Справа № 2а/1270/5771/2012
Суддя: Попов В.В.
Дата ухвалення: 2014-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Смішлива Т.В.
Суддя-доповідач - Попов В.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2014 року справа
№2а/1270/5771/2012

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючий суддя: Попов В.В.

Судді: Білак С.В., Сухарьок М.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Стаханові Луганської області на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 17 серпня 2012
року у справі № 2а/1270/5771/2012 за позовом
ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої
служби Стахановського міського
управління юстиції, третя особа -
Управління Пенсійного фонду України в
м. Стаханові Луганської області про дій
протиправними, визнання незаконною та
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження № 11/10 від
20.12.2011,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2012 року позивач звернувся до
суду із зазначеним позовом до Відділу
державної виконавчої служби
Стахановського міського управління
юстиції, у якому просив:

- визнати дії державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Стахановського міського управління
юстиції Теряєвої М.М. з виконання
вимоги УПФУ № Ф-151 від 14.09.2011
протиправними.

- визнати незаконною та скасувати
постанову Відділу державної
виконавчої служби Стахановського
міського управління юстиції про
відкриття виконавчого провадження №
11/10 від 20.12.2011.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначено, що 20.12.2011 державним
виконавцем Відділу державної
виконавчої служби Стахановського
міського управління юстиції
Луганської області винесено постанову
№ 11/10 про відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
вимоги управління Пенсійного фонду
України у м. Стаханові від 14.09.2011 № Ф-151,
при цьому позивач зазначає, що
оскаржувана постанова на його адресу
не направлялася.

Статтею 17 Закону України «Про
виконавче провадження» визначений
повний перелік виконавчих документів,
що підлягають примусовому виконанню
державною виконавчою службою.
Відповідно до положень цієї статті
державною виконавчою службою
підлягають виконанню, зокрема рішення
інших органів державної влади, якщо їх
виконання покладено на державну
виконавчу службу. Вимога про сплату
боргу не є виконавчим документом,
оскільки вона не є рішенням органу
державної влади, виконання якого за
законом покладено на державну
виконавчу службу. За таких обставин,
позивач зазначає, що відповідачем, при
винесенні постанови про відкриття
виконавчого провадження порушені
вимоги ст.ст.17, 19 Закону України «Про
виконавче провадження» та ст.106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Згідно ч. 14 ст.106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» виконавчим документом є
лише рішення, а не вимоги органу
Пенсійного фонду України про
нарахування пені або накладення
фінансових санкцій.

Ухвалою суду першої інстанції від 26
липня 2012 року залучено до участі у
справі у якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача
управління Пенсійного фонду України в
м. Стаханові Луганської області.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 17 серпня 2012
року в цій справі позов було задоволено
частково, а саме: визнано протиправною
та скасовано постанову Відділу
державної виконавчої служби
Стахановського міського управління
юстиції про відкриття виконавчого
провадження № 11/10 від 20.12.2011. В іншій
частині позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено за необґрунтованістю.

Суд першої інстанції встановив, що з 1
січня 2011 року обов'язок щодо виконання
вимог Пенсійного фонду не покладено на
органи державної виконавчої служби.

Не погодившись з таким рішенням,
Управління Пенсійного фонду України в
м. Стаханові Луганської області подало
апеляційну скаргу, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
постанову суду скасувати та
постановити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову у
повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги
зазначено, що згідно з чинним
законодавством вимога органів
Пенсійного фонду України є виконавчим
документом та підлягає виконанню
органами Державної виконавчої служби
України.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу позивачем висловлено згоду з
висновками місцевого суду та прохання
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а судове рішення - без
змін.

Всі особи, які беруть участь у справі,
до апеляційного суду не прибули, були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання, тому
згідно пункту 2 частини першої статті 197
КАС України суд апеляційної інстанції
розглянув справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

На час виникнення спірних
правовідносин умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку, визначені
Законом України від 21 квітня 1999 року №
606-ХІV «Про виконавче провадження» (в
редакції Закону України від 08.03.2011).

Частиною другою статті 4 Закону України
«Про державну виконавчу службу»
передбачено, що державний виконавець є
представником влади і здійснює
примусове виконання судових рішень,
постановлених іменем України, та
рішень інших органів (посадових осіб),
виконання яких покладено на державну
виконавчу службу, у порядку,
передбаченому законом.

14 вересня 2011 р. Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Стаханові
було винесено вимогу № Ф-151 про
стягнення боргу з ОСОБА_4 у розмірі 1732,80
грн. зі сплати страхового внеску на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за 2010 рік. ( а.с 47 )

На підставі вказаної вимоги 20 грудня 2011
року Відділом державної виконавчої
служби Стахановського міського
управління юстиції відкрито виконавче
провадження № 11/10 з примусового
виконання вимоги УПФУ від 14.09.2011 № Ф-151
про стягнення боргу з ОСОБА_4 у розмірі
1732,80 грн. зі сплати страхового внеску на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за 2010 рік .

Копія постанови про відкриття
виконавчого провадження у матеріалах
справи відсутня.

Вищий адміністративний суд України в
своїй ухвалі від 02.07.2014 р. зазначив про
необхідність витребування постанови
про відкриття виконавчого провадження
№ 11/10 з примусового виконання вимоги.

Судом апеляційної інстанції, на
виконання вимог зазначеної ухвали,
приймались заходи для витребування
постанови про відкриття виконавчого
провадження, але на теперішній час , у
зв'язку з проведенням активних бойових
дій у м. Донецьку та м. Стаханові,
відсутності зв'язку та будь якого, у
тому числі автомобільного та поштового
сполучення, про що в матеріалах справи
мається відповідне повідомлення
Донецької дирекції Укрпошти № 04/02-215.,
колегія суддів, з урахуванням принципу
додержання строків розгляду
апеляційної скарги та тієї обставини ,
що наявність такої постанови не є
предметом апеляційного оскарження, її
існування не заперечується сторонами
та виникає сумнівів щодо її існування,
посилаючись на ч. 3 ст.. 72 КАС України ,
вважає за можливим розглянути справу
за наявних в матеріалах справи доказів.

У відповідності до часини першої
статті 17 Закону України «Про виконавче
провадження» (в редакції Закону
України від 08.03.2011) примусове виконання
рішень здійснюється державною
виконавчою службою на підставі
виконавчих документів, визначених цим
Законом.

Частиною другою статті 17 Закону
України «Про виконавче провадження»
визначено перелік документів, що
відповідно до цьогоЗакону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою, серед яких, зокрема, зазначено
рішення інших органів державної влади,
якщо їх виконання за законом покладено
на державну виконавчу службу.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції послався на наступне.

Вимоги Пенсійного фонду прямо не
вказані в наведеному переліку.

Станом на час прийняття УПФУ вимоги про
сплату боргу № Ф-151 від 14 вересня 2011
року, зі ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідно до Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», який набув
чинності 1 січня 2011 року, були виключені
частини з першої по дев'яту, які
передбачали порядок прийняття та
виконання вимог Пенсійного фонду про
сплату боргу зі страхових внесків.

Так, абз.2 ч.3 вказаної статті
передбачалося, що вимога про сплату
недоїмки є виконавчим документом, за
абз.8 цієї ж частини, у разі якщо
страхувальник, який одержав вимогу
територіального органу Пенсійного
фонду про сплату недоїмки і протягом
десяти робочих днів після її отримання
не сплатив зазначену у вимозі суму
недоїмки разом з застосованою до нього
фінансовою санкцією, включеної до
вимоги, або не узгодив вимогу з
відповідним органом Пенсійного фонду,
або не оскаржив вимогу в судовому
порядку, а також у разі якщо
страхувальник узгодив вимогу, але не
сплатив узгоджену суму недоїмки
протягом десяти робочих днів після
отримання узгодженої вимоги,
відповідний орган Пенсійного фонду
звертається в установленому законом
порядку і подає вимогу про сплату
недоїмки до відповідного підрозділу
державної виконавчої служби.

Згідно п.7 розділу VIII «Прикінцеві та
перехідні положення» Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

Системним аналізом вищевикладеного
встановлено, що з 01 січня 2011 року
обов'язок щодо виконання вимог
Пенсійного фонду не покладено на
органи державної виконавчої служби.

З урахуванням п.7 розділу VIII
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», суд
приходить до висновку, що вимоги про
сплату недоїмки є підставами для
звернення органів Пенсійного фонду до
суду з позовами про стягнення
несплаченої суми боргу та, відповідно,
подальшого відкриття органами
державної виконавчої служби
виконавчих проваджень на підставі
виключно рішень суду згідно ст.17 Закону
України «Про виконавче провадження».

Отже, з урахуванням вищевикладеного,
місцевий суд дійшов висновку, що
відповідачем безпідставно відкрито
виконавче провадження з примусового
виконання вимоги УПФУ в м. Стаханові
Луганської області № Ф-151 від 14 вересня
2011 року, оскільки вимога про сплату
недоїмки не є виконавчим документом у
розумінні ст.17 Закону України «Про
виконавче провадження», а відтак,
постанова про відкриття виконавчого
провадження № 11/10 від 14.09.2011 є
протиправною та підлягає скасуванню.

Проте, з такими висновками суду першої
інстанції не може погодитись судова
колегія апеляційного суду.

Суду першої та апеляційної інстанції
не надано позивачем доказів про
оскарження вимоги, тобто вона є
дійсною.

Статтею 25 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» передбачено, що
- Рішення, прийняті органами Пенсійного
фонду з питань, що належать до їх
компетенції відповідно до цього
Закону, є обов'язковими до виконання
платниками єдиного внеску, посадовими
особами і застрахованими особами.
Положення цієї статті поширюються лише
на тих платників, які відповідно до
цього Закону зобов'язані нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок. У разі виявлення своєчасно не
сплачених сум страхових внесків
платники єдиного внеску зобов'язані
самостійно обчислити ці внески і
сплатити їх з нарахуванням пені в
порядку і розмірах, визначених цією
статтею. Суми недоїмки стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
штрафів. Територіальний орган
Пенсійного фонду у порядку, за формою і
в строки, встановлені Пенсійним фондом
за погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату (ч.ч.1-4).

Відповідно до абзацу другого частини
четвертої статті 25 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" - вимога про
сплату недоїмки з єдиного внеску є
виконавчим документом. Згідно з
частиною п'ятою зазначеної статті
вимога територіального органу
Пенсійного фонду про сплату недоїмки
або рішення суду щодо стягнення суми
недоїмки виконується державною
виконавчої службою в порядку,
встановленому законом. Частиною
чотирнадцятою статті 106 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" встановлено, що
рішення органу Пенсійного фонду про
нарахування пені або накладення
штрафу, передбачених частинами
дев'ятою (виключена) і десятою цієї
статті, є виконавчим документом. За
змістом цієї норми у разі невиконання
чи неоскарження такого рішення воно
передається для виконання державній
виконавчій службі та страхувальнику.
Отже, у розумінні Законів України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" та "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" відповідно вимога про
сплату недоїмки з єдиного внеску та
рішення органу Пенсійного фонду про
нарахування пені або накладення штрафу
є виконавчими документами, що
підлягають виконанню державною
виконавчою службою.

Суд апеляційної інстанції вважає
необґрунтованими доводи апелянта в тій
частині, що відповідно до Закону
України «Про виконавче провадження»,
вимога органів пенсійного фонду не є
документом, на підставі якого може бути
відкрито виконавче провадження.

Відповідно до частини першої статті 17
Закону «Про виконавче провадження»
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.
Пунктом 8 частини 2 статті 17 цього
закону встановлено, що відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою такі
виконавчі документи: рішення інших
органів державної влади, якщо їх
виконання за законом покладено на
державну виконавчу службу.

Як зазначено вище, Законом України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування"вимога про
сплату недоїмки з єдиного внеску є
виконавчим документом, що підлягає
виконанню державною виконавчою
службою.

Крім того, відповідно до пункту 1
Положення про Пенсійний фонд України,
затвердженого Указом Президента
України від 6 квітня 2011 року N 384/2011,
Пенсійний фонд України є центральним
органом виконавчої влади, тобто, органи
пенсійного фонду є органами державної
влади.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з доводами апеляційної
скарги, що відповідач діяв правомірно в
межах наданих повноважень та
компетенції, а тому позов не підлягає
задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції порушив норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим постанова суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нової про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись ч. 3 ст 72, ст.ст. 195-196, п. 1 ч.1 ст.
198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, ст. 207 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Стаханові
Луганської області - задовольнити.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 17 серпня 2012
року у справі № 2а/1270/5771/2012 - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Відділу
державної виконавчої служби
Стахановського міського управління
юстиції, третя особа - Управління
Пенсійного фонду України в м. Стаханові
Луганської області про дій
протиправними, визнання незаконною та
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження № 11/10 від
20.12.2011, - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь в справі, та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
В.В. Попов

Судді:
С.В. Білак

М.Г. Сухарьок