Справа № 2а-3259/11
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 серпня 2014 року Справа № 141123/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Старунського Д.М.,

суддів - Багрія В.М., Гудима Л.Я.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі
Івано-Франківської області на
постанову Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 10
жовтня 2011 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі
Івано-Франківської області про
зобов'язання нарахувати щомісячну
державну соціальну допомогу «Дітям
війни»,-

В С Т А Н О В И В :

16 вересня 2011 року позивач звернувся до
суду з вищевказаним адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі
Івано-Франківської області (надалі
Управління) про стягнення недоплаченої
щомісячної державної допомоги «Дітям
війни» у розмірі 30% від мінімальної
пенсії за віком за період з 01 січня 2009
року по дату розгляду справи, в
подальшому продовжувати виплату та
нарахування допомоги.

Постановою Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 10
жовтня 2011 року заявлений позов
задоволено частково. Визнано
неправомірною відмову Управління та
зобов'язано провести перерахунок та
виплату недоплаченого підвищення
пенсії на користь позивача в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком, як це
передбачено ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з
урахуванням раніше виплачених сум,
починаючи з 01 січня 2009 року по 22 липня
2011 року включно.

Не погодившись із винесеним рішенням,
його оскаржило Управління, яке
покликаючись на порушення судом норм
матеріального права, просить скасувати
постанову суду першої інстанції і
винести нову постанову, якою в
задоволенні позовних вимог відмовити.

У відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги у їх сукупності, суд
апеляційної інстанції приходить до
переконання, що апеляційна скарга
задоволенню підлягає частково.

Безспірно встановлено, що позивач є
дитиною війни та відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», у редакції, що була чинною
на час виникнення спірних
правовідносин та вирішення даного
публічно-правового спору судом, мав
право на отримання підвищення
виплачуваної йому Управлінням пенсії
за віком.

Всупереч статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
позивачу щомісячне підвищення до
пенсії виплачувалась відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року №530.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України
«Про соціальний захист дітей війни»
має вищу юридичну силу в порівнянні з
Постановою Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року №530. Отже,
відповідач неправомірно виплачував
щомісячне підвищення до пенсії в
меншому розмірі, ніж це передбачено
статтею 6 зазначеного Закону.

У відповідності до ч.1 ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
мінімальна пенсія за віком дорівнює
прожитковому мінімуму, встановленому
для осіб, що втратили працездатність.
Положення ч.3 ст.28 цього Закону, на думку
колегії суддів не є перешкодою для
застосування величини мінімального
розміру пенсії за віком до обрахування
інших пенсій чи доплат пов'язаних з
мінімальною пенсією за віком, оскільки
чинним законодавством не встановлено
іншого крім передбаченого ч.1 цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб
щорічно встановлюється Законом
України "Про державний бюджет України"
на відповідний рік.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» до внесення в нього
змін не передбачено будь-яких обмежень
щодо виплати надбавки, передбаченої
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни».

Згідно пункту 7 Прикінцевих положень
Закону України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» від 14 червня 2011 року,
який набрав чинності 19 червня 2011 року
зазначено, що у 2011 році норми і
положення статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» від 18
листопада 2004 року застосовуються у
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України, виходячи
з наявного фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову «Про встановлення деяких
розмірів виплат, що фінансуються за
рахунок коштів державного бюджету» від
06 липня 2011 року № 745, яка набрала
законної сили 23 липня 2011 року.

Вищенаведені нормативні акти на даний
час є діючими і неконституційними не
визнавались.

Отже, нарахування та виплата у 2011 році
дітям війни підвищення до пенсії або
щомісячного грошового довічного
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, повинні здійснюватися
відповідно до норм Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», а
починаючи з 23 липня 2011 року виплати,
передбачені, зокрема, ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», повинні здійснюватися в
порядку та розмірах, визначених
постановою Кабінету Міністрів України
«Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету» №745 від
06.07.2011 року.

Також, слід зазначити, що оскільки
стосовно не нарахованих пенсій ніякими
нормативно-правовими актами, крім КАС
України, не визначено строк звернення
до суду, то під час вирішення спорів,
які виникають із вказаних
правовідносин слід застосовувати
шестимісячний строк звернення до суду
визначений ст.ст.99, 100 КАС України (в
редакції, що була чинна на час
виникнення спірних правовідносин).

Позивач пропустив строк звернення до
суду, та не надав доказів того, що ним
був пропущений строк для звернення до
суду з поважних причин, тому, з огляду
на наведене, позовні вимоги в частині
виплат за період з 01 січня 2009 року по 15
березня 2011 року включно слід залишити
без розгляду.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції приходить до переконання про
підставність позовних вимог позивача
щодо нарахування та виплати підвищення
до пенсії як дитині війни починаючи з 16
березня 2011 року по 22 липня 2011 року
включно.

Оскільки функції з призначення,
нарахування та виплати пенсії позивача
здійснює Пенсійний фонд України в
особі Управління, відповідний
обов'язок слід покласти на відповідача
у справі.

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивача у
передбаченому ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» розмірі
колегія суддів не вбачає.

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни» доплат до пенсії як на
причину невиконання покладених на
нього зобов'язань до уваги не
приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Відповідно до ст.202 КАС України
підставами для скасування судом
апеляційної інстанції постанови або
ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

З огляду на викладене, оскільки
постанова суду першої інстанції
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, то апеляційна скарга підлягає
до часткового задоволення, а
оскаржувану постанову слід скасувати
та прийняти нову постанову про
часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, суд,

П О С Т
А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі Івано-Франківської області
задовольнити частково.

Постанову Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 10
жовтня 2011 року скасувати та прийняти
нову, якою позов задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі Івано-Франківської
області про зобов'язання нарахувати
щомісячну державну соціальну допомогу
«Дітям війни» за період з 01 січня 2009
року по 15 березня 2011 року включно
залишити без розгляду.

Визнати неправомірними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі Івано-Франківської
області щодо відмови нарахувати та
виплатити на користь ОСОБА_1 підвищення
до пенсії у розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком, передбаченого ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни».

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Галицькому районі
Івано-Франківської області нарахувати
та виплатити підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
на користь ОСОБА_1 за період починаючи з
16 березня 2011 року по 22 липня 2011 року
включно із врахуванням ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» та ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
до касаційної інстанції протягом
двадцяти днів після набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
Д.М. Старунський

Суддя
В.М. Багрій

Суддя
Л.Я. Гудим