Справа № 802/2009/14-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 червня 2014 р.
Справа № 802/2009/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Богоноса М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання:
Слишинської Н.С.

позивача: ОСОБА_1

відповідача:
Поліщука В.Л.

представники третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: громадянина Сполучених
Штатів Америки ОСОБА_7

до: Тульчинської районної державної
адміністрації Вінницької області,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Комунальний
навчальний заклад "Вінницький об

про: визнання рішення протиправним та
зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

02.06.2014 року позивач - ОСОБА_7 звернувся у
Вінницький окружний адміністративний
суд із позовом до відповідача -
Тульчинської районної державної
адміністрації Вінницької області. У
позовній заяві просив:

визнати протиправним та скасувати
повідомлення Тульчинської районної
державної адміністрації Вінницької
області від 21 травня 2014 року № 01.31/1141
про ненадання згоди на роз'єднання
родинних зв'язків між братами ОСОБА_8
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2;

визнати протиправним та скасувати
рішення Комісії захисту прав дитини
Тульчинської районної державної
адміністрації Вінницької області № 1
від 20 травня 2014 року;

зобов'язати Тульчинську районну
державну адміністрацію Вінницької
області повторно розглянути питання
надання (ненадання) згоди на
роз'єднання родинних зв'язків між
братами ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9
ІНФОРМАЦІЯ_2;

зобов'язати Тульчинську районну
державну адміністрацію Вінницької
області заслухати думку ОСОБА_8
ІНФОРМАЦІЯ_1 під час повторного
розгляду питання надання (ненадання)
згоди на роз'єднання родинних зв'язків
між братами ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
зазначив, що громадяни США ОСОБА_7 та
ОСОБА_10, які є подружжям, виявили
бажання усиновити ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Подружжя перебувають у Міністерстві
соціальної політики України на обліку
кандидатів в усиновлювачі за № М-01344
від 07.03.2014 року.

15 квітня 2014 року Міністерство
соціальної політики України направило
ОСОБА_7 та ОСОБА_10 для знайомства та
встановлення контакту з Дитиною,
вихованцем КНЗ «Вінницький обласний
дитячий будинок змішаного типу
«Гніздечко».

16 квітня 2014 року ОСОБА_7 та ОСОБА_10
особисто ознайомились з Дитиною.

18 квітня 2014 року Адміністрація КНЗ
«Вінницький обласний дитячий будинок
змішаного типу «Гніздечко» дала згоду
на усиновлення Дитини ОСОБА_7 та
ОСОБА_10.

29 квітня 2014 року Виконавчий комітет
Вінницької міської ради у своєму
додатку до висновку про доцільність
усиновлення зазначив про доцільність
усиновлення, а саме усиновлення буде
відповідати інтересам Дитини.

Проте, під час документального
оформлення усиновлення, єдиноутробний
брат Дитини - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, був
поставлений на місцевий облік з
усиновлення.

21 травня 2014 року Тульчинська районна
державна адміністрація Вінницької
області, як орган опіки та піклування,
розглянувши подання «Щодо надання
згоди (незгоди) на роз'єднання братів»
не надало згоду на роз'єднання родинних
зв'язків між братами.

Проте, позивач не погоджується із
вказаним рішенням та вважає його
протиправним, оскільки його не було
запрошено на засідання комісії. Крім
того приймаючи оскаржуване рішення
відповідач, на думку позивача, не
врахував що подружжя оперативно
відреагувало на нову обставину -
наявність брата, який перебуває на
місцевому обліку, як кандидат на
усиновлення, і зробило заяву -
зобов'язання про не перешкоджання
підтримання родинних стосунків братів.
Також приймаючи рішення відповідач не
спитав думку ОСОБА_8.

Відповідач заперечив проти
задоволення адміністративного позову
та просив у його задоволенні відмовити
повністю. У наданих суду письмових
запереченнях на позовну заяву як на їх
підставу відповідач зіслався на
прийняття оскаржуваного рішення у
відповідності із нормами Сімейного
кодексу України та Постанови Кабінету
Міністрів України від 8 жовтня 2008 р. N 905
«Про затвердження Порядку провадження
діяльності з усиновлення та здійснення
нагляду за дотриманням прав
усиновлених дітей».

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити у повному
обсязі. При обґрунтуванні позовних
вимог представник зіслався на те, що
оскаржуване рішення прийнято без
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для вирішення питання про
роз'єднання братів.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечив та
просив у його задоволенні відмовити із
підстав наведених у письмових
запереченнях на позовну заяву.

Представники третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача у
судовому засіданні просили при
прийнятті рішення врахувати інтереси
неповнолітнього ОСОБА_8.

Заслухавши пояснення представників
сторін, третіх осіб, надавши оцінку
іншим доказам, що містяться у
матеріалах адміністративної справи,
суд дійшов висновку про наявність
підстав для відмови у задоволенні
позовних вимог із наступних підстав.

Рішенням Тульчинського районного суду
Вінницької області від 04.02.2004 року в
ОСОБА_12 і ОСОБА_13 відібрано дітей
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, без позбавлення їх
батьківських прав.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Вінниці від 12.10.2005 року встановлено той
факт, що ОСОБА_13, мати малолітнього
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, не проживає з
дитиною понад шість місяців без
поважних причин, не проявляє до нього
батьківської турботи та піклування, не
виховує та не утримує його.

ОСОБА_8 з 27.06.2006 року перебуває на
централізованому обліку дітей, які
можуть бути усиновлені.

23.04.2014 року до служби у справах дітей
Тульчинської районної державної
адміністрації Вінницької області
надійшов лист № 31 (вхідний № 01-7-215) від
17.04.2014 року служби у справах дітей
Вінницької міської ради. У вказаному
листі службою у справах дітей
Вінницької міської ради у зв'язку з
розглядом заяви громадян США ОСОБА_7 та
ОСОБА_10 про усиновлення малолітнього
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, запитувалась
інформація чи перебувають його рідні
брат та сестра - неповнолітній ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітня ОСОБА_14,
ІНФОРМАЦІЯ_8, на обліку дітей, які
можуть бути усиновлені та в разі
підтвердження їхнього перебування на
облікові запитувач просив звернути
увагу на необхідності надання
повідомлення про згоду органу опіки та
піклування на роз'єднання братів і
сестер.

Згідно листа № 01-9-335 від 23.04.2014 р.
Службою у справах дітей Тульчинської
районної державної адміністрації
Вінницької області було надано
письмову відповідь, про те, що ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_8, на
обліку дітей, які можуть бути
усиновлені па даний час не перебувають,
проте 14.04.2014 року, Тульчинським
районним судом Вінницької області,
громадянку ОСОБА_13 було позбавлено
батьківських прав відносно ОСОБА_9.

24.04.2014 року вказане рішення
Тульчинського районного суду
Вінницької області рішення суду
набрало законної сили, внаслідок чого
28.04.2014 року, ОСОБА_9 було поставлено па
облік дітей які можуть бути усиновлені,
про що листом (№ 01-9-351 від 28.04.2014 року)
була повідомлено службу у справах
дітей Вінницької міської ради.

29.04.2014 року Виконавчий комітет
Вінницької міської ради (орган опіки та
піклування де перебував на обліку
ОСОБА_8 із 27.06.2006 року) оформив висновок
про доцільність усиновлення ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та відповідність його
інтересам дитини. Відповідно до цього
висновку, усиновлення ОСОБА_8 визнано
доцільним і таким, що відповідає
інтересам дитини.

20.05.2014 року Тульчинською районною
державною адміністрацією Вінницької
області, як органом опіки та піклування
прийнято рішення № 1 «Про розгляд листа
начальника служби у справах дітей
Вінницької міської ради щодо надання
згоди (незгоди) на роз'єднання братів
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1», про який зазначено вище
(лист № 31 (вхідний № 01-7-215) від 17.04.2014
року).

21.05.2014 року Тульчинською районною
державною адміністрацією направлено
лист на адресу служби у справах дітей
Вінницької міської ради (а.с. 21), згідно
якого, у зв'язку із тим, що ОСОБА_9
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1
перебувають на обліку для можливого
усиновлення, на підставі рішення
Комісії захисту прав дитини
Тульчинської районної державної
адміністрації № 1 від 20.05.2014 року,
Тульчинська районна державна
адміністрація не надає згоди на
роз'єднання родинних зв'язків між
братами ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

23.05.2014 року Виконавчим комітетом
Вінницької міської ради прийнято
додаток до висновку про доцільність
усиновлення ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
відповідність його інтересам дитини у
зв'язку із нововиявленими обставинами.
У вказаному додатку, із урахуванням
листа служби у справах дітей
Тульчинської районної державної
адміністрації Вінницької області від
28.04.2014 року № 01-9-351, повідомлення
Тульчинської районної державної
адміністрації Вінницької області від
21.05.2014 року № 01.31/1141, виконавчий комітет
вважав недоцільним усиновлення ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1. При цьому, як на
нововиявлену обставину у вказаному
висновку є посилання на перебування на
обліку дітей, які можуть бути
усиновлені, неповнолітнього ОСОБА_9
ІНФОРМАЦІЯ_2 (рідного брата ОСОБА_8І.) та
із урахуванням повідомлення
Тульчинської районної державної
адміністрації про ненадання згоди на
роз'єднання родинних зв'язків між
братами ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та з метою
врахування інтересів обох братів.

Згідно рішення Міністерства
соціальної політики України «Щодо
ненадання згоди на усиновлення»,
Міністерство, розглянувши заяви
громадян США ОСОБА_7 та ОСОБА_10 про
надання згоди на усиновлення дитини -
громадянина України ОСОБА_8, відмовило
у наданні згоди на усиновлення
вказаної дитини. При цьому
Міністерство зіслалося на відсутність
згоди органу опіки та піклування на
роз'єднання ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
братом ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
відсутність позитивного висновку
органу опіки та піклування -
виконавчого комітету Вінницької
міської ради про доцільність
усиновлення та відповідність його
інтересам дитини.

Позивач не погодившись із рішення № 1
від 20.05.2014 року «Про розгляд листа
начальника служби у справах дітей
Вінницької міської ради щодо надання
згоди (незгоди) на роз'єднання братів
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1» та повідомленням
відповідача від 21.05.2014 року про
ненадання згоди на роз'єднання
родинних зв'язків між братами ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1
звернувся в суд з приводу їх
скасування.

Надаючи оцінку спірним
правовідносинам, суд виходить із
наступного.

Статтею 207 Сімейного кодексу України
(далі - СК України) передбачено, що
усиновленням є прийняття
усиновлювачем у свою сім'ю особи на
правах дочки чи сина, що здійснене на
підставі рішення суду, крім випадку,
передбаченого статтею 282 цього Кодексу.

Усиновлення дитини провадиться у її
найвищих інтересах для забезпечення
стабільних та гармонійних умов її
життя.

Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів
України від 8 жовтня 2008 р. N 905 «Про
затвердження Порядку провадження
діяльності з усиновлення та здійснення
нагляду за дотриманням прав
усиновлених дітей», передбачено облік
дітей які можуть бути усиновлені. Такий
облік здійснюється службами у справах
дітей районних, районних у м. Києві та
Севастополі держадміністрацій,
виконавчих органів міських, районних у
містах рад за місцем походження
дитини-сироти або дитини, позбавленої
батьківського піклування,
уповноваженим органом виконавчої
влади Автономної Республіки Крим з
питань дітей, службами у справах дітей
обласних, Київської та
Севастопольської міських
держадміністрацій та Мінсоцполітики.

Як зазначалося ОСОБА_8 з 27.06.2006 року
перебуває на централізованому обліку
дітей, які можуть бути усиновлені у
службі у справах дітей виконавчого
комітету Вінницької міської ради, а
його рідного брата ОСОБА_9 було
поставлено па облік дітей які можуть
бути усиновлені служби у справах дітей
Тульчинської районної державної
адміністрації 28.04.2014 року.

23.04.2014 року до служби у справах дітей
Тульчинської районної державної
адміністрації Вінницької області
надійшов лист № 31 (вхідний № 01-7-215) від
17.04.2014 року від служби у справах дітей
Вінницької міської ради. У вказаному
листі службою у справах дітей
Вінницької міської ради у зв'язку з
розглядом заяви громадян США ОСОБА_7 та
ОСОБА_10 про усиновлення малолітнього
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, запитувалась
інформація чи перебувають його рідні
брат та сестра - неповнолітній ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітня ОСОБА_14,
ІНФОРМАЦІЯ_8, на обліку дітей, які
можуть бути усиновлені та в разі
підтвердження їхнього перебування на
облікові запитувач просив звернути
увагу на необхідності надання
повідомлення про згоду органу опіки та
піклування на роз'єднання братів і
сестер.

Рішенням від 20.05.2014 року № 1 «Про
розгляд листа начальника служби у
справах дітей Вінницької міської ради
щодо надання згоди (незгоди) на
роз'єднання братів ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2
та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1» вирішено не
надавати згоду на роз'єднання родинних
зв'язків між братами ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Про прийняття вказаного рішення
відповідачем направлено повідомлення
на адресу служби у справах дітей
Вінницької міської ради від 21.05.2014 року.

З метою надання оцінки мотивам
прийнятого рішення № 1 від 20.05.2014 року
судом досліджено Протокол № 5 від 20.05.2014
року. Із його змісту встановлено, що при
прийнятті вказаного рішення, яке стало
предметом оскарження, Комісією взято
до уваги заяву неповнолітнього ОСОБА_9
від 20.05.2014 року (написана в присутності
директора Тульчинської школи-інтернат
І-ІІІ ступенів-ліцей, юриста школи,
соціального педагога). У цій заяві
ОСОБА_9 висловився проти усиновлення
його брата іноземними громадянами та
просив не роз'єднувати його з братом.
Також на засіданні Комісії було
заслухано інформацію ОСОБА_3
(представник Вінницького обласного
дитячого будинку змішаного типу
«Гніздечко»), ОСОБА_15 (юрист
Тульчинської школи-інтернат І-ІІІ
ступенів-ліцей), ОСОБА_9

Визначаючись щодо позовних вимог про
визнання протиправним та скасування
вказаного рішення № 1 від 20.05.2014 року,
суд враховує, що згідно ч. 3 ст. 2 КАС
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони:

на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; з
урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення.

Згідно ч. 1 ст. 210 СК України, якщо на
обліку для можливого усиновлення
перебувають рідні брати та сестри, вони
не можуть бути роз'єднані при їх
усиновленні.

Відповідно до п. 74 Постанови Кабінету
Міністрів України від 8 жовтня 2008 р. N 905
«Про затвердження Порядку провадження
діяльності з усиновлення та здійснення
нагляду за дотриманням прав
усиновлених дітей», роз'єднання братів
і сестер, що перебувають на обліку
дітей, які можуть бути усиновлені, не
допускається.

В окремих випадках, за умови, що
вичерпані усі можливості влаштування
братів і сестер на виховання в одну
сім'ю, районна, районна у мм. Києві та
Севастополі держадміністрація,
виконавчий орган міської, районної у
місті ради за місцем перебування
дитини на місцевому обліку може
надати згоду на роз'єднання братів і
сестер при усиновленні в разі: коли
один з братів, сестер страждає на тяжке
захворювання, що вимагає спеціального
догляду за дитиною; усиновлення
дитини, яка виховується в дитячому
або іншому закладі, в той час, як її
брати, сестри проживають в сім'ях
громадян України; наявності інших
обставин, що унеможливлюють
влаштування дітей на виховання в одну
сім'ю.

Роз'єднання братів і сестер у зв'язку з
відмовою кандидатів в усиновлювачі від
усиновлення будь-кого з них не
допускається.

Із аналізу наведених норм Порядку, суд
доходить висновку, що підставою для
прийняття рішення про надання згоди на
роз'єднання братів при їх усиновленні є
сукупність двох обставин:

1) вичерпання усіх можливостей для
влаштування братів на виховання в одну
сім'ю;

2) наявність визначених Порядком
підстав для надання згоди на
роз'єднання рідних братів, перелік яких
не є вичерпним.

Судом встановлено, що рідний брат
ОСОБА_8 (дитини усиновити яку виявив
бажання позивач) - ОСОБА_9 був
поставлений на місцевий облік дітей
які можуть бути усиновлені служби у
справах дітей Тульчинської районної
державної адміністрації 28.04.2014 року.
При розгляді даної справи судом не
встановлено, що службами у справах
дітей за місцем перебування на обліку
братів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вживались будь
- які заходи з метою усиновлення братів
в одну сім'ю. Крім того, стверджувати, що
усі можливості для влаштування братів
на виховання в одну сім'ю могли бути
вичерпані за період із 28.04.2014 року по
20.05.2014 року видається неможливим з
огляду на короткий період часу
перебування ОСОБА_9 на обліку. Отже,
передумови для висновку про наявність
передбачених Порядком підстав для
надання згоди на роз'єднання братів при
їх усиновленні відсутні.

Крім того судом встановлено, що
громадяни США ОСОБА_7 та ОСОБА_10 подавши
заяву про усиновлення малолітнього
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, не виявили наміру
на усиновлення його брата ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2 і тим самим збереження їх
зв'язку. Про це свідчить також
нотаріально посвідчена заява, згідно
якої ОСОБА_7 та ОСОБА_10 зобов'язувались
лише не перешкоджати підтриманню
родинних стосунків між братами ОСОБА_8
та ОСОБА_9 (а.с. 30). Тобто із змісту
вказаної заяви не прослідковується
волевиявлення ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на
усиновлення обох братів.

Суд бере до уваги і те, що ОСОБА_9
перебуває на місцевому обліку дітей,
які можуть бути усиновлені (поставлено
на місцевий облік дітей які можуть бути
усиновлені служби у справах дітей
виконавчого комітету Вінницької
міської ради 28.04.2014 року). Вказана
обставина перешкоджає усиновленню
його іноземцями. Проте, у випадку
взяття його у порядку передбаченому
Постановою Кабінету Міністрів України
від 8 жовтня 2008 р. N 905 на централізований
облік осіб які можуть бути усиновлені,
позивач не позбавлений можливості на
вжиття заходів з метою усиновлення в
одну сім'ю братів ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 і тим самим
збереження їх родинних зв'язів.

І лише у випадку коли будуть вичерпані
усі можливості влаштування братів
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на виховання в одну
сім'ю, районна держадміністрація
(відповідач у справі) вправі надати
згоду на роз'єднання братів при їх
усиновленні.

Отже, беручи до уваги що при розгляді
справи не встановлено вжиття жодних
заходів з метою влаштування братів на
виховання в одну сім'ю, а тому такі не
можуть вважатися вичерпаними, суд
вважає оскаржуване Рішенням від 20.05.2014
року № 1 «Про розгляд листа начальника
служби у справах дітей Вінницької
міської ради щодо надання згоди
(незгоди) на роз'єднання братів ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1»
правомірним, а тому підстави для його
скасування відсутні.

При цьому, суд критично оцінює доводи
позивача щодо не заслуховування на
засіданні Комісії думки ОСОБА_8 та не
врахування її в процесі прийняття
рішення із наступних мотивів.

Так, згідно ч. 1 ст. 171 СК України, дитина
має право на те, щоб бути вислуханою
батьками, іншими членами сім'ї,
посадовими особами з питань, що
стосуються її особисто, а також питань
сім'ї.

Разом із тим, відповідач у справі,
навіть у випадку заслуховування думки
дитини при прийнятті рішення щодо
надання згоди на роз'єднання братів
повинен враховувати, що таке
роз'єднання за загальним правилом не
допускається, а може мати місце тільки
у тому випадку, коли вичерпані усі
можливості для влаштування братів на
виховання в одну сім'ю. Тому думка
ОСОБА_8, навіть при її заслуховуванні,
на переконання суду не могла б вплинути
на прийняте відповідачем рішення,
оскільки як зазначалося вище, заходи з
метою усиновлення братів в одну сім'ю,
що є визначальною підставою для
прийняття оскаржуваного рішення, не
вживались.

Таким чином, відмовляючи у наданні
згоди на роз'єднання братів ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1,
Тульчинська районна державна
адміністрація діяла в межах та у
спосіб, визначений чинним
законодавством України, відповідно
вимог ст. 210 Сімейного Кодексу України
та п. 74 Постанови Кабінету Міністрів
України від 8 жовтня 2008 р. N 905 «Про
затвердження Порядку провадження
діяльності з усиновлення та здійснення
нагляду за дотриманням прав
усиновлених дітей», у зв'язку з тим, що
службами у справах дітей за місцем
перебуванням ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 на обліку не було
вжито вичерпних заходів для
влаштування дітей на виховання в одну
сім'ю. Про невжиття таких заходів
свідчить в тому числі і строк
перебування ОСОБА_9 на обліку дітей які
можуть бути усиновлені - 28.04.2014 року.
Тобто стверджувати, що в період із
28.04.2014 року по 20.05.2014 року службою у
справах дітей вжито усіх можливих
заходів для влаштування дітей в одну
сім'ю немає підстав.

Отже, у задоволенні позовної вимоги про
визнання протиправним та скасування
Рішення від 20.05.2014 року № 1 «Про розгляд
листа начальника служби у справах
дітей Вінницької міської ради щодо
надання згоди (незгоди) на роз'єднання
братів ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1» слід відмовити.

Щодо позовної вимоги про визнання
протиправним та скасування
повідомлення Тульчинської районної
державної адміністрації Вінницької
області від 21 травня 2014 року № 01.31/1141
про ненадання згоди на роз'єднання
родинних зв'язків між братами ОСОБА_8
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2, то у
її задоволенні слід відмовити із
наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України від 25 листопада 1997 року №
6-зп «Щодо офіційного тлумачення
частини другої статті 55 Конституції
України та статті 248-2 Цивільного
процесуального кодексу України»
частину другу статті 55 Конституції
України необхідно розуміти так, що
кожен громадянин України, іноземець,
особа без громадянства має гарантоване
державою право оскаржити в суді
загальної юрисдикції рішення, дії чи
бездіяльність будь-якого органу
державної влади, органу місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб, якщо вважають, що ці рішення, дія
чи бездіяльність порушують їхні права
і свободи або перешкоджають здійсненню
цих прав і свобод, а тому потребують
правового захисту в суді.

Тобто, умовою для звернення особи до
суду з позовом щодо оскарження рішення,
дії чи бездіяльність будь-якого органу
державної влади, органу місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб є наявність у позивача
переконання в порушенні його прав або
свобод чи в існуванні перешкод у
здійсненні цих прав. Таким чином, якщо
особа вважає, що її суб'єктивне право у
певних правовідносинах не може бути
реалізованим належним чином, або на неї
протиправно поклали певний обов'язок,
така особа має право звернутися за
судовим захистом. У разі відповідного
звернення особи суд повинен розглянути
питання щодо наявності порушення
суб'єктивного права заявника у
конкретних правовідносинах і на
підставі цього розв'язати спір.

Судом встановлено, що правові наслідки
у виді ненадання згоди на роз'єднання
родинних зв'язків між братами ОСОБА_8
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2
зумовило не оскаржуване повідомлення
від 21 травня 2014 року № 01.31/1141, а рішення
№ 1 «Про розгляд листа начальника
служби у справах дітей Вінницької
міської ради щодо надання згоди
(незгоди) на роз'єднання братів ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1».
Тому, повідомлення від 21 травня 2014 року
№ 01.31/1141 саме по собі жодним чином не
впливає на зміст та обсяг прав позивача
за захистом яких він звернувся до суду,
а тому у задоволенні позову з приводу
його скасування слід відмовити.

Визначаючись щодо інших позовних вимог
викладених у прохальній частині
позовної заяви, то такі носять похідний
характер від вимоги про визнання
протиправним та скасування Рішення від
20.05.2014 року № 1 «Про розгляд листа
начальника служби у справах дітей
Вінницької міської ради щодо надання
згоди (незгоди) на роз'єднання братів
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1». Оскільки позовна вимога
про визнання протиправним та
скасування вказаного рішення від 20.05.2014
року № 1 задоволенню не підлягає, то у
задоволенні іншої частини позовних
вимог також слід відмовити.

Разом із тим, суд звертає увагу
позивача на те, що згідно ст. 224 СК
України, підставою для усиновлення є
рішення суду.

Статтею 225 СК України передбачено, що
усиновлення вважається здійсненим у
день набрання чинності рішенням суду
про усиновлення.

Заява про усиновлення розглядається
місцевим загальним судом в порядку
передбаченому Главою 5 «Розгляд судом
справ про усиновлення» Розділу IV
«Окреме провадження» Цивільного
процесуального кодексу України. При
цьому, оскаржуване у даній
адміністративній справі рішення
Тульчинської районної державної
адміністрації Вінницької області № 1
від 20.05.2014 року як і пояснення осіб, в
тому числі тих, питання щодо
усиновлення яких вирішується, є одним
із доказів у цивільній справі оцінка
яким буде надаватися судом при
вирішення справи за заявою про
усиновлення та не має наперед
встановленої сили для суду при
вирішенні цивільної справи. Тому,
оскаржуване рішення не є самостійною
підставою для відмови у задоволенні
заяви у справі про усиновлення, а лише
підлягає оцінці разом із іншими
доказами у цивільній справі.

В силу ч. 2 ст. 94 КАС України, підстави
для повернення позивачу сплаченого
судового збору при розподілі судових
витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні вимог адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Богоніс Михайло Богданович