Справа № 813/1313/14
Суддя: Гудим Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2014 р.
Справа № 876/6714/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Гудима Л.Я.,

суддів:
Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участі секретаря:
Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Миколаївської об»єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
17.06.2014 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Енергія - Новий
Розділ» до Миколаївської об»єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Львівській області про скасування
податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О
В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Енергія - Новий
Розділ» (надалі - ТзОВ «Енергія - Новий
Розділ») звернулося до Львівського
окружного адміністративного суду з
позовом до Миколаївської об»єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Львівській області (надалі -
Миколаївська ОДПІ) про скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 06.02.2014 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
висновки контролюючого органу про
порушення позивачем вимог податкового
законодавства, всупереч Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого Наказом
ДПА України №984 від 22.12.2010 року,
ґрунтуються виключно на власних нічим
не обґрунтованих припущеннях про те, що
відповідні господарські операції не
відбулись, та через неправильне
застосування норм податкового і
цивільного законодавства.
Протиправними позивач вважає є доводи
контролюючого органу з посиланням на
акт ДПІ у Московському районі м.
Харкова Харківської області
№238/22.2-05/33133794 від 02.04.2013 року щодо
неможливості проведення зустрічної
перевірки ТзОВ «Корпорація Східні
колійні системи» щодо документального
підтвердження господарських відносин
за період з березня 2010 року по серпень
2011року, через що, зустрічну звірку
неможливо провести у зв»язку з тим, що
неможливо співставити дані первинних
бухгалтерських та інших документів
суб»єкта господарювання, що
здійснюється органами державної
податкової служби з метою
документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, а також
підтвердження відносин, види, обсягу і
кількості операцій та розрахунків, що
здійснювалися між ними для з»ясування
їх реальності. Позивач вважає, що такі
висновки відповідача не відповідають
фактичним обставинам та такими що
виникли в результаті неналежного
аналізу перевіряючими договорів та
інших документів ТзОВ «Енергія-Новий
Розділ».

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 17.06.2014 року
адміністративний позов задоволено,
оскільки суд погодився з доводами
позивача.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу та
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
повністю відмовити в задоволенні
позовних вимог.

При цьому апелянт обґрунтовує та
мотивує свої вимоги аналогічно тим, що
викладені в запереченні на
адміністративний позов, зокрема,
зазначає, що в ході перевірки позивачем
не надано належним чином оформлених
первинних документів, якими б
підтверджувалась реальність виконання
операцій ТзОВ «Корпорація Східні
колійні системи», а саме:
транспортування товару, його прийняття
за кількістю та якістю, виконання
вантажно-розвантажувальних робіт та
зберігання товару.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
прийшла до висновку, що необхідно
відмовити в задоволенні апеляційної
скарги, з наступних мотивів.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів
врахувала наступні обставини справи та
норми чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України та ч. 3 ст. 2 КАС України, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов»язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
ТзОВ «Енергія - Новий Розділ»
зареєстровано Державним реєстратором
Ново - Роздільської міської ради 03.08.2005
року, рішення №АОО 383382. Свідоцтво про
державну реєстрацію від 03.08.2005 року
№000073. Зміни до установчих
документів внесено від 04.05.2012 року
№000073. Взято на податковий облік в
органах державної податкової служби
08.08.2005 року за №02101253 в ДПІ у
Миколаївському районі Львівської
області.

Посадовими особами Миколаївської ОДПІ
проведено виїзну позапланову
перевірку ТзОВ «Енергія - Новий Розділ»
з питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства по
взаємовідносинах з ТзОВ «Корпорація
Східні колійні системи» (стара назва
ТзОВ «Корпорація Колійні ремонтні
технології» (надалі - ТзОВ «Корпорація
КРТ) ) код за за березень 2011
року та серпень 2011 року.

За результатами перевірки складено акт
від 27.01.2014 року №80/13-21-22/33525073, у
висновках якого зафіксовано порушення
позивачем п.п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3
ст.198 ПК України від 02.12.2010 року №2755-VI (із
змінами і доповненнями), в результаті
встановлено завищення залишку
від»ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду за
березень 2011 року на суму 348 381, 00 грн. (т. 1
а.с. 10-23).

До таких висновків податковий орган
дійшов, аналізуючи господарські
правовідносини позивача з ТзОВ
«Корпорація Східні колійні системи».

Перевіркою встановлено, що провести
зустрічну звірку по контрагенту
неможливо, оскільки не знаходиться за
юридичною адресою та не надано
податковому органу первинних
документів, а саме: не надано товарно -
транспортних накладних, що засвідчують
факт перевезення товару, в тому числі
по взаємовідносинах з позивачем.
Вказане підтверджується актом про
неможливість проведення зустрічниї
звірки ТзОВ «Корпорація Східні колійні
системи», складеного ДПІ у
Московському районі м. Харкова
Харківської області №238/22.2-05/33133794 від
02.04.2013 року.

На підставі встановлених порушень
Миколаївською ОДПІ прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 06.02.2014
року, яким зменшено від»ємне значення
податку на додану вартість у сумі 348381,00
грн. (т. 1 а.с. 8).

Суд першої інстанції позов задовольнив
з тих підстав, що факти поставки та
фактичного отримання товарів
позивачем підтверджуються податковими
та видатковими накладними,
відображенням позивачем придбаних
товарів в бухгалтерському обліку,
використанням позивачем придбаних
товарів у власній господарській
діяльності, що підтверджується копіями
ліцензій, актів списання
товарно-матеріальних цінностей, актів
приймання-передачі (внутрішнього
переміщення) основних засобів тощо. В
сукупності всі ці документи підпадають
під значення первинних, що визначене у
ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні». Внаслідок
проведення даних операцій позивач, як
платник податків, мав намір одержати
економічний ефект у результаті
підприємницької або іншої економічної
діяльності, не прагнув отримати вигоду
виключно чи переважно за рахунок
відшкодування з державного бюджету
податку на додану вартість
(безпідставного формування
податкового кредиту).

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає їх вірними з огляду
на наступне.

Порядок нарахування та сплати податку
на додану вартість, а також порядок
формування податкового кредиту з цього
податку за правовідносинами, які
виникли після 01.01.2011 року врегульовані
Податковим кодексом України від 02.12.2010
року №2755-VI.

Податкові зобов»язання з податку на
додану вартість визначені внаслідок
порушення підприємством, на думку
відповідача, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 ПК
України, в результаті чого
підприємством завищено залишок
від»ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду за
березень 2011 року на суму 348381,00 грн.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України,
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв»язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України,
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв»язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв»язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Правові засади регулювання,
організації, ведення бухгалтерського
обліку та складання фінансової
звітності в Україні, визначені Законом
України «Про бухгалтерський облік і
фінансову звітність» від 16.07.1999 року
№996-XIV.

Статтею 9 цього Закону визначено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов»язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

З аналізу наведених вище норм
вбачається, що визначальним фактором
для формування платником податку
податкового кредиту є наявність у
нього виданої йому продавцем товару
податкової накладної, оформленої з
дотриманням вимог ст. 201 ПК України. При
цьому, необхідною умовою для
віднесення сплачених у ціні придбаного
товару (отриманих робіт, послуг) сум ПДВ
до складу податкового кредиту, є
підтвердження реальності
господарської операції належним чином
оформленими первинними документами,
які є характерними для тої чи іншої
господарської операції. Разом з тим,
будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством. Для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно пункту 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року №88 (зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995
року за №168/704), первинні документи (на
паперових і машинозчитуваних носіях
інформації) для надання їм юридичної
сили і доказовості повинні мати такі
обов»язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі)
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Із матеріалів справи суд апеляційної
інстанції вбачає, що між ТзОВ «Енергія -
Новий Розділ» та ТзОВ «Корпорація КРТ»
укладено ряд договорів купівлі-продажу
(поставки), згідно умов яких ТзОВ
«Корпорація КРТ» (Продавець)
зобов»язується продати ТзОВ «Енергія -
Новий Розділ» (Покупцю) відповідний
товар в асортименті, кількості та за
ціною, що вказується у специфікації, а
Покупець зобов»язується прийняти
товар і в повному розмірі оплатити,
відповідно до умов укладених
договорів.

Крім цього між ТзОВ «Енергія - Новий
Розділ» (Замовник) та ТзОВ «Корпорація
КРТ» (Підрядник) укладено ряд договорів
підряду, відповідно до умов яких
Замовник доручив, а Підрядник взяв на
себе виконання робіт з технічного
обслуговування бойлерів і
підігрівачів на ЦТП №№1-4 у м. Новий
Розділ, по реконструкції ТП-3, по
наданню послуг, а Замовник
зобов»язався прийняти та оплатити
виконані роботи.

Позивачем на підтвердження
взаємовідносин з ТзОВ «Корпорація
Східні колійні системи» подано копії
всіх первинних документів, які були
підставою для відображення таких
господарських операцій у
бухгалтерському та податковому
обліках, а саме:

- копію договору поставки №10/05-10П від
10.05.2010 року укладеного з ТзОВ
«Корпорація Східні колійні системи» (т.
1 а.с. 38);

- копію договору поставки №13/07-11Ін від
13.07.2011 року укладеного з ТзОВ
«Корпорація Східні колійні системи» (т.
1 а.с. 53);

- акт виконаних робіт від 31.03.2011 року (т. 1
а.с. 39);

- акт №1 від 30.09.2011 року здачі - приймання
виконаної роботи (т. 1 а.с. 55-57);

- акт №1 від 31.08.2011 року здачі - приймання
виконаної роботи (т. 1 а.с. 59-61);

- акт №1 приймання виконаних
будівельних робіт за вересень 2011 року,
серпень 2011 року (т. 1 а.с. 80-85);

- акт №2 приймання виконаних
будівельних робіт за вересень 2011 року
(т. 1 а.с.74-77);

- копії податкових накладних №97 від
31.03.2011 року на загальну суму 183000,00 грн.(т.
1 а.с. 40) та №101 від 31.03.2011 року на
загальну суму 1907288,93 грн. (т. 1 а.с. 42), №264
від 30.09.2011 року на загальну суму 445053,00
грн. (т. 1 а.с. 58), №258 від 31.08.2011 року на
загальну суму 445053,00 грн. (т. 1 а.с. 62), №253
від 30.09.2011 року на загальну суму 520080 грн.
(т. 1 а.с. 78), №217 від 31.08.2011 року на
загальну суму 520080,00 грн. (т. 1 а.с. 86), №240
від 31.08.2011 року на загальну суму 73019,20
грн. (т. 1 а.с. 88-89), №230 від 31.08.2011 року на
загальну суму 579984,00 грн. (т. 1 а.с. 91), №232
від 31.08.2011 року на загальну суму 205171,20
грн. (т. 1 а.с. 93), №234 від 31.08.2011 року на
загальну суму 542676,00 грн. (т. 1 а.с. 95), №120
від 26.09.2011 року на загальну суму 542676,00
грн. (т. 1 а.с. 99), №121 від 26.09.2011 року на
загальну суму 593472,00 грн. (т. 1 а.с. 101), №162
від 30.11.2011 року на загальну суму 29700,00
грн. (т. 1 а.с. 153);

- копії видаткових накладних №110331.3 від
31.03.2011 року на загальну суму 1907288,94 грн.
(т. 1 а.с. 41), №110831.12 від 31.08.2011 року на
загальну суму 73019,20 грн. (т. 1 а.с. 87),
№110831.5 від 31.08.2011 року на загальну суму
579984,00 грн. (т. 1 а.с. 90), №110831.8 від 31.08.2011
року на загальну суму 205171,20 грн. (т. 1 а.с.
92), №110831.11 від 31.08.2011 року на загальну
суму 542676,00 грн. (т. 1 а.с. 94), №110926.1 від
26.09.2011 року на загальну суму 542672,00 грн.
(т. 1 а.с. 98), №110926.2 від 26.09.2011 року на
загальну суму 593472,00 грн. (т. 1 а.с. 100),
№111130.25 від 30.11.2011 року на загальну суму
29700,00 грн. (т. 1 а.с. 152);

- довідку про вартість виконаних
будівельних робіт / та витрати / за
вересень 2011 року (т. 1 а.с. 73);

- довідку про вартість виконаних
будівельних робіт / та витрати / за
серпень 2011 року (т. 1 а.с. 79);

- копію субліцензійного договору
№01-01/09-2 від 31.12.2008 року на використання
знака для товарів та послуг (т. 2 а.с. 20);

- копію ліцензії №578461 серії АГ на
виробництво електричної енергії (т. 2
а.с. 8);

- копію ліцензії №500375 серії АГ на
постачання електричної енергії за
регульованим тарифом (т. 2 а.с. 9);

- копію ліцензії №500376 серії АГ на
передачу електричної енергії
місцевими (локальними) електричними
мережами (т. 2 а.с. 10);

- копію ліцензії №500421 серії АГ на
виробництво теплової енергії та
теплоелектроцентралях та установках з
використанням нетрадиційних або
поновлювальних джерел енергії (т. 2 а.с.
11);

- копію накладної на внутрішнє
переміщення №ПМ-0000039 від 31.03.2011 року (т. 2
а.с. 12-15);

- копії актів приймання-передачі
основних засобів від 29.02.2012 року (т. 2
а.с. 16-17);

- копії платіжних доручень №39, №40, №43,
№42 від 25.10.2011 року та №81 від 28.10.2011 року
(т. 2 а.с. 18-19).

Відповідач вважає, що позивачем до
перевірки не надано належним чином
оформлених первинних документів, які
підтверджують реальність виконання
операцій ТзОВ «Корпорація КРТ»
(транспортування товару, його
прийняття за кількістю та якістю,
виконання вантажно-розвантажувальних
робіт та зберігання товару). Крім цього,
виявлені в ході перевірки порушення
базувалися на акті перевірки ДПІ у
Московському районі м. Харкова
Харківської області від 02.04.2013 року
№238/22.2-05/33133794 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТзОВ
«Корпорація Східні колійні системи»
щодо документального підтвердження
господарських відносин із ПП «Батир
Менеджмент», ПП «Укрметтрейд», ПП
«Егеста», ПП «Поляріс Лайт», ПП
«Галичбудпостач», ТОВ «МеталбудЦентр»,
ПП «Вікторія Галкомсервіс», ТОВ
«ЮТ-Комплекс», ТОВ «Системи
енергозбереження». В ході проведення
звірки встановлено, що ТзОВ
«Корпорація Східні колійні системи» за
юридичною адресою не знаходяться. Крім
цього, звіркою встановлено
неможливість реального здійснення
фінансово-господарських операцій та
ведення господарської діяльності ТзОВ
«Корпорація Східні колійні системи» з
ПП «Батир Менеджмент», ПП
«Укрметтрейд», ПП «Егеста», ПП «Поляріс
Лайт», ПП «Галичбудпостач», ТОВ
«МеталбудЦентр», ПП «Вікторія
Галкомсервіс», ТОВ «ЮТ-Комплекс», ТОВ
«Системи енергозбереження» та
відповідно подальшого руху придбаних
товарно-матеріальних цінностей (робіт,
послуг) до подальших покупців.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає такі доводи апелянта невірними
з огляду на наступне.

Доводи про невстановлення факту
передачі товарів та надання послуг від
ПП «Батир Менеджмент», ПП
«Укрметтрейд», ПП «Егеста», ПП «Поляріс
Лайт», ПП «Галичбудпостач», ТОВ
«МеталбудЦентр», ПП «Вікторія
Галкомсервіс», ТОВ «ЮТ-Комплекс», ТОВ
«Системи енергозбереження» до ТзОВ
«Корпорація КРТ» у зв»язку з
відсутністю оформлених належним чином
підтверджуючих первинних документів
судом до уваги не беруться, оскільки не
мають відношення до ТзОВ «Енергія -
Новий Розділ», яке не перебувало з ПП
«Батир Менеджмент», ПП «Укрметтрейд»,
ПП «Егеста», ПП «Поляріс Лайт», ПП
«Галичбудпостач», ТОВ «МеталбудЦентр»,
ПП «Вікторія Галкомсервіс», ТОВ
«ЮТ-Комплекс», ТОВ «Системи
енергозбереження» у господарських
правовідносинах.

Відповідно до ст. 61 Конституції
України, юридична відповідальність
особи має індивідуальний характер,
тому позивач не несе і не може нести
відповідальності за цього платника,
навіть, якщо вони перебували між собою
у господарських взаємовідносинах.

Відповідно до практики Європейського
суду з прав людини у справі «БУЛВЕС» АД
проти Болгарії» (заява №3991/03)
Європейський суд з прав людини у своєму
рішенні від 22.01.2009 року зазначив, що
платник податку не повинен нести
наслідків невиконання постачальником
його зобов»язань зі сплати податку і в
результаті сплачувати ПДВ вдруге, а
також сплачувати пеню. На думку Суду,
такі вимоги стали надмірним тягарем
для платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Також слід зазначити, що податкове
законодавство не ставить в залежність
наявність (відсутність) підстав для
виникнення податкових зобов»язань
платника податку від дій його
контрагента, фактичної сплати ним
податку до бюджету, законності ведення
податкового обліку, перебування
постачальника за юридичною адресою, а
також від його господарських та
виробничих можливостей. Питання
віднесення певних сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
поширюється виключно на окремо взятого
платника та не залежить від
розрахунків з бюджетом третіх осіб.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб»єкта владних
повноважень обов»язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності,
відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України,
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Виходячи зі змісту наведеної норм, саме
на податкові органи покладається
обов»язок надати достатні докази на
обґрунтування висновків про порушення
платником податків норм податкового
законодавства, на підставі яких такому
платникові визначено відповідні
грошові зобов»язання.

Разом з тим, податковим органом не
надано документальних підтверджень
відсутності фактичних господарських
відносин позивача з ТзОВ «Корпорація
КРТ» з метою незаконного отримання
податкових вигод або обізнаності
позивача з такими діями контрагента.
Відповідач не навів жодних обставин та
доказів, які б свідчили про
невідповідність господарських
операцій цілям та завданням статутної
діяльності позивача, незвичності цих
операцій для учасників операцій,
збитковості спірних операцій, або
інших обставин, які б в окремо або
сукупності могли свідчити про
безтоварність вчинених операцій, а
також про те, що вчинення зазначених
операцій не було обумовлено розумними
економічними причинами (цілями
ділового характеру), а дії позивача та
його контрагента були спрямовані на
отримання необґрунтованої податкової
вигоди.

Колегія суддів, не погоджується з
доводами апелянта про те, що у зв»язку з
відсутністю в матеріалах даної
адміністративної справи
товарно-транспортних накладних та
іншої первинної документації, що
підтверджує транспортування та
зберігання товару є підставою для
відмови у задоволенні позову, оскільки
відсутність зазначених документів не є
безумовною підставою ставити під
сумнів здійснення господарських
операцій.

Відповідно до розділу 1 Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України №363 від 14.10.1997 року,
товарно-транспортна документація -
комплект юридичних документів, на
підставі яких здійснюють облік,
приймання, передавання, перевезення,
здавання вантажу та взаємні розрахунки
між учасниками транспортного процесу,
а товарно-транспортна накладна - єдиний
для всіх учасників транспортного
процесу юридичний документ, що
призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи.

Згідно з п. 11.1, п. 11.3, п. 11.4, п. 11.5, п. 11.7
зазначених Правил основними
документами на перевезення вантажів є
товарно-транспортні накладні та
дорожні листи вантажного автомобіля.
Дорожній лист вантажного автомобіля є
документом, без якого перевезення
вантажів не допускається. Оформлення
перевезень вантажів
товарно-транспортними накладними
здійснюється незалежно від умов оплати
за роботу автомобіля.
Товарно-транспортну накладну на
перевезення вантажів автомобільним
транспортом Замовник
(вантажовідправник) повинен виписувати
в кількості не менше чотирьох
екземплярів. Після прийняття вантажу
згідно з товарно-транспортною
накладною водій (експедитор) підписує
всі її екземпляри. Перший екземпляр
товарно-транспортної накладної
залишається у Замовника
(вантажовідправника), другий -
передається водієм (експедитором)
вантажоодержувачу, третій і четвертий
екземпляри, засвідчені підписом
вантажоодержувача (у разі потреби й
печаткою або штампом), передається
Перевізнику.

Разом з тим, вказані правила перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні не встановлюють правил
податкового обліку, а лише
встановлюють права, обов»язки та
відповідальність власників
автомобільного транспорту
(перевізників). При цьому, документи
обумовлені вказаними правилами,
зокрема, товарно-транспортна накладна
та подорожній лист, не є документами
первинного бухгалтерського обліку, що
підтверджують обставини придбання та
продажу товарно-матеріальних
цінностей.

З огляду на наведені вище обставини та
норми законодавства колегія суддів
вважає, що податковий орган допустив
суттєві порушення вимог податкового
законодавства та дійшов висновків, які
не ґрунтуються на законі. Тому прийняте
за наслідками перевірки податкове
повідомлення-рішення від 06.02.2014 року
№, яким зменшено позивачу
від»ємне значення податку на додану
вартість у сумі 348381,00 грн. не відповідає
критеріям, наведеним у ч. 3 ст. 2 КАС
України.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з»ясованих обставин у
адміністративній справі,
підтверджених такими доказами, які
були досліджені в судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводами апеляційної скарги висновки,
викладені в судовому рішенні, не
спростовуються і підстав для його
скасування не вбачається.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, ст. 205, ст. 206, ст. 254 КАС України,
суд апеляційної інстанції,-

У Х В А Л
И В:

Апеляційну скаргу Миколаївської
об»єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Львівській області -
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 17.06.2014 року
у адміністративній справі №813/1313/14 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції, а у разі
складення в повному обсязі відповідно
до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня
складення в повному обсязі.

Головуючий:
Гудим Л.Я.

Судді:
Довгополов О.М.

Святецький В.В.

Повний текст ухвали виготовлено та
підписано 20.08.2014 року.