Справа № 823/1894/14
Суддя: Л.В.Трофімова
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

823/1894/14

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 року м. Черкаси справа № 823/1894/14

12 годин 10 хвилин

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: судді – Трофімової Л.В., за участі секретаря – Роя О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу № 823/1894/14

за позовом Золотоніського міжрайонного прокурора (надалі – позивач) [прокурор – не з’явився]

до Золотоніської міської ради (надалі – відповідач) [представник відповідача – не з’явився]

про визнання незаконним та скасування рішення, прийняв постанову.

Позивач, звернувшись до суду з адміністративним позовом до відповідача, просив визнати нечинним рішення Золотоніської міської ради від 23.04.2014 № 38-5/VI «Про мораторій на перевірки суб’єктів господарювання всіх форм власності» та зобов’язати відповідача розмістити на офіційному сайті http//zolotonosha.osp-ua.info/ інформацію про визнання нечинним рішення Золотоніської міської ради від 23.04.2014 № 38-5/VI «Про мораторій на перевірки суб’єктів господарювання всіх форм власності».

05.08.2014 на адресу суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно якої позивач просить визнати протиправними дії Золотоніської міської ради з прийняття рішення від 23.04.2014 № 38-5/VI «Про мораторій на перевірки суб’єктів господарювання всіх форм власності» та зобов’язати Золотоніську міську раду розмістити на офіційному сайті http//zolotonosha.osp-ua.info/ інформацію про визнання протиправними дій Золотоніської міської ради з прийняття рішення від 23.04.2014 № 38-5/VI «Про мораторій на перевірки суб’єктів господарювання всіх форм власності».

Прокурор у судове засідання не з’явився, звернувся до суду з заявою від 14.08.2014 про розгляд справи без його участі (а.с.141).

Відповідач свого представника у судове засідання не направив, надав клопотання від 12.08.2014 про розгляд справи за його відсутності (а.с.140), проте позиції щодо позовних вимог не надав, про причини неявки не повідомив, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином (а.с.119, а.с.132)

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з огляду на таке.

Згідно ст.121 Конституції України Прокуратура України становить єдину систему, на яку покладаються: представництво інтересів громадянина або держави у суді у випадках, визначених законом; нагляд за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Конституційний Суд України у Рішенні від 08.04.1999 (справа № 1-1/99) зазначив, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. У зв'язку з відсутністю органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, прокурор, відповідно до ст.60 КАС України, у цьому випадку має статус позивача.

Судом встановлено, що 05.05.2014 Золотоніською міжрайонною прокуратурою у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів згідно постанови від 05.05.2014 №49 (а.с.12) проведено перевірку діяльності Золотоніської міської ради щодо законності рішень. Перевіркою встановлено, що рішенням сесії Золотоніської міської ради від 23.04.2014 № 38-5/VI «Про мораторій на перевірки суб’єктів господарювання всіх форм власності» прийнято поза межами наданих повноважень з порушенням ст.19 Конституції України та ст.4 Європейської хартії Місцевого самоврядування.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Судом встановлено, що 06.05.2014 Золотоніським міжрайонним прокурором підготовлено і направлено подання про усунення порушень вимог законодавства, причин та умов, що їм сприяли. Листом від 15.05.2014 №1108 у відповідь Золотоніську міжрайонну прокуратуру повідомлено про включення до порядку денного чергової сесії Золотоніської міської ради 28.05.2014 питання про розгляд подання. 28.05.2014 Золотоніською міською радою не прийнято рішення щодо скасування рішення від 23.04.2014 № 38-5/VI.

Органи місцевого самоврядування відповідно до ч. 1, 5, 11 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (надалі – Закон №280/97) у межах своїх повноважень приймають нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо радою не встановлено більш пізній строк введення цих рішень у дію. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування доводяться до відома населення.

Судом встановлено, що рада вирішила: 1. Накласти мораторій на перевірки контролюючими та правоохоронними органами діяльності суб’єктів господарювання всіх форм власності, крім суб’єктів господарювання, діяльність яких відноситься до високого ступеня ризику в термін з 15 травня до 31 грудня 2014 року. 2. Управлінню економіки в 10-денний термін з дня прийняття рішення оприлюднити його у засобах масової інформації». Згідно листа виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 03.07.2014 №1456 рішення Золотоніської міської ради від 23.04.2014 № 38-5/VI було розміщено 29.04.2014 на сайті Золотоніської міської ради у рубриці «бізнес-інформація» (а.с.47). Проте, відповідачем у оскаржуваному рішенні (до нього немає жодних додатків) не вказано переліку суб’єктів господарювання, діяльність яких відноситься до високого ступеню ризику відповідно до вимог постанови КМУ від 07.07.2010 №565 «Про затвердження критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження охоронної діяльності і визначається періодичність здійснення планових заходів державного нагляду (контролю)» та не зазначено про здійснену оцінку.

Статтею 140 Конституції України визначено, що місцеве самоврядування є правом громади – жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста – самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Відповідно до ст.4 Закону №280/97 місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах: народовладдя, законності, гласності колегіальності, поєднання місцевих і державних інтересів. Згідно ст.25 Закону №280/97 сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Законом №280/97 визначено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. Органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Органам місцевого самоврядування законом можуть надаватися окремі повноваження органів виконавчої влади, у здійсненні яких вони є підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. Натомість, відповідно до гл.1 Закону №280/97 «повноваження сільських, селищних, міських рад» відповідач не наділений повноваженнями регулювати (обмежувати) діяльність правоохоронних і контролюючих органів і перебирати на себе функції законодавця.

Пунктом 12 ст.59 Закону №280/97 передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». Здійснення державної регуляторної політики органами та посадовими особами місцевого самоврядування регламентовано статтями 31 – 38 розділу VI Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» від 11.09.2003 №1160-IV (надалі – Закон №1160).

Згідно п.11 ст.59 №280/97 акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов'язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI (надалі – Закон №2939). Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються у порядку, передбаченому Законом №2939, крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

Законом №2939 гарантується: обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом. Доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно ст.19 Конституції України та ст.24 Закону №280/97 органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.6 Закону №280/97 первинним суб'єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста. Відповідно до ст.4 Європейської хартії місцевого самоврядування від 15.10.1985 ратифікованої Законом України від 15.07.1997 №452/97-ВР (надалі – Європейська хартія), головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом; органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу.

Проведення перевірок контролюючими та правоохоронними органами регулюється спеціальними законами та підзаконними нормативно – правовими актами, зокрема Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Законом України «Про прокуратуру», Законом України «Про міліцію» та ін. Зміни до законів вносяться лише Верховною Радою України – єдиним органом законодавчої влади в Україні.

Законом України «Про демократичний цивільний контроль над Воєнною організацією і правоохоронними органами держави» від 19.06.2003 №975-IV визначено, що правоохоронні органи – державні органи, які відповідно до законодавства здійснюють правозастосовчі або правоохоронні функції. Законом України «Про основи національної безпеки України» від 19.06.2003 №964-IV визначено правоохоронні органи як органи державної влади, на які Конституцією і законами України покладено здійснення правоохоронних функцій. Законом України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993 №3781-XII визначено правоохоронні органи як органи прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Конституційний Суд України у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст.19, ст.144 Конституції України, ст.25, ч.14 ст.46, частин 1, 10 ст.59 Закону № 280/97 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вирішив, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (рішення від 16.04.2009 №7-рп/2009 у справі №1-9/2009). Згідно із ч.10 ст.59 Закону № 280/97 акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними у судовому порядку.

Золотоніська міська рада не є тим органом, що здійснює контроль за діяльністю контролюючих та правоохоронних органів і не може заборонити (обмежити) контролюючим та правоохоронним органам проводити перевірки. Органи місцевого самоврядування у межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, що є обов'язковими до виконання на відповідній території (ст.144 Конституції України). Предметом відання місцевого самоврядування є не будь-які питання суспільного життя, а питання саме місцевого значення.

Згідно ч.5 ст.59 Закону №280/97 акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Господарським кодексом визначено (ст.23) правові акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, прийняті у межах їх повноважень, є обов'язковими для виконання усіма учасниками господарських відносин, які розташовані або здійснюють свою діяльність на відповідній території. За Законом №1160 органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, а також їх посадові особи, відносяться до регуляторних органів. Регуляторним актом визнається прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб’єктами господарювання. Ним визнається також прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, що змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який спрямований на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами та суб’єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ, нормативно-правовим актом. Законодавець у ст.1 Закону №1160 у дефініції «регуляторний акт» зазначив, що регуляторним актом визнаються не лише нормативно-правові акти, а й інші офіційні письмові документи, що не є нормативно-правовими. Особливості прийняття регуляторних актів органами та посадовими особами місцевого самоврядування визначені ст.36 Закону №1160.

Оскаржуване рішення за своєю правовою природою є актом, спрямованим на правове регулювання адміністративних відносин не тільки між регуляторним органом та суб’єктом господарювання, але й зачіпає іншу сферу правовідносин – діяльності правоохоронних і контролюючих органів влади, що змінює норми права, розрахований на неодноразове застосування і щодо невизначеного кола осіб, крім також невизначеного кола суб’єктів господарювання, діяльність яких відноситься до високого ступеню ризику.

Згідно із ст.12 Закону №1160 регуляторні акти, прийняті органами та посадовими особами місцевого самоврядування, офіційно оприлюднюються у друкованих засобах масової інформації відповідних рад, а у разі їх відсутності – у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених цими органами та посадовими особами, не пізніш як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання.

Статтею 23 Закону України від 23.09.1997 №539/97-ВР «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації» встановлено порядок оприлюднення рішень органів місцевого самоврядування: вони мають бути опубліковані в офіційних виданнях та друкованих засобах масової інформації органів державної влади та місцевого самоврядування.

Згідно ч.7 ст.9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Відповідно ст.1 Указу Президента України «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» від 03.10.1992 № 493/92 (надалі – Указ № 493/92) установлено, що з 01.01.1993 нормативно-правові акти, що видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації.

Державну реєстрацію здійснюють: нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю – Міністерство юстиції України; нормативно-правових актів міністерств і республіканських комітетів Автономної Республіки Крим - Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим; нормативно-правових актів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, їх управлінь, відділів, інших підрозділів, а також місцевих органів господарського управління та контролю – обласні, Київське та Севастопольське міські управління юстиції; нормативно-правових актів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, їх управлінь, відділів, інших підрозділів - районні, районні у містах Києві та Севастополі управління юстиції. Державна реєстрація провадиться у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. Міністерство юстиції України та управління юстиції складають державні реєстри зареєстрованих ними нормативно-правових актів (ст.2 Указу № 493/92).

Згідно ст.3 Указу № 493/92 нормативно-правові акти, зазначені у ст.1 цього Указу, набувають чинності через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку надання їм чинності.

Відповідно до п.1, п.2 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю, що зачіпають права, свободи й інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 №731 державна реєстрація нормативно-правового акта полягає у проведенні правової експертизи на відповідність його Конституції та законодавству України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколам до неї, міжнародним договорам України, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та acquis communautaire, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, прийнятті рішення про державну реєстрацію цього акта, присвоєнні йому реєстраційного номера та занесенні до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів. Державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер. Згідно з п.7 Положення нормативно-правовий акт подається на державну реєстрацію у п'ятиденний строк після його прийняття.

Статтею 9 Закону №1160 визначено, що кожен проект регуляторного акта оприлюднюється з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань. Про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій розробник цього проекту повідомляє у спосіб, передбачений ст.13 цього Закону. У випадках, встановлених цим Законом, може здійснюватися повторне оприлюднення проекту регуляторного акта. Проект регуляторного акта разом із відповідним аналізом регуляторного впливу оприлюднюється у спосіб, передбачений ст.13 цього Закону, не пізніше п'яти робочих днів з дня оприлюднення повідомлення про оприлюднення цього проекту регуляторного акта. Повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акта повинно містити: стислий виклад змісту проекту; поштову та електронну, за її наявності, адресу розробника проекту та інших органів, до яких відповідно до цього Закону або за ініціативою розробника надсилаються зауваження та пропозиції; інформацію про спосіб оприлюднення проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу (назва друкованого засобу масової інформації та/або адреса сторінки в мережі Інтернет, де опубліковано чи розміщено проект регуляторного акта та аналіз регуляторного впливу, або інформація про інший спосіб оприлюднення, передбачений ч.5 ст.13 цього Закону); інформацію про строк, протягом якого приймаються зауваження та пропозиції від фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань; інформацію про спосіб надання фізичними та юридичними особами, їх об'єднаннями зауважень та пропозицій. Строк, протягом якого від фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань приймаються зауваження та пропозиції, встановлюється розробником проекту регуляторного акта і не може бути меншим ніж один місяць та більшим ніж три місяці з дня оприлюднення проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу. Усі зауваження і пропозиції щодо проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу, одержані протягом встановленого строку, підлягають обов'язковому розгляду розробником цього проекту. За результатами цього розгляду розробник проекту регуляторного акта повністю чи частково враховує одержані зауваження і пропозиції або мотивовано їх відхиляє. Оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій не може бути перешкодою для проведення громадських слухань та будь-яких інших форм відкритих обговорень цього проекту регуляторного акта.

Згідно ст.36 Закону №1160 регуляторний акт не може бути прийнятий або схвалений уповноваженим на це органом чи посадовою особою місцевого самоврядування, якщо наявна хоча б одна з таких обставин: відсутній аналіз регуляторного впливу проекта рішення; проект регуляторного акту не був оприлюднений. У разі виявлення будь-якої з цих обставин орган чи посадова особа місцевого самоврядування має право вжити передбачених законодавством заходів для припинення виявлених порушень, у тому числі відповідно до закону скасувати або зупинити дію регуляторного акта, прийнятого з порушеннями.

Судом встановлено, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження правомірності дій, зокрема щодо того як проводився аналіз регуляторного впливу проекту оскаржуваного рішення, чи проведено правову експертизу (у т.ч. громадську) оскаржуваного рішення, чи оприлюднений як нормативно-правовий акт в офіційних друкованих засобах масової іформації. Згідно ст.ст.63, 64 Статуту територіальної громади міста Золотоноша рішення, прийняті міською радою з питань місцевої ініціативи, обов'язково публікуються у громадсько-політичній газеті «Златокрай» у термін не пізніше, ніж через 10 днів після його прийняття; рішення розміщується на офіційному сайті міської ради; рішення набувають чинності після оприлюднення їх у громадсько-політичній газеті «Златокрай» (а.с.66).

Відповідно до ч.5 ст.59 Закону № 280/97 офіційному оприлюдненню підлягають рішення ради, що носять нормативно-правовий характер (про що також йдеться у постанові Верховного Суду України від 15.10.2013 у справі № 21-355а13). Оскільки рішення міської ради від 23.04.2014 № 38-5/VI «Про мораторій на перевірки суб’єктів господарювання всіх форм власності», що має міжвідомчий характер і зачіпає інтереси різних суб’єктів та впливає на їх права, не було оприлюднено в установленому законом порядку, то воно не набуло чинності.

Судом встановлено, що дії відповідача щодо прийняття рішення від 23.04.2014 № 38-5/VI і подальше розміщення на офіційному сайті http//zolotonosha.osp-ua.info/ здійснені у порушення принципів самоврядування, ст.36 Закону №1160 за відсутності оприлюднення проекту регуляторного акта та аналізу регуляторного впливу такого проекту є протиправними.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України.

Згідно п.2. ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач діяв протиправно, не на підставі принципів (законності, гласності) місцевого самоврядування, поза межами визначених повноважень та з порушенням порядку, що передбачено Конституцією та законами України, оскільки відсутні докази аналізу регуляторного впливу проекта рішення та оприлюднення проекту регуляторного акта, а зміст рішення суперечить повноваженням відповідача, тому позовні вимоги є обґрунтованими, а дії Золотоніської міської ради щодо прийняття рішення від 23.04.2014 №38-5/VI «Про мораторій на перевірки суб’єктів господарювання всіх форм власності» протиправними.

Спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору за відсутності витрат позивача – суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, тому підстави для стягнення судових витрат згідно ч. 4 ст. 94 КАС України відсутні.

Керуючись ст.ст. 9, 94, 122, 158, 160, 162, 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Золотоніської міської ради щодо прийняття рішення від 23.04.2014 №38-5/VI «Про мораторій на перевірки суб’єктів господарювання всіх форм власності».

Зобов’язати Золотоніську міську раду розмістити на офіційному сайті http:// zolotonosha.osp-ua.info/ інформацію про визнання протиправними дій Золотоніської міської ради щодо прийняття рішення від 23.04.2014 №38-5/VI «Про мораторій на перевірки суб’єктів господарювання всіх форм власності»

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги, що може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складання постанови у повному обсязі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 14 серпня 2014 року.

Суддя Л.В.Трофімова