Справа № 569/18421/13-а
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"21" серпня 2014 р.
Справа № 569/18421/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Кузьменко Л.В.

суддів:
Зарудяної Л.О.

Іваненко Т.В.,

при секретарі
Кратюк А. О. ,

за участю

представника особи, що подала
апеляційну скаргу - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Рівненського міського суду
Рівненської області від "08" листопада
2013 р. у справі за позовом ОСОБА_5 до
Відділу державної виконавчої служби
Рівненського міського управління
юстиції Рівненської області
скасування постанови державного
виконавця ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулась до Рівненського
міського суду із адміністративним
позовом до відділу державної
виконавчої служби Рівненського
міського управління юстиції
Рівненської області про скасування
постанови державного виконавця від
17.07.2013 року про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову у
прийнятті до провадження виконавчого
документа).

Постановою Рівненського міського
суду Рівненської області від 08
листопада 2013 року адміністративний
позов ОСОБА_5 - задоволено частково.

Скасовано постанову державного
виконавця Лащука О.М., затверджену
начальником відділу виконавчої служби
управління юстиції в Рівненській
області Бабишкевича Ю.М. від 17.07.2013 року
про відмову у відкритті виконавчого
провадження.

Зобов'язано виконавчу службу
Рівненського міського управління
юстиції в Рівненській області поновити
втрачене виконавче провадження від
17.06.2012 року, прийняти до виконання
виконавчий лист від 11 липня 2013 року по
справі № 2-1674/02.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням
ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій
з підстав порушення судом першої
інстанції норм процесуального права
просить скасувати вказану постанову та
закрити провадження по справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Рішенням
Рівненського міського суду № 2-1674/02 від
18 березня 2002 року, копія якого наявна в
матеріалах справи, задоволено позовні
вимоги ОСОБА_5, стягнено з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_5 заборгованість в
розмірі 69918,00 грн., судових витрат в
розмірі 699,18 грн., витрат на юридичну
допомогу в розмірі 2000,00 грн., а всього на
суму 72617,18 грн.

Вказане Рішення Рівненського міського
суду набрало законної сили.

На виконання зазначеної Рішення ОСОБА_5
видано виконавчий лист № 2-1674/02, який
вона пред'явила до примусового
виконання.

Постановою державного виконавця
Рівненського міського управління
юстиції у Рівненській області
Бабишкевичем Ю.М. від 17 червня 2002 року
відкрито виконавче провадження.

Судом першої інстанції встановлено, що
відділом державної виконавчої служби
Рівненського міського управління
юстиції Рівненської області було
втрачене вказане виконавче
провадження, а тому, рішення суду №
2-1674/02 від 18 березня 2002 року виконане не
було.

05 червня 2013 року представник позивача
звернувся до Рівненського міського
суду із заявою про видачу дублікату
виконавчого листа по справі № 2-1674/02.
Ухвалою суду від 21.06.2013 року заяву
задоволено та 11 липня 2013 року по справі
видано дублікат виконавчого листа.

Постановою державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Рівненського міського управління
юстиції у Рівненській області від 17
липня 2013 року відмовлено у відкритті
виконавчого провадження (відмовлено в
прийнятті до провадження виконавчого
документа), з тих підстав, що у
виконавчому листі відсутні такі
необхідні відомості як
ідентифікаційний номер боржника та
дата його народження.

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом оскарження є постанова
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Рівненського міського управління
юстиції у Рівненській області від 17
липня 2013 року про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмовлено в
прийнятті до провадження виконавчого
документа). При цьому виконавчий
документ виданий на підставі рішення
Рівненського міського суду від 18.03.2002
року. Згідно вказаного рішення було
задоволено позовні вимоги ОСОБА_5 до
ОСОБА_4, про стягнення заборгованості.
Справа була розглянута за правилами
Цивільного процесуального кодексу
України та із застосуванням норм
Цивільного кодексу України.

Визначаючись щодо компетенції суду по
розгляду такого спору, колегія суддів
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, у тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справу
адміністративної юрисдикції визначено
як переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних та
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КАС України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

При цьому, ст. 383 Цивільного
процесуального кодексу України (ЦПК
України) передбачено, що сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Також, п. 2 Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 21
травня 2012 року №5 "Про внесення змін до
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 13
грудня 2010 року №3 "Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби"" зазначено, що суди при
визначенні юрисдикції повинні
виходити з того, що до юрисдикції
адміністративних судів належать спори
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби при виконанні всіх виконавчих
документів, передбачених частиною
другою статті 17 Закону України "Про
виконавче провадження", крім тих,
відносно яких законом установлено
інший, виключний порядок їх оскарження.

Частиною четвертою ст. 82 Закону України
"Про виконавче провадження"
встановлено, що рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення можуть бути оскаржені
сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження та
особами, які залучаються до проведення
виконавчих дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції
судів щодо вирішення справ з приводу
оскарження рішень дій чи бездіяльності
органів державної виконавчої служби
щодо виконання судового рішення є
юрисдикційна належність суду, який
видав виконавчий документ, та статус
позивача як сторони у виконавчому
провадженні.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про
виконавче провадження" сторонами у
виконавчому провадженні є стягувач і
боржник. При цьому до сторін, які можуть
оскаржити рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби, належать також їх
представники за законом чи договором.

Таким чином, до юрисдикції
адміністративних судів належать усі
справи з приводу оскарження рішень, дій
чи бездіяльності органів державної
виконавчої служби щодо виконання
судових рішень на підставі виконавчих
документів, виданих судами всіх
юрисдикцій, за винятком тих, які видано
загальними та господарськими судами у
разі звернення до суду сторін
відповідного виконавчого провадження
чи їхніх представників.

Тобто, законодавцем встановлено
порядок оскарження рішення, дії чи
бездіяльності державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до ЦПК України в порядку
цивільного судочинства.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що справа була розглянута
за правилами Цивільного
процесуального кодексу України та із
застосуванням матеріальних норм
Цивільного кодексу України, тому дані
вимоги не можуть бути предметом
розгляду справи за правилами,
встановленими КАС України, а
підлягають розгляду в порядку
цивільного судочинства.

Таким чином, встановивши фактичні
обставини справи та проаналізувавши
правові норми, які регулюють спірні
правовідносини, колегія суддів дійшла
висновку, що судом першої інстанції при
вирішенні даного спору порушені
правила щодо підсудності вирішення
заявлених вимог, які мали бути
вирішенні судом в порядку цивільного
судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України
постанова або ухвала суду першої
інстанції скасовується в апеляційному
порядку і позовна заява залишається
без розгляду або провадження у справі
закривається з підстав, встановлених
відповідно статтями 155 і 157 цього
Кодексу.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України,
суд закриває провадження у справі якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що суд першої інстанції не правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з порушенням норм
процесуального права, а тому постанова
суду підлягає скасуванню з прийняттям
ухвали про закриття провадження в
справі.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 203, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити. Постанову Рівненського
міського суду Рівненської області від
"08" листопада 2013 р. скасувати.

Провадження у справі закрити.

Роз'яснити ОСОБА_5 її право звернутися
до суду в порядку цивільного
судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Л.В. Кузьменко

судді:
Л.О. Зарудяна

Т.В. Іваненко

Повний текст cудового рішення
виготовлено "21" серпня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_5 АДРЕСА_1

3- відповідачу: Відділ державної
виконавчої служби Рівненського
міського управління юстиції
Рівненської області вул.Замкова,
22а,м.Рівне,33000

ОСОБА_4 АДРЕСА_2 - ,