Справа № 824/1671/13-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2014 року м. Київ
К/800/1468/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Сороки М.О., Чумаченко Т.А.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в касаційній інстанції
адміністративну справу

за позовом Сторожинецького районного
центру зайнятості до Сторожинецької
міської ради Чернівецької області,
ОСОБА_1 про повернення зайво виплаченої
допомоги, касаційне провадження по
якій відкрито

за касаційною скаргою Сторожинецького
районного центру зайнятості на
постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 22 жовтня 2013
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 05 грудня 2013 року,

у с т а н о в и л а :

У липні 2013 року Сторожинецький
районний центр зайнятості звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Сторожинецької міської ради
Чернівецької області про стягнення з
відповідача нараховану та виплачену
ОСОБА_1 допомогу по безробіттю в
розмірі 4948,07 грн., у зв'язку із видачею
відповідачем недостовірних довідок.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначає, що ОСОБА_1 перебував на обліку
в центрі зайнятості як безробітний та
отримував допомогу по безробіттю за
період з 13 березня 2012 року по 21 грудня
2012 року.

Під час взяття на облік в якості
безробітного, у відповідності до
Закону України "Про зайнятість
населення" відповідач заповнив бланк
заяви на ім'я керівника центру
зайнятості про надання йому статусу
безробітного. При цьому, у заяві
стверджував, що на момент її заповнення
він незареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності, трудовою
діяльністю не займається, пенсію не
отримує.

Наказом Сторожинецького районного
центру зайнятості № НТ121221 від 21 грудня
2012 року припинено виплату допомоги по
безробіттю ОСОБА_1 відповідно до пп."1"
п.1 ст.31 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" в зв'язку із
працевлаштуванням безробітного.

У березні 2013 року ОСОБА_1 повторно
звернувся до позивача з метою пошуку
роботи. Наказом Сторожинецького
районного центру зайнятості № НТ130325
від 25 березня 2013 року ОСОБА_1 надано
статус безробітного та призначено
виплату допомоги по безробіттю.

За час перебування ОСОБА_1 на обліку в
Сторожинецькому районному центрі
зайнятості за період з 13 березня 2012
року по 16 травня 2013 року йому було
нараховано та виплачено всього 4948,07
гривень.

16 травня 2013 року ОСОБА_1 надав позивачу
довідку № 22 від 08 травня 2013 року,
видану Сторожинецькою міською радою
Чернівецької області, на підставі якої
встановлено, що ОСОБА_1 має у власності
земельну ділянку для ведення
особистого селянського господарства,
починаючи з 03 лютого 2009 року.

Наказом Сторожинецького районного
центру зайнятості № НТ130524 від 24 травня
2013 року припинено виплату допомоги по
безробіттю ОСОБА_1 відповідно до
підпункту 8 пункту 1 статті 31 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" в зв'язку із
встановленням факту призначення
виплати безробітному на підставі
документів, що містять неправдиві
відомості.

В обґрунтування вищезазначеного
наказу зазначено, що ОСОБА_1 на дату
реєстрації у Сторожинецькому
районному центрі зайнятості як в 2012
році так в 2013 році являється членом
особистого селянського господарства.

Позовні вимоги до Сторожинецької
міської ради Чернівецької області
мотивовані тим, що довідки № 27 від 21
лютого 2012 року та № 12 від 14 березня 2013
року, видані відповідачем про те, що
ОСОБА_1 не являється членом особистого
селянського господарства є
недостовірними. Станом на 06 березня 2012
року та 25 березня 2013 року він не мав
права реєструватись у Державній службі
зайнятості України як безробітний та
отримувати допомогу по безробіттю.

Таким чином, ОСОБА_1 безпідставно
нараховано та виплачено центром
зайнятості допомогу по безробіттю в
загальній сумі 4948,07 гривень.

У зв'язку з цим, позивач звернувся в суд
з вимогою про стягнення з
Сторожинецької міської ради
Чернівецької області нарахованого
ОСОБА_1 матеріального забезпечення на
випадок безробіття в розмірі 4948,07 грн.,
незаконно виплаченого йому як
безробітному у зв'язку із видачею
відповідачем недостовірних довідок.

В ході проведення судового засідання 27
серпня 2013 року, Чернівецьким окружним
адміністративним судом залучено
ОСОБА_1 в якості співвідповідача по
справі.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 22 жовтня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 05 грудня 2013
року, в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

У своїй касаційній скарзі
Сторожинецький районний центр
зайнятості, посилаючись на порушення
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати їх рішення та
прийняти нове, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

В свою чергу, представник
Сторожинецької міської ради
Чернівецької області у своїх
запереченнях вказує на
необґрунтованість касаційної скарги і
просить залишити її без задоволення, а
судові рішення без змін.

Касаційна скарга підлягає залишенню
без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що у період з 13 березня 2012
року по 21 грудня 2012 року на підставі
поданих ОСОБА_1 документів, в тому числі
довідки № 27 від 21 лютого 2012 року про те,
що він не являється членом особистого
селянського господарства, виданої
Сторожинецькою міською радою
Чернігівської області, ОСОБА_1 був
наданий статус безробітного та
призначено виплату матеріального
забезпечення на випадок безробіття
відповідно до статей 22, 23 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття".

У березні 2013 року ОСОБА_1 повторно
звернувся до позивача із заявою про
допомогу у працевлаштуванні, на
підставі якої наказом Сторожинецького
районного центру зайнятості № НТ130325
надано статус безробітного з виплатою
допомоги по безробіттю, починаючи з 25
березня 2013 року.

Так, ОСОБА_1 було перераховано допомогу
по безробіттю за період з 13 березня 2012
року по 21 грудня 2012 року в розмірі 4494,73
гривень та за період з 25 березня 2013 року
по 16 травня 2013 року в розмірі 453,34
гривень.

Наказом Сторожинецького районного
центру зайнятості № НТ130524 від 25 травня
2013 року припинено виплату відповідачу
допомоги по безробіттю відповідно до
підпункту 8 пункту 1 статті 31 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" в зв'язку із
встановленням факту призначення
виплати безробітному на підставі
документів, що містять неправдиві
відомості.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції прийшов до
висновку, що у період перебування на
обліку у центрі зайнятості в статусі
безробітного, ОСОБА_1 не являвся членом
особистого селянського господарства, а
довідки № 27 від 21 лютого 2012 року та № 12
від 14 березня 2013 року, видані ОСОБА_1
Сторожинецькою міською радою
Чернівецької області є достовірними.

Зазначена позиція була підтримана і
Вінницьким апеляційним
адміністративним судом, який
переглянув постанову суду першої
інстанції та залишив її без змін.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
зазначені висновки судів вважає
вірними та такими, що зроблені на
підставі правильно застосованих норм
матеріального права.

Відповідно до статті 18 Закону України
"Про зайнятість населення" формування
та реалізацію державної політики у
сфері зайнятості населення
забезпечують у межах своїх повноважень
Верховна Рада України, Кабінет
Міністрів України, центральний орган
виконавчої влади у сфері соціальної
політики, інші центральні органи
виконавчої влади, Верховна Рада
Автономної Республіки Крим та Рада
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцеві державні адміністрації, органи
місцевого самоврядування.

Головним органом у системі центральних
органів виконавчої влади з формування
та реалізації державної політики у
сфері зайнятості населення є
центральний орган виконавчої влади у
сфері соціальної політики.

Основні напрями реалізації державної
політики у сфері зайнятості населення
розробляються на підставі основних
прогнозних параметрів
соціально-економічного розвитку
України, державних, галузевих та
регіональних програм у частині їх
впливу на сферу зайнятості населення,
на розвиток трудового потенціалу з
визначенням механізму їх реалізації.

Координацію і контроль за виконанням
основних напрямів реалізації
державної політики у сфері зайнятості
населення здійснює центральний орган
виконавчої влади у сфері соціальної
політики за участю центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері зайнятості населення
та трудової міграції.

Відповідальність за виконання
основних напрямів реалізації
державної політики у сфері зайнятості
населення покладається на
міністерства та інші центральні органи
виконавчої влади, Раду міністрів
Автономної Республіки Крим, обласні,
Київську та Севастопольську міські
державні адміністрації, органи
місцевого самоврядування.

Законом України "Про зайнятість
населення" встановлено, що видами
соціальних послуг є:

- професійна підготовка або
перепідготовка, підвищення
кваліфікації у професійно-технічних та
вищих навчальних закладах, у тому числі
в навчальних закладах державної служби
зайнятості, на підприємствах, в
установах, організаціях.

- пошук підходящої роботи та сприяння у
працевлаштуванні, у тому числі шляхом
надання роботодавцю дотації на
створення додаткових робочих місць для
працевлаштування безробітних;
фінансування організації оплачуваних
громадських робіт для безробітних у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України, тощо.

Безробітними визнаються особи віком
від 15 до 70 років, які через відсутність
роботи не мають заробітку або інших
передбачених законодавством доходів
як джерела існування. У разі
неможливості надати підходящу роботу
безробітному може бути запропоновано
пройти професійну перепідготовку або
підвищити свою кваліфікацію.

Особи, визнані у встановленому порядку
безробітними, мають право на одержання
допомоги по безробіттю.

Розміри та умови надання матеріального
забезпечення на випадок безробіття
визначаються Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття".

Частиною 2 статті 36 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" встановлено, що
застраховані особи, зареєстровані в
установленому порядку як безробітні,
зобов'язані своєчасно подавати
відомості про обставини, що впливають
на умови виплати їм забезпечення та
надання соціальних послуг, а
відповідно до пункту 3 цієї статті
Закону сума виплаченого забезпечення
та вартості наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Відповідно до пункту 6.14 Порядку
надання допомоги по безробіттю, у тому
числі одноразової її виплати для
організації безробітними
підприємницької діяльності,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 20 листопада 2000 року № 307, якщо під
час одержання допомоги по безробіттю
безробітний своєчасно не подав
відомості про обставини, що впливають
на умови її виплати, з безробітного
стягується сума виплаченої допомоги по
безробіттю з моменту виникнення цих
обставин.

Пунктами 6, 8 Порядку розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення
безробітним, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України № 60/62 від 13 лютого 2009
року встановлено, що у разі
встановлення центром зайнятості
відповідно до цього Порядку належності
безробітної особи до категорії
зайнятих така особа знімається з
обліку як безробітна в установленому
законодавством порядку та повертає
суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Згідно із частиною 1 статті 4 Закону
України "Про зайнятість населення" до
зайнятого населення належать особи,
які працюють за наймом на умовах
трудового договору (контракту) або на
інших умовах, передбачених
законодавством, особи, які
забезпечують себе роботою самостійно
(у тому числі члени особистих
селянських господарств), проходять
військову чи альтернативну
(невійськову) службу, на законних
підставах працюють за кордоном та які
мають доходи від такої зайнятості, а
також особи, що навчаються за денною
формою у загальноосвітніх,
професійно-технічних та вищих
навчальних закладах та поєднують
навчання з роботою.

У відповідності до статті 1 Закону
України "Про особисте селянське
господарство" від 15 травня 2003 року,
особисте селянське господарство - це
господарська діяльність, яка
проводиться без створення юридичної
особи фізичною особою індивідуально
або особами, які перебувають у сімейних
чи родинних відносинах і спільно
проживають, з метою задоволення
особистих потреб шляхом виробництва,
переробки і споживання
сільськогосподарської продукції,
реалізації її надлишків та надання
послуг з використанням майна
особистого селянського господарства, у
тому числі й у сфері сільського
зеленого туризму.

Діяльність, пов'язана з веденням
особистого селянського господарства,
не відноситься до підприємницької
діяльності.

Статтею 5 вищезазначеного Закону
встановлено, що для ведення особистого
селянського господарства
використовують земельні ділянки
розміром не більше 2,0 гектара, передані
фізичним особам у власність або оренду
в порядку, встановленому законом.

Згідно із статтею 8 Закону України "Про
особисте селянське господарство" члени
особистих селянських господарств є
особами, які забезпечують себе роботою
самостійно і відповідно до Закону
України "Про зайнятість населення"
належать до зайнятого населення за
умови, що робота в цьому господарстві
для них є основною.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 має у власності земельну
ділянку площею 0,0100 га. Проте, основною
ознакою зайнятої особи в правовому
розумінні є здійснення діяльності щодо
ведення особистого селянського
господарства, яке насамперед
передбачає задоволення власних потреб
шляхом отримання доходів від такого
роду діяльності.

Аналізуючи вищезазначені норми
законодавства, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
прийшла до висновку, що на земельній
ділянці площею 0,0100 га реальної
можливості здійснювати діяльність, яка
б задовольняла особисті потреби
ОСОБА_1, як передбачається Законом
України "Про особисте селянське
господарство" він не мав.

Окрім цього, позивач не надав доказів
на підтвердження факту недійсності та
недостовірності довідок № 27 від 21
лютого 2012 року та № 12 від 14 березня 2013
року, видані ОСОБА_1 Сторожинецькою
міською радою Чернівецької області.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку про
відсутність протиправних дій
відповідачів стосовно подання
достовірних даних при зверненні до
центру зайнятості для встановлення
статусу безробітного.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів
попередніх інстанцій є правильними,
обґрунтованими, відповідають нормам
матеріального та процесуального права,
підстави для скасування чи зміни
оскаржуваних судового рішення
відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній
скарзі, висновків судів та обставин
справи не спростовують.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 231, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Сторожинецького
районного центру зайнятості залишити
без задоволення.

Постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 22 жовтня 2013
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 05 грудня 2013 року у цій справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
М.І. Смокович

Судді
М.О. Сорока

Т.А.Чумаченко