Справа № 2а-4414/09/0770
Суддя: Савицька Н.В.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 липня 2014 року м.Львів Справа №
33015/10/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді:
Савицької Н.В.

суддів:
Костіва М.В., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання
: Гелецького В.П.

представника відповідача
Юрика Р.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
судової адміністрації України на
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 08.09.2010 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Територіального управління
державної судової адміністрації в
Закарпатській області, Державної
судової адміністрації України,
Державного казначейства України про
визнання протиправних дій та
зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И
В:

15.06.2009 року позивач ОСОБА_2 звернувся в
суд із позовом до Територіального
управління державної судової
адміністрації в Закарпатській області,
Державної судової адміністрації
України, Державного казначейства
України про визнання протиправних дій
та зобов'язання провести позивачу
перерахунок заробітної плати,
щомісячного грошового (довічного)
утримання з 01.01.2006 року по 01.06.2009 року.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 08.09.2010 року
позов задоволено частково. Суд визнав
протиправною бездіяльність Державної
судової адміністрації України щодо не
нарахування та невиплати
перерахованої заробітної плати та
щомісячного грошового утримання
заступнику голови Виноградівського
районного суду Закарпатської області
ОСОБА_2

Крім того, суд зобов'язав Державну
судову адміністрацію України провести
перерахунок та виплату
проіндексованої заробітної плати
заступника голови Виноградівського
районного суду Закарпатської області
ОСОБА_2 за період з 19.08.2009 року по 01.03.2010
року з розрахунку мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
про Державний бюджет України на 2009-2010
роки. В задоволенні решти позовних
вимог суд відмовив.

Не погодившись із даним рішення,
апелянт Державна судова адміністрація
України подав апеляційну скаргу в якій
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 08.09.2010 року
скасувати та прийняти нову якою
відмовити в позові.

Представник відповідача Державного
казначейства України Юрик Р.І. в
судовому засіданні просив апеляційну
скаргу задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі в
судове засідання на виклик суду не
з'явились хоча, належним чином були
повідомлені про час та місце розгляду
справи, що не перешкоджає розгляду
справи у їх відсутності відповідно до
ч.4 ст.196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника
процесу, дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи скарги, законність
і обґрунтованість постанови суду,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
задоволення виходячи з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 з 24.12.1992р. працює на посаді судді
Виноградівського районного суду
Закарпатської області. Заробітна плата
позивача обчислювалась, виходячи з
розміру мінімальної заробітної плати
332 грн., встановленої станом на 21.12.2005
року без врахування підвищення
мінімальної заробітної плати на
підставі законів України про Державний
бюджет України на 2006-2009 роки.

Згідно ч. 2 ст. 44 Закону України «Про
статус суддів» ( в редакції чинній на
час виникнення спірних правовідносин)
розміри посадових окладів суддів
встановлюються у відсотковому
відношенні до посадового окладу Голови
Верховного Суду України і не можуть
бути меншими від 50 відсотків його
окладу. Посадовий оклад судді не може
бути меншим від 80 відсотків посадового
окладу голови суду, в якому працює
суддя.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про оплату праці та щомісячне грошове
утримання суддів» від 03.09.2005р. №865, яка
набрала чинності з 01.01.2006р., було
затверджено схеми посадових окладів
керівників та суддів Конституційного
Суду України, Верховного Суду України,
вищих спеціалізованих судів,
Апеляційного суду України, апеляційних
та місцевих судів згідно з додатками 1-6,
які розраховано виходячи з кратності
до мінімальної заробітної плати, а
також розміри надбавок до посадових
окладів суддів за кваліфікаційні
класи.

Іншою постановою Кабінету Міністрів
України «Питання оплати праці вищих
посадових осіб України, окремих
керівних працівників органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування та суддів» від 21.12.2005р.
№1243 встановлено, що для вищих
посадових осіб України, окремих
керівних працівників органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування та суддів, розміри
посадових окладів яких визначаються
залежно від кількості розмірів
мінімальної заробітної плати, зокрема,
згідно з Постановою Кабінету Міністрів
України від 03.09.2005р. №865 та іншими
нормативно-правовими актами, розміри
посадових окладів встановлюються
виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати 332,00грн. і в подальшому
при підвищенні мінімальної заробітної
плати перерахунок не провадиться.

Як видно із змісту постанови Кабінету
Міністрів України від 31.12.2005р. №1310
постанову Кабінету Міністрів України
від 03.09.2005р. №865 доповнено пунктом 4-1,
відповідно до положень якого розміри
посадових окладів, передбачених цією
постановою, встановлюються виходячи з
розміру мінімальної заробітної плати
332,00грн. і в подальшому при підвищенні
мінімальної заробітної плати їх
перерахунок не проводиться.

Постановою Печерського районного суду
міста Києва від 19.03.2007р. визнано
протиправним та скасовано пункт 4-1
Постанови Кабінету Міністрів України
«Про оплату праці та щомісячне грошове
утримання суддів» від 03.09.2005р. №865.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 03.12.2007р. та
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 29.10.2009р. постанову
Печерського районного суду міста Києва
від 19.03.2007р. в частині визнання
протиправним та скасування пункту 4-1
Постанови Кабінету Міністрів України
«Про оплату праці та щомісячне грошове
утримання суддів» від 03.09.2005р. №865
залишено без змін.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21.05.2008р., залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.08.2009р.,
визнано незаконними постанови
Кабінету Міністрів України «Про
питання оплати праці вищих посадових
осіб України, окремих керівних
працівників органів державної влади і
органів місцевого самоврядування та
суддів» від 21.12.2005р. №1243 в частині
встановлення розміру посадового
окладу суддям; пункт 4 постанови
Кабінету Міністрів України «Про
внесення змін до постанови Кабінету
Міністрів України від 03.09.2005р. №865» від
31.12.2005р. №1310 та пункт 4-1 Постанови
Кабінету Міністрів України «Про оплату
праці та щомісячне грошове утримання
суддів» від 03.09.2005р. №865.

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 13.04.2011р. постанову
окружного адміністративного суду
міста Києва від 21.05.2008р. та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.08.2009р.
скасовано, у задоволенні позову про
визнання незаконними та скасування
зазначених постанов Кабінету
Міністрів України відмовлено.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції не врахував що
Постанова Печерського районного суду
м. Києва від 19.03.2007 р. не може бути
підставою для задоволення позовних
вимог тому, що цією постановою визнано
протиправним та скасовано лише пункт -
4.1 Постанови Кабінету Міністрів
України «Про оплату праці та
щомісячного грошового утримання
суддів» від 03.09.2005 р. № 865 відповідно до
положень якого розміри посадових
окладів, передбачених цією постановою
встановлюється виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати 332 грн. і в
подальшому при підвищенні мінімальної
заробітної плати їх перерахунок не
проводиться.

Враховуючи викладене, постанова
Печерського районного суду міста Києва
від 19.03.2007р. була обов'язковою з 03.12.2007р.
(дати набрання нею законної сили) до
01.01.2012р. (дати втрати чинності
скасованої нею постанови Кабміну), а
постанова окружного адміністративного
суду міста Києва від 21.05.2008р. - з 19.08.2009р.
(дати набрання нею законної сили) до
13.04.2011р., дати її скасування постановою
Вищого адміністративного суду України.

Колегія суддів апеляційного суду
зазначає, що аналогічні обмеження були
передбачені також Постановою Кабінету
Міністрів України «Питання оплати
праці вищих посадових осіб України,
окремих керівних працівників органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування та суддів» від 21.12.2005р.
№1243, якою встановлено, що для вищих
посадових осіб України, окремих
керівних працівників органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування та суддів, розміри
посадових окладів яких визначаються
залежно від кількості розмірів
мінімальної заробітної плати, зокрема,
згідно з постановою Кабінету Міністрів
України від 03.09.2005р. №865 та іншими
нормативно-правовими актами, розміри
посадових окладів встановлюються
виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати 332,00грн. і в подальшому
при підвищенні мінімальної заробітної
плати перерахунок не провадиться.
Положення зазначеної постанови стали
преамбулою Постанови Кабінету
Міністрів України від 03.09.2005р. №865. Ця
постанова Кабінету Міністрів України
від 21.12.2005 р. № 1243 не визнавалась
незаконною та нечинною Постановою
Печерського районного суду м. Києва від
19.03.2007 р., а тому підлягає виконанню.

Крім того, у справах щодо оскарження
нормативно-правових актів органів
виконавчої влади відповідно до
положень ч.11 ст.171 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд зобов'язаний у
резолютивній частині постанови
вирішити питання не тільки про
визнання нормативно-правового акта
незаконним або таким, що не відповідає
правовому акту вищої юридичної сили,
але й обов'язково зазначити у
резолютивній частині постанови про
визнання нормативно-правового акта
нечинним. Тобто, нормативно-правовий
акт у відповідності до положень ст.171
Кодексу адміністративного судочинства
України втрачає чинність лише за умови
наявності відповідного запису про це у
резолютивній частині рішення суду.

Однак, вирішуючи спір суд першої
інстанції вимоги ст. 171 КАС України не
врахував та не звернув увагу на те, що
жодним із судових рішень на підставі
яких суди задовольнили позов,
нечинними вищезазначені постанови
Кабінету Міністрів України ( № 865, № 1243,
№ 131- ) не визнавались. У резолютивній
частині постанови Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21.05.2008 р. ці нормативно-правові акти
нечинними не визнані

Крім того, колегія суддів апеляційного
суду зазначає, що судом першої
інстанції не враховано наступне:

Згідно із вимогами ст.47 Бюджетного
кодексу України, Кабінет Міністрів
України забезпечує виконання
Державного бюджету України.
Міністерство фінансів України
здійснює загальну організацію та
управління виконанням Державного
бюджету України, координує діяльність
учасників бюджетного процесу з питань
виконання бюджету.

Відповідно до вимог ч.2 ст.51 Бюджетного
кодексу України (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин),
розпорядники коштів Державного
бюджету України одержують бюджетні
асигнування, що є підставою для
затвердження кошторисів, відповідно до
затвердженого бюджетного розпису.
Кошторис є основним плановим
документом бюджетної установи, який
надає повноваження щодо отримання
доходів і здійснення видатків,
визначає обсяг і спрямування коштів
для виконання бюджетною установою
своїх функцій та досягнення цілей,
визначених на бюджетний період
відповідно до бюджетних призначень.

Частиною 5 ст.51 Бюджетного кодексу
України встановлено, що розпорядники
бюджетних коштів, до яких відноситься і
Державна судова адміністрація України,
беруть бюджетні зобов'язання та
провадять видатки тільки в межах
бюджетних асигнувань, встановлених
кошторисами.

ч.6 ст.51 Бюджетного кодексу України
передбачено, що будь-які зобов'язання,
взяті фізичними та юридичними особами
за коштами Державного бюджету України
без відповідних бюджетних асигнувань
або ж з перевищенням повноважень,
встановлених Законом України «Про
Державний бюджет України» та Бюджетним
кодексом України, не вважаються
бюджетними зобов'язаннями. Витрати
державного бюджету на покриття таких
зобов'язань не можуть здійснюватись.

Статтею 96 Конституції України
визначено, що Державний бюджет України
затверджується щорічно Верховною
Радою України на період з 01 січня по 31
грудня.

Виходячи із системного аналізу норм
законодавства та матеріалів справи,
суд апеляційної інстанції приходить до
висновку про те, що судом першої
інстанції при розгляді
адміністративної справи зроблено
висновки, які не відповідають
обставинам справи, не дотримано норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце,
зокрема, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність таких обставин,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи чи питання.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційних скарг є суттєвими і
складають підстави для висновку про
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи тому,
колегія суддів приходить до висновку
що постанову слід скасувати та
прийняти нову якою в позові відмовити.

Керуючись ст.160, ст.195, ст. 198, ст.202, ст. 207,
ст.212, ст.254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В
И В:

Апеляційну скаргу Державної судової
адміністрації України задовольнити.

Постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 08.09.2010 року -
скасувати.

В позові ОСОБА_2 до Територіального
управління державної судової
адміністрації в Закарпатській області,
Державної судової адміністрації
України, Державного казначейства
України про визнання протиправних дій
та зобов'язання до вчинення дій -
відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом 20 днів після
набрання постанови законної сили.

Головуючий:
Н.В. Савицька

Судді:
М.В. Костів

Р.М. Шавель