий 2012 року в сумі 8 335,00 грн., за
березень 2012 року в сумі 17 733,00 грн., за
травень 2012 року в сумі 20,00 грн., за
червень 2012 року в сумі 24,00 грн., за
серпень 2012 року в сумі 457,00 грн., за
вересень 2012 року в сумі 651,00 грн., за
жовтень 2012р. в сумі 137 329,00 грн., за
листопад 2012 року в сумі 132 359,00 грн., за
грудень 2012 року в сумі 130 874,00 грн., за
січень 2013року в сумі 196 651,00 грн., за
лютий 2013 року - 13 994,00 грн. внаслідок
того, що підприємством проводилася
протягом 2011-2012 років реалізація
покупцям - фізичним особам, що не
зареєстровані як платники податку на
додану вартість та пов'язаним особам з
ТОВ "БІО ЛАТ": ТОВ "Біо Агро"; ТОВ
"Дубов'язівський елеватор"; ТОВ
"Курланд" за цінами нижче за звичайні
ціни та в періоді з 01.01.2013р. по 01.09.2013р.
ТОВ "БІОЛАТ" проводив реалізацію
сільськогосподарської продукції
підприємствам - пов'язаним особам з ТОВ
"БІО ЛАТ" за цінами, які менше від
звичайних цін більше ніж на 20
відсотків.

Зазначений висновок відповідачем будо
зроблено згідно листа Управління
статистики у Конотопському районі
№36-113/1517 від 20.11.2013 року, яким були
надані середні ціни реалізації
підприємств Конотопського району на
сільськогосподарську продукцію за
період з 01.01.2013р. по 01.09.2013р. та
інформації сайту "Агропрофі".

Протягом перевіряє мого періоду ТОВ
"БІО ЛАТ" здійснювало реалізацію ТОВ
"Дубов"язівський елеватор"; ТОВ
"Курланд" сільськогосподарської
продукції

Згідно: п. 188.1. ст. 188 Податкового кодексу
України база оподаткування операцій з
постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, але не нижче
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на спирт етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів (крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів), а
також збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування на вартість
послуг стільникового рухомого зв'язку).

У разі постачання виробничих або
невиробничих засобів, інших
товарів/послуг без оплати, з частковою
оплатою, у межах обміну, у межах
дарування, у рахунок оплати праці
фізичним особам, які перебувають у
трудових відносинах із платником
податку, пов'язаній з постачальником
особі, суб'єкту господарювання, який не
зареєстрований платником податку,
іншим особам, які не зареєстровані
платниками податку, база оподаткування
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, але не нижче
звичайних цін".

В період з 01.01.2011 р. по 31.12.2012 р. діяли
положення п. 1.20 ст. 1 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств".

Згідно п. 1.20. ст. 1 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств"
(який діяв до 01.01.2013р. та згідно з
розділом ХІХ Прикінцевих положень
Податкового кодексу України)
встановлено, що якщо цим пунктом не
встановлено інше, звичайною вважається
ціна товарів (робіт, послуг), визначена
сторонами договору. Якщо не доведене
зворотне, вважається, що така звичайна
ціна відповідає рівню справедливих
ринкових цін.

Справедлива ринкова ціна - це ціна, за
якою товари (роботи, послуги)
передаються іншому власнику за умови,
що продавець бажає передати такі
товари (роботи, послуги), а покупець
бажає їх отримати за відсутності
будь-якого примусу, обидві сторони є
взаємно незалежними юридично та
фактично, володіють достатньою
інформацією про такі товари (роботи,
послуги), а також ціни, які склалися на
ринку ідентичних (а за їх відсутності -
однорідних) товарів (робіт, послуг).

Ринок товарів (робіт, послуг) - сфера
обігу товарів (робіт, послуг), яка
визначається виходячи з можливості
покупця (продавця) реально і без
значних додаткових витрат придбати
(продати) товар (роботу, послугу) на
найближчій стосовно будь-якої із
сторін договору території.

Ідентичні товари (роботи, послуги) -
товари (роботи, послуги), що мають
однакові характерні для них основні
ознаки. Під час визначення
ідентичності товарів беруться до
уваги, зокрема, їх фізичні
характеристики, які не впливають на їх
якісні характеристики і не мають
суттєвого значення для визначення
ознак товару, якість і репутація на
ринку, країна походження та виробник.
Незначні відмінності в їх зовнішньому
вигляді можуть не враховуватися.

Однорідні товари (роботи, послуги) -
товари (роботи, послуги), які не є
ідентичними, мають подібні
характеристики і складаються зі схожих
компонентів, що дозволяє їм виконувати
однакові функції та (або) бути
взаємозамінними. Під час визначення
однорідності товарів (робіт, послуг)
беруться до уваги, зокрема, їх якість,
наявність товарного знака, репутація
на ринку, країна походження та
виробник.

Для визначення звичайної ціни товару
(робіт, послуг) використовується
інформація про укладені на момент
продажу такого товару (роботи, послуги)
договори з ідентичними (однорідними)
товарами (роботами, послугами) у
співставних умовах. Зокрема,
враховуються такі умови договорів, як
кількість (обсяг) товарів (наприклад,
обсяг товарної партії), строки
виконання зобов'язань, умови платежів,
звичайних для такої операції, а також
інші об'єктивні умови, що можуть
вплинути на ціну. Умови договорів на
ринку ідентичних (у разі їх відсутності
- однорідних) товарів (робіт, послуг)
визнаються співставними, якщо
відмінність між такими умовами суттєво
не впливає на ціну, або може бути
економічно обґрунтована. При цьому,
враховуються звичайні при укладанні
угод між непов'язаними особами
надбавки чи знижки до ціни. Зокрема, але
не виключно, враховуються знижки,
пов'язані з сезонними та іншими
коливаннями споживчого попиту на
товари (роботи, послуги), втратою
товарами якості або інших
властивостей; закінченням (наближенням
дати закінчення) строку зберігання
(придатності, реалізації); збутом
неліквідних або низьколіквідних
товарів; маркетинговою політикою, у
тому числі при просуванні товарів
(робіт, послуг) на ринки; наданням
дослідних моделей і зразків товарів з
метою ознайомлення з ними споживачів.

Якщо товари (роботи, послуги), ідентичні
(за їх відсутності - однорідні) товарам
(роботам, послугам), стосовно яких
визначається звичайна ціна, прилюдно
пропонуються до продажу, або мають
ціни, встановлені на організованому
ринку цінних паперів, або мають біржову
ціну (біржове котирування), визначення
звичайної ціни у встановленому в
абзаці першому цього підпункту порядку
здійснюється із врахуванням таких
факторів."

Відповідно до п.п. 1.20.2 п. 1.20 ст. 1 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" для визначення звичайної
ціни товару (робіт, послуг)
використовується інформація про
укладені на момент продажу такого
товару договори з ідентичними товарами
у співставних умовах. Зокрема,
враховуються такі умови договорів, як
кількість (обсяг) товарів (наприклад,
обсяг товарної партії"), строки
виконання зобов'язань, умови платежів,
звичайних для такої операції, а також
інші об'єктивні умови, що можуть
вплинути на ціну.

Умови договорів на ринку ідентичних (у
разі їх відсутності - однорідних)-
товарів (робіт, послуг) визнаються
співставними, якщо відмінність між
такими умовами суттєво не впливає на
ціну, або може бути економічно
обґрунтована.

При цьому, враховуються звичайні при
укладанні угод між непов'язаними
особами надбавки чи знижки до ціни.
Зокрема, але не виключно, враховуються
знижки, пов'язані з сезонними та іншими
коливаннями споживчого попиту на
товари (роботи, послуги), втратою
товарами якості або інших
властивостей; закінченням (наближенням
дати закінчення) строку зберігання
(придатності, реалізації); збутом
неліквідних або низько ліквідних
товарів; маркетинговою політикою, у
тому числі при просуванні товарів
(робіт, послуг) на ринки; наданням
дослідних моделей і зразків товарів з
метою ознайомлення з ними споживачів.

Податковий орган при проведенні
перевірки не надав належних доказів
звичайних цін на момент укладення та
виконання договорів з вищевказаними
контрагентами, а послався лише на
власні висновки згідно даних отриманих
листом управління статистики у
Конотопському районі №36-113/1517 від 20.11.2013
року, яким були надані середні ціни
реалізації підприємств Конотопського
району на сільськогосподарську
продукцію за період з 01.01.2013 року по
01.09.2013 року, які в акті не наведені.

Крім того, представниками відповідача
в акті перевірки та в судовому
засіданні не надано належного
підтвердження, що сайт "АГРОПРОФІ" може
використовуватися для визначення
звичайної ціни в порядку передбаченому
п. 1.20.2 ст. 1 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств" з
врахуванням співставних умов по
договорам, які укладалися в той самий
період, що і договори, укладені ТОВ "БІО
ЛАТ" з ідентичним товаром, його
кількістю, якістю, умовами поставки,
оплати, розподілу ризиків та
відповідальності.

Податковий орган в акті перевірки не
визначає, на яку дату ним взята ціна, на
яку він посилається.

Отже, порядок визначення податковим
органом звичайної ціни, суперечить
вимогам п. 1.20 ст. 1 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств",
який діяв з 01.01.2011 р. по 31.12.2012 р.

Крім того, відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.
14 Податкового кодексу України
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 14.1.202 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України,
встановлено, що продаж (реалізація)
товарів - будь-які операції, що
здійснюються згідно з договорами
купівлі-продажу, міни, поставки та
іншими господарськими,
цивільно-правовими договорами, які
передбачають передачу прав власності
на такі товари за плату або компенсацію
незалежно від строків її надання, а
також операції з безоплатного надання
товарів.

Частиною 3 статті 189 Господарського
кодексу України встановлено, що
суб'єкти господарювання
використовують у своїй діяльності
вільні та державні регульовані ціни.

Відповідно до статті 190 Господарського
кодексу України вільні ціни
визначаються на всі види продукції
(робіт, послуг), за винятком тих, на які
встановлено державні регульовані ціни.
Вільні ціни визначаються суб'єктами
господарювання самостійно за згодою
сторін, а у внутрішньогосподарських
відносинах - також за рішенням суб'єкта
господарювання.

Отже, суб'єкти господарювання є
вільними у визначенні умов договору, у
тому числі визначенні ціни договору, за
виключенням цін на товар, ціни на який
підлягають державному регулюванню.

Стосовно визначення звичайних цін при
продажу продукції в період з 01.01.2013 р. по
01.09.2013 р.

Відповідно до ст. 39 Податкового кодексу
України податковий орган при
визначенні звичайної ціни повинен
керуватися одним із методів визначення
звичайної ціни.

Проте, відповідачем при доведенні
звичайної ціни посилається лише на
лист управління статистики
Конотопського району і не зазначає
метод, яким керується для її
визначення.

Відповідно до п.39.2 ст. 39 Податкового
кодексу України при визначенні
звичайної ціни згідно з методами,
встановленими цим пунктом,
використовується інформація про ціни в
операціях між непов'язаними особами у
співставних умовах на відповідному
ринку товарів (робіт, послуг).

При цьому, умови визнаються
співставними, якщо відмінність між
такими умовами істотно не впливає на
ціни, які отримуються в результаті
застосування методів, встановлених цим
пунктом.

Для визначення звичайної ціни товару
(роботи, послуги) згідно з методом
порівняльної неконтрольованої ціни
(аналогів продажу) використовується
інформація про укладені на момент
продажу такого товару (роботи, послуги)
договори з ідентичними (однорідними)
товарами (роботами, послугами) у
порівнянних умовах на відповідному
ринку товарів (робіт, послуг).
Враховуються, зокрема, такі умови
договорів, як кількість (обсяг) товарів
(наприклад, обсяг товарної партії);
обсяг функцій, що виконуються
сторонами; умови розподілу між
сторонами ризиків і вигод; строки
виконання зобов'язань; умови
здійснення платежів, звичайних для
такої операції; характеристика ринку
товарів, на якому здійснено
господарську операцію;
бізнес-стратегія підприємства;
звичайні надбавки чи знижки до ціни під
час укладення договорів між
непов'язаними особами, а також інші
об'єктивні умови, що можуть вплинути на
ціну. При цьому умови договорів на
ринку ідентичних (за їх відсутності -
однорідних) товарів (робіт, послуг)
визнаються порівнянними, якщо
відмінність між такими умовами істотно
не впливає на ціну або може бути
економічно обґрунтована. При цьому
враховуються звичайні під час
укладення договорів між непов'язаними
особами надбавки чи знижки до ціни,
зокрема знижки, зумовлені сезонними та
іншими коливаннями споживчого попиту
на товари (роботи, послуги), втратою
товарами якості або інших
властивостей; закінченням (наближенням
дати закінчення) строку зберігання
(придатності, реалізації); збутом
неліквідних або низько ліквідних
товарів.

Проте, згідно змісту акту перевірки,
податковий орган для визначення
звичайної ціни взяв для співставності
лише одну умову - ціну.

При цьому, податковий орган не
співставляв такі умови договору як
момент його підписання, кількість
товару, строки поставки, строки оплати
товару, розподіл обов'язків сторін
контракту та інших умов, які
безпосередньо впливають на формування
ціни контракту.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що податковим органом зроблено
помилковий висновок про порушення
підприємством п. 188.1 ст. 188 Податкового
кодексу внаслідок того, що
підприємством проводилась реалізація
сільськогосподарської продукції за
цінами нижчими за звичайні та такими,
що є меншими від звичайних цін більше
ніж на 20 відсотків.

Колегія суддів вважає, що висновок суду
першої інстанції в цій частині не може
вважатись обґрунтованим з наступних
підстав.

Актом перевірки було встановлено
порушення п. 188.1 ст.188 ПКУ, що призвело до
заниження податкового зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 778 196,00
грн. внаслідок того, що підприємством
проводилася протягом 2011-2012 років
реалізація покупцям - фізичним особам,
що не зареєстровані як платники
податку на додану вартість та
пов'язаним особам: ТОВ «Біо Агро», ТОВ
«Дубовязівський елеватор», ТОВ
«Курланд» за цінами нижче за звичайні
ціни и в періоді з 01.01.2013 по 01.09.2013 ТОВ
«Біо Лат» проводив реалізацію
сільськогосподарської продукції
підприємствам- пов'язаним особам з ТОВ
«Біо-Лат» за цінами, які менше від
звичайних цін більше ніж на 20
відсотків.

Засновником ТОВ «Біо Лат» є ТОВ «БІО
АГРО» код -34696173 ( 99,9 % уставного фонду)
таТОВ «Центр Дар» (0,1 % уставного фонду).

Перевіркою ТОВ «Біо Лат» встановлено
взаємовідносини з підприємствами, які
є пов'язаними особами з ТОВ «Біо Лат» в
розумінні Податкового кодексу, а саме :

ТОВ «БІО АГРО» ( 99,9 % уставного фонду у
ТОВ «Біо-Лат»),

ТОВ «Дубов'язівський елеватор»,
засновником вказаного підприємства є
99,9 % ТОВ «БІО АГРО»,

ТОВ «Курланд», засновником вказаного
підприємства є 99,9 % ТОВ «БІО АГРО».

Відповідно до пп. 14.1.159 п.14.1. ст.14 ПКУ
«пов'язані особи - юридичні та/або
фізичні особи, взаємовідносини між
якими можуть впливати на умови або
економічні результати їх діяльності чи
діяльності осіб, яких вони
представляють і які відповідають
будь-якій з наведених нижче ознак:

юридична особа, що здійснює контроль за
господарською діяльністю платника
податку або контролюється таким
платником податку чи перебуває під
спільним контролем з таким платником
податку;

Отже вказані підприємства є
пов'язаними особами з ТОВ «Біо Лат», так
як перебувають під спільним контролем
з ТОВ «Біо Лат» внаслідок того, що в
вказаних підприємств однаковий
засновник -ТОВ «БІО АГРО».

Відповідачем при проведенні перевірки
було здійснено аналіз цін реалізації
сільгоспродукції підприємством
пов'язаним особам та іншим особам, які
не зареєстровані платниками ПДВ за
період з 01.01.2011 по 01.09.2013 на підставі
інформації щодо середньостатистичних
цін по Конотопському району та рівня
цін реалізації сільгоспродукції по
Україні згідно інформації сайту
«АГРОПРОФІ».

Для визначення рівня звичайної ціни за
період з 01.01.2011 по 31.12.2012 була
використана інформація цін реалізації
сільгоспродукції в розрізі
найменувань продукції та по
відповідним періодам згідно сайту
«АГРОПРОФІ».

Ціни, які розміщені на сайті
«АГРОПРОФІ» найбільш відповідають
однорідності виду реалізованої
сільгоспродукції ТОВ «Біо-Лат», у
співставних умовах, а саме: у одному
періоді, на одному ринку (внутрішні
ціни по Україні), між непов'язаними
особами, а отже є співставними.

Відповідно до п.39.11.1 ст.39 ПКУ «Для
визначення звичайних цін на товари
(роботи, послуги) використовуються
офіційні джерела інформації, у тому
числі: статистичні дані державних
органів і установ».

Для визначення рівня звичайної ціни за
період з 01.01.2013 по 01.09.2013 була
використана інформація щодо
середньостатистичних цін по
Конотопському району, яка була надана
листом №36-113/1517 від 20.11.2013 від
управлінням статистики.

Розрахунок заниження податку на додану
вартість при реалізації
сільгоспродукції пов'язаним особам та
іншим особам, які не зареєстровані
платниками ПДВ за цінами нижче за
звичайні ціни наведено в додатку № 3,4
до акту перевірки.

В ході перевірки було здійснено аналіз
цін реалізації сільгоспродукції
підприємством пов'язаним особам та
іншим особам, які не зареєстровані
платниками ПДВ за період з 01.01.2011 по
01.09.2013 з використанням інформації про
середньостатистичні ціни по
Конотопському району та рівень цін
реалізації сільгоспродукції по
Україні згідно інформації сайту
«АГРОПРОФІ».

При перевірці було проведено
співставлення ціни реалізації ТОВ
«Біо-Лат» з середньостатичною ціною,
яка сформувалася на ринку
Конотопського району (тобто ціни, які
склалися на ринку ідентичних товарів
на спів ставних умовах) та ціни
реалізації сільгоспродукції по
Україні згідно інформації сайту
«АГРОПРОФІ». Результат співставлення
цін наведено в додатку №3, 4 до акту
перевірки «Розрахунок заниження
податку на додану вартість при
реалізації сільгоспродукції
пов'язаним особам та іншим особам, які
не зареєстровані платниками ПДВ за
цінами нижче за звичайні ціни». По
результатам проведеного іі вставлення
для визначення звичайної ціни за весь
період було взято найменшу суму
різниці іж ціною реалізації ТОВ
«Біо-Лат» та звичайною ціною.

Крім цього, як свідчать матеріали
справи, Конотопська ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Сумській
області звернулась до управління
статистики у Конотопському районі з
проханням надання інформації про
середню урожайність за 2011р., 2012р., 2013р.
та середні ціни реалізації з ПДВ
(помісячно) за період з 01.01.2011 по 30.09.2013
по наступним культурам: пшениця, жито,
ячмінь пивоварний, ячмінь Зкл,
кукурудза на зерно, соняшник, ріпак
озимий та ярий, гречка, цукровий буряк,
соя по Конотопському районі без
зазначення конкретного підприємства,
тому лист від 20.11.2013 не є адресною
відповіддю.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що судом першої інстанції не
враховано, що позивач ні в ході
перевірки, ні при розгляді справи не
надав власну інформацію про ціни на
ринку ідентичних товарів на
співставних умовах.

Тобто позивачем не надано доказів в
обґрунтування правомірності
формування цін на сільгосппродукцію із
зазначеними суб'єктами господарювання,
в той час як ч.1 ст. 71 КАС України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно п.39.11.1. ст.39 ПКУ «Для визначення
звичайних цін на (товари (роботи,
послуги) використовуються офіційні
джерела інформації, у тому числі:
(статистичні дані державних органів і
установ».

Суд першої інстанції не зазначив
причин, з яких офіційні джерела
інформації, використані відповідачем,
не були прийняті до уваги при розгляді
справи.

На підставі викладеного колегія суддів
вважає, що постанова Сумського
окружного адміністративного суду від
27.05.2014р. по справі №828/736/14 прийнята при
невідповідності висновків суду
обставинам справи і підлягає
частковому скасуванню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п.
3 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Конотопської
об`єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області
задовольнити частково.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 27.05.2014р. по
справі № 818/736/14 скасувати в частині
скасування податкового
повідомлення-рішення Конотопської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області від
28.02.2014 р. №- скасувати.

Прийняти в цій частині нову постанову,
якою в задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю "БІО ЛАТ" - відмовити.

В іншій частині постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
27.05.2014р. по справі № 818/736/14 - залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Філатов
Ю.М.Судді(підпис) (підпис) Водолажська
Н.С. Бенедик А.П. Повний текст
постанови виготовлений 26.08.2014 р.