Справа № 2а-1084/12
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року Справа № 876/7512/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Яворського І.О., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в м. Івано-Франківську
Івано-Франківської області на
постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 11 липня 2012 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську Івано-Франківської
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
провести підвищення пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

29.11.2011 року позивач - ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську Івано-Франківської
області, в якому просить визнати дії
відповідача неправомірними;
зобов'язати відповідача провести
підвищення його пенсії на 20% у
відповідності до ст. 6 Закону України
«Про статус гірських населених пунктів
в Україні» з дати призначення його
пенсії.

Постановою Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 11 липня 2012 року позов
задоволено. Визнано неправомірними дії
управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську щодо відмови
ОСОБА_1 у проведенні підвищення до
пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про
статус гірських населених пунктів в
Україні». Зобов'язано управління
пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську провести ОСОБА_1
підвищення до пенсії на 20 % у
відповідності до ст.6 Закону України
«Про статус гірських населених пунктів
в Україні», з дати призначення йому
пенсії. Стягнено з управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську на користь ОСОБА_1
судові витрати у розмірі 28 грн. 23 коп.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що позивач працює на
території населеного пункту, якому
надано статус гірського, а тому має
право на підвищення пенсії на 20
відсотків.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її такою, що
винесена з порушенням норм
процесуального права, управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську Івано-Франківської
області оскаржило її, подавши
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 11 липня
2012 року та ухвалити нове рішення яким
стягнення судових витрат у розмірі 28,23
грн. віднести на рахунок Державного
бюджету.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, апелянт зазначає, що ст. 6 Закону
України «Про статус гірських населених
пунктів» передбачено, що фінансування
виплат по даному Закону проводиться із
Державного бюджету України. Управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську здійснює свої
повноваження по ефективному
використанні коштів Пенсійного фонду
України. Реалізація нормативних
приписів і пенсійних програм
здійснюється шляхом фінансування
пенсійних виплат за рахунок чітко
визначених прибутковою частиною
бюджету Пенсійного фонду джерел і
відповідно до конкретних напрямів
витратної частини бюджету Пенсійного
фонду України.

Пунктом 9 Положення «Про Пенсійний фонд
України» передбачено вичерпний
перелік напрямів використання коштів
ПФУ, які використовуються виключно за
призначенням і вилученню не
підлягають.

Крім того, Рішенням Конституційного
суду України від 26.12.2011р. №20-рп/2011, від
25.01.2012р. №3-рп/2012 зазначено, що Кабінет
Міністрів України як вищий орган у
системі органів виконавчої влади
наділений конституційними
повноваженнями спрямовувати і
координувати діяльність міністерств,
інших органів виконавчої влади, до яких
належить і Пенсійний фонд України.

Відповідно до Положення про Пенсійний
фонд України бюджет Пенсійного фонду
України затверджує Уряд України. Таким
чином, Кабінет Міністрів України є
органом, який забезпечує проведення
державної політики у соціальній сфері,
а Пенсійний фонд України - органом, який
реалізує таку політику. Отож, фінансове
забезпечення виплат на виконання
судових рішень здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Суд апеляційної інстанції, у
відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС
України, вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на основі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга задоволенню
підлягає частково з таких підстав.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що висновки суду
першої інстанції лише частково
відповідають нормам матеріального
права та фактичним обставинам справи.

Встановлено, підтверджено матеріалами
справи, що ОСОБА_1 працює на території
гірського населеного пункту, що
підтверджується посвідченням серія
НОМЕР_1 від 26.03.2009 р.

Відповідно пункту 2 статті 6 Закону
України від 15 лютого 1995 року №56/95-ВР
«Про статус гірських населених пунктів
в Україні» розмір державних пенсій,
стипендій, всіх передбачених чинним
законодавством видів державної
матеріальної допомоги громадянам, які
одержали статус особи, що працюють,
проживають або навчаються на території
населеного пункту, якому надано статус
гірського, збільшується на 20%.

Виходячи з наведеної норми Закону,
право на підвищення пенсії мають не
лише особи, які проживають у населених
пунктах, визнаних гірськими, а й ті, що
працюють у таких пунктах.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції приходить до переконання, що
позивач ОСОБА_1 має право на підвищення
до пенсії на 20 % у відповідності до ст.6
Закону України «Про статус гірських
населених пунктів в Україні».

Разом із тим, при вирішенні
адміністративного позову ОСОБА_1 щодо
проведення підвищення його пенсії,
судом першої інстанції безпідставно не
враховано того, що згідно із ч.2 ст. 99 КАС
України у редакції, що була чинна на час
виникнення спірних правовідносин та
вирішення справи судом першої
інстанції, для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
залишення без розгляду
адміністративного позову (ч.1 ст. 100 КАС
України у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин та
вирішення справи судом першої
інстанції).

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 звернувся до суду з даним
позовом лише 29.11.2011 року.

З урахуванням наведеного та фактичної
дати звернення позивача за захистом
своїх порушених прав, виходячи із
передбаченого законом строку
звернення до адміністративного суду,
суд апеляційної інстації приходить до
переконання, що адміністративний позов
ОСОБА_1 у частині вимог за період по
28.05.2011 року включно слід залишити без
розгляду.

Достатніх поважних причин, які б
позбавляли можливості своєчасно
звернутися до суду за захистом своїх
порушених прав позивачем не наведено.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що
згідно ст. 94 КАС України, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.

Таким чином, з аналізу вказаної норми,
суд апеляційної інстанції вважає, що
судом першої інстанції безпідставно
постановлено стягнути сплачений
позивачем судовий збір в розмірі 28 грн.
23 коп. з управління Пенсійного фонду
України в м. Івано-Франківську
Івано-Франківської області.

Згідно ст.202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Керуючись ст. 195, п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197, ст.198, ч.
4 ст. 202, ст.ст. 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську Івано-Франківської
області задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 11 липня 2012 року у справі
№0907/2а-14371/11 скасувати та прийняти нову
постанову, якою адміністративний позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Адміністративний позов ОСОБА_1 в
частині позовних вимог за період по 28
травня 2011 включно - залишити без
розгляду.

Визнати неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську Івано-Франківської
області щодо не нарахування та
невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії
на 20 % відповідно до ст. 6 Закону України
«Про статус гірських населених пунктів
в Україні» з 29 травня 2011 року.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Івано-Франківську
Івано-Франківської області провести
перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з
підвищенням її на 20 % у відповідності
до ст.6 Закону України «Про статус
гірських населених пунктів в Україні»
з 29 травня 2011 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 сплачений судовий
збір в розмірі 28 грн. 23 коп.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
І.О. Яворський

Р.П. Сеник