Справа № 802/2800/14-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2014-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 серпня 2014 р.
Справа № 802/2800/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Альчука Максима
Петровича,

за участю секретаря судового
засідання: Боровської Т.А.

представника позивача: ОСОБА_1

відповідача: не з'явився

третьої особи: Пірникози Б.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_3

до: відділу Держземагенства у
Теплицькому районі Вінницької області,
третьої особи без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
товариства з обмеженою
відповідальністю "Продовольча
компанія "Зоря Поділля"

про: визнання дій протиправними та
скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулась
ОСОБА_3 з адміністративним позовом до
відділу Держземагенства у Теплицькому
районі Вінницької області, третьої
особи без самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача
товариства з обмеженою
відповідальністю "Продовольча
компанія "Зоря Поділля" про визнання
дій протиправними та скасування
рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на
підставі запису відділу
Держземагенства у Теплицькому районі
Вінницької області до Книги записів
про державну реєстрацію державних
актів на право власності на земельну
ділянку та на право постійного
користування земельною ділянкою
проведено подвійну державну
реєстрацію договору оренди земельної
ділянки від 08.12.2010 року, укладеного між
ОСОБА_3 та ТОВ "Продовольча компанія
"Зоря Поділля" площею 2,77 га,
розташованої на території
Степанівської селищної ради, яка
одночасно являється предметом
договору оренди, укладеного 10.07.2006 року
між цими ж особами.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві,
просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, проте надав
заяву, в якій просить розглянути справу
без його участі та прийняти рішення на
розсуд суду.

Представник третьої особи проти позову
заперечував, просив відмовити в його
задоволенні з посиланнями на
обставини, викладені у письмових
запереченнях.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, оцінивши надані докази в їх
сукупності, суд вважає, що позов
задоволенню не підлягає, в зв'язку з
наступним.

Судом встановлено, що 10.07.2006 року між
ОСОБА_3 та ТОВ "Продовольча компанія
"Зоря Поділля" укладено договір оренди
землі площею 2,77 га, яка розташована на
території Степанівської сільської
ради, строком на п'ять років. Даний
договір зареєстрований у Теплицькому
районному відділу Вінницької
регіональної філії "Центр ДЗК" 13.06.2008
року, про що у Державному реєстрі
земель вчинено запис за № 96.

08.12.2010 року між позивачем та ТОВ "ПК
"Зоря Поділля" укладено договір оренди
землі, предметом якого є вказана
земельна ділянка, кадастровий номер
:03:000:0188, строком на п'ять років.
Даний договір зареєстрований у відділі
Держкомзему у Теплицькому районі 20.07.2011
року, про що у державному реєстрі
земель вчинено запис за № 02273.

Як зазначає позивач у зв'язку з тим, що
договір оренди землі від 10.07.2006 року
зареєстрований 13.06.2008 року, то строк
його дії закінчився 13.06.2013 року, а тому
відповідач не мав права реєструвати
договір оренди землі від 08.12.2010 року.
Тобто на момент державної реєстрації
договору оренди земельної ділянки від
08.12.2010 року, був чинний договір оренди
землі, укладений між позивачем та ТОВ
"ПК "Зоря Поділля" у 2006 році, що є
підставою для скасування запису від
20.07.2011 року за № 02273 про державну
реєстрацію договору оренди землі,
укладеного 08.12.2010 року.

Визначаючись стосовно позовних вимог,
суд виходить з наступного.

Відповідно до абз. 1 ст. 2 Закону України
"Про державну реєстрацію прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" (далі -
Закон) державна реєстрація речових
прав на нерухоме майно (далі -
державна реєстрація прав) - офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 4 Закону визначено, що
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі
в особі органів, уповноважених
управляти державним майном, іноземцям
та особам без громадянства, іноземним
юридичним особам, міжнародним
організаціям, іноземним державам, а
також територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема: право користування земельною
ділянкою для сільськогосподарських
потреб (емфітевзис).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону державна
реєстрація прав проводиться на
підставі: зокрема, договорів,
укладених у порядку, встановленому
законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" у державній реєстрації прав
та їх обтяжень може бути відмовлено у
разі, якщо заявником подано ті самі
документи, на підставі яких заявлене
право та обтяження такого права вже
зареєстровано у Державному реєстрі
прав.

Як свідчать матеріали справи перший
договір оренди землі між позивачем та
ТОВ "ПК "Зоря Поділля" укладений 10.07.2006
року.

Згідно ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) строком
договору є час, протягом якого сторони
можуть здійснити свої права і виконати
свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України, в
чинній на момент укладання та
державної реєстрації договору
редакції, було визначено, що договір,
який підлягає нотаріальному
посвідченню або державній реєстрації,
є укладеним з моменту його
нотаріального посвідчення або
державної реєстрації, а в разі
необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації.

В чинній редакції вказаної норми
законодавцем виключені посилання щодо
моменту укладання договору внаслідок
його державної реєстрації.

Подібну норму до 2010 року містив Закон
України "Про оренду землі", зокрема ст. 18
передбачала, що договір оренди землі
набирає чинності після його державної
реєстрації.

Дану норму законодавцем також
виключено.

Одночасно, частиною 1 ст. 6 Закону
України "Про оренду землі" передбачено,
що орендарі набувають права оренди
земельної ділянки на підставах і в
порядку, передбачених Земельним
кодексом України, Цивільним кодексом
України, цим та іншими законами України
і договором оренди землі.

Згідно ч. 5 цієї ж статті право оренди
земельної ділянки підлягає державній
реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України
"Про оренду землі" істотними умовами
договору оренди землі є, зокрема, строк
дії договору оренди.

Строк дії договору оренди землі
визначається за згодою сторін, але не
може перевищувати 50 років (ч. 1 ст. 19
Закону України "Про оренду землі").

Аналіз викладених норм законодавства
свідчить про те, що початком строку дії
договору є момент його укладення. А у
даному випадку, у зв'язку з укладенням
договору у 2006 році та чинними на той час
нормами ч. 3 ст. 640 ЦК України та ст. 18
Закону України "Про оренду землі",
початком строку дії договору є момент
його державної реєстрації. Таким чином,
вказані позивачем доводи судом не
спростовуються.

Поряд із цим, суд не бере до уваги
посилання позивача на перенесення
строку дії договору з урахуванням часу
коли він пройшов державну реєстрацію.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону
України "Про оренду землі" договір
оренди землі припиняється в разі
закінчення строку, на який його було
укладено.

При цьому, законодавство ні в чинній, ні
в попередніх редакціях, не містить
жодної норми, яка передбачає
можливість продовження зазначеного в
договорі строку після його державної
реєстрації.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 30 Закону
України "Про оренду землі" зміна умов
договору оренди землі здійснюється за
взаємною згодою сторін.

Зміна або розірвання договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 654 ЦК
України).

Позивачем не надано жодних доказів
зміни умов договору оренди землі між
ним та ТОВ "ПК"Зоря Поділля", укладеного
у 2006 році, зокрема зміни строку його
дії. Тобто, доводи позивача, що вказаний
договір чинний до 2013 року, прийняті ним
на власний розсуд та не ґрунтуються на
нормах законодавства. Оскільки договір
укладений сторонами 10.07.2006 року строком
на п'ять років, а отже він був чинний до
10.07.2011 року.

Відтак посилання позивача на подвійну
реєстрацію договорів оренди на одну і
ту ж саму земельну ділянку є
необґрунтованими, оскільки на момент
державної реєстрації договору оренди
землі від 08.12.2010 року, попередній
договір оренди вказаної земельної
ділянки був недійсним.

Згідно ст.ст. 71, 86 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а суд оцінює докази, які є
у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, дії відділу
Держземагенства у Теплицькому районі
Вінницької області щодо внесення
запису за № 02273 від 20.07.2011 року до
Книги записів про державну реєстрацію
державних актів на право власності на
земельну ділянку та на право
постійного користування земельною
ділянкою про державну реєстрацію
договору оренди землі площею 2,77 га,
розташованої на території
Степанівської сільської ради,
укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ "ПК "Зоря
Поділля" 08.12.2010 року є правомірними, а
вказаний запис скасуванню не підлягає.

Згідно ст. 94 КАС України судові витрати
стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Альчук Максим Петрович