Справа № 807/2517/14
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2014-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 серпня 2014 рокум. Ужгород№ 807/2517/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.

з участю секретаря судового засідання
Петричкович К.І.

за участі сторін:

позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача - Савицького
Сергія Ігоровича,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Закарпатського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до Ужгородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Закарпатській області про
звільнення від оплати податкових
зобов'язань,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС
України 18 серпня 2014 року було
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови . Повний текст
постанови виготовлено та підписано 20
серпня 2014 року.

До Закарпатського окружного
адміністративного суду звернулася з
позовною заявою ОСОБА_1 до
Ужгородської міжрайонної державної
податкової інспекції в Закарпатській
області, якою просить суд звільнити
ОСОБА_1 від оплати податкових
зобов'язань, які виникли внаслідок
переходу права власності на підставі
Договору дарування частки житлового
будинку від 31 липня 2012 року,
зареєстрованого в реєстрі за № 1695.

Мотивуючи позовні вимоги позивач
вказує, що згідно Договору дарування
частки житлового будинку від 31 липня 2012
року зареєстрованого в реєстрі № 1695
позивачеві перейшло у власність 6/7
часток житлового будинку АДРЕСА_1. У
зв'язку із таким переходом права
власності на підставі вказаного
Договору у позивача виник обов'язок по
оплаті податкових зобов'язань. Однак,
як зазначає позивач, у зв'язку із вкрай
важким матеріальним становищем,
обумовленим хворобою родичів, а також
тим, що подарована частина будинку
потребує проведення ремонтних робіт, у
останнього відсутня можливість
виконати обов'язок по сплаті
податкових зобов'язань. З урахуванням
вищевикладеного та акцентуючи увагу на
скрутному матеріальному становищі,
позивач просила суд звільнити її від
обов'язку по оплаті податкових
зобов'язань.

У судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримала з мотивів,
викладених у позовній заяві та
додатково наданих пояснень та просила
задовольнити такі. Окрім того, позивач
пояснила суду, що частка житлового
будинку, який був переданий їй у
власність на підставі вищевказаного
Договору, свого часу була забрана у її
родини злочинними шляхом. На момент
укладання Договору позивач не знала, що
з переходом права власності у неї
виникає обов'язок зі сплати податку з
податку на доходи фізичних осіб.

Представник відповідача проти
позову заперечував з мотивів,
викладених у письмових запереченнях.
Зокрема, представник відповідача
пояснив суду, що позивачем було подано
декларацію про майновий стан і доходи
за 2012 рік, відповідно до якої остання
самостійно визначила свої зобов'язання
зі сплати податку із доходів фізичних
осіб у розмірі 5313, 81 грн. Крім того,
представник відповідача зазначив, що
контролюючий орган не в праві
звільняти осіб від обов'язку зі сплати
податків. Із врахуванням
вищевикладеного, представник
відповідача просив у задоволенні
позовних вимог позивачу відмовити.

З'ясувавши всі обставини у справі та
перевіривши їх належними та
допустимими доказами суд дійшов
висновку, що у задоволенні позовних
вимог позивачу слід відмовити повністю
з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно Договору
дарування частки житлового будинку від
31 липня 2012 року, позивачу було передано
у власність 6/7 часток житлового будинку
з належними до нього господарськими
будівлями і спорудами № 33, що
знаходиться на вулиці Берег в місті Чоп
Закарпатської області (а.с. 8). Згідно
вказаного Договору такий дарунок
сторонами був оцінений у 106276,14 грн. (сто
шість тисяч двісті сімдесят шість
гривень 14 копійок) (а.с. 8).

26 квітня 2013 року позивачем було подано
до Ужгородської МДПІ податкову
декларацію про майновий стан і доходи
за 2012 рік, в якій було визначено суму
податкових зобов'язань з податку на
доходи фізичних осіб у розмірі 5313, 81
грн. (5 відсотків від вартості майна)
(а.с.а.с. 84-87). Сума податкового
зобов'язання підтверджується також
Розрахунком податкових зобов'язань з
податку на доходи фізичних осіб,
отриманих від операцій з продажу
(обміну) об'єктів нерухомого майна
та/або від надання нерухомості в оренду
(суборенду), житловий найм (піднайм)
та/або в результаті прийняття у
спадщину чи дарунок майна, наданим
позивачем в якості додатку до
вищевказаної Декларації (а.с.а.с. 88, 89).

У судовому засіданні позивач вказала
на те, що вказані Декларація та
Розрахунок були заповнені та підписані
нею власноручно, однак на їх заповненні
наполягали працівники контролюючого
органу.

З матеріалів справи також вбачається,
що позивач зверталася до відповідача
із заявами щодо надання розстрочення
грошового зобов'язання. Перша заява
надійшла відповідачу, згідно штампу
реєстрації вхідної кореспонденції 15
травня 2013 року (а.с. 92). У вказаній заяві
позивач просила надати їй розстрочення
грошового зобов'язання по податку на
доходи фізичних осіб у сумі 5313, 81 грн.,
строк сплати якого ще не настав строком
на 7 місяців. Згідно листа Державної
податкової служби у Закарпатській
області за № 7/20-116, останньою був
наданий дозвіл на розстрочення
грошового зобов'язання по ОСОБА_1 по
податку на доходи фізичних осіб на суму
513, 81 грн. (а.с. 100).

Згідно штампу реєстрації вхідної
кореспонденції Ужгородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Закарпатській області 24
липня 2013 року позивач повторно
звернувся до відповідача із заявою
щодо надання розстрочення грошового
зобов'язання, в якій просив надати
розстрочення грошового зобов'язання по
податку на доходи фізичних осіб у сумі
5313, 81 грн., строк сплати якої ще не
настав на строк 5 місяців (а.с. 90). У
судовому засіданні позивач вказала, що
звернутися з такою заявою їй порадили
працівники відповідача, оскільки сама
вона усвідомлювала, що виконати
обов'язок зі сплати податкових
зобов'язань навіть у випадку їх
розстрочення, вона не в змозі.

Згідно Рішення № 60 Ужгородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Закарпатській області від
31 липня 2013 року позивачу надано
розстрочення зі сплати грошового
зобов'язання строком з 31 липня 2013 року
по 25 грудня 2013 року зі щомісячною сумою
сплати 1062, 76 грн. (а.с. 91).

На підтвердження свого матеріального
становища позивач надав суду копії
фіскальних чеків, які підтверджують
витрати на лікарські засоби (а.с.а.с.
19-20), виписку із банку, яка свідчить про
наявність у неї грошового кредиту (а.с.
25) та довідку про розмір отриманої
пенсії (а.с. 26).

Згідно зі статтею 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом. Усі громадяни
щорічно подають до податкових
інспекцій за місцем проживання
декларації про свій майновий стан та
доходи за минулий рік у порядку,
встановленому законом.

Система оподаткування, податки і збори
відповідно до статті 92 частини 2 пункту
1 Конституції України встановлюються
виключно законами. Прийняття законів,
згідно статті 85 частини 1 пункту 3
Конституції України, належить виключно
до повноважень Верховної Ради України.

Відповідно до статті 1 пункту 1.1
Податкового кодексу України, останній
регулює відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Згідно статті 16 пункту 16.1 підпункту 16.1.4
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний сплачувати
податки та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Статтею 8 пунктом 8.1 Податкового
кодексу України встановлено, що в
Україні встановлюються
загальнодержавні та місцеві податки і
збори. Відповідно до статті 9 пункту 9.1.2
Податкового кодексу України податок на
доходи фізичних осіб віднесено до
загальнодержавних податків та зборів.

Статтею 12 пунктом 12.1.3. передбачено, що
Верховна Рада України встановлює на
території України загальнодержавні
податки та збори і визначає положення,
визначені в пунктах 7.2 статті 7 цього
Кодексу щодо загальнодержавних
податків та зборів.

Статтею 7 Податкового кодексу України
передбачено загальні засади
встановлення податків і зборів,
зокрема пунктом 7.2 даної статті
передбачено, що під час встановлення
податку можуть передбачатися
податкові пільги та порядок їх
застосування.

Крім того, статтею 30 ПКУ передбачені
загальні засади надання податкових
пільг.

Згідно статті 30 пункту 30.9 Податкового
кодексу України, податкова пільга
надається шляхом:

а) податкового вирахування
(знижки), що зменшує базу оподаткування
до нарахування податку та збору;

б) зменшення податкового
зобов'язання після нарахування податку
та збору;

в) встановлення зниженої ставки
податку та збору;

г) звільнення від сплати податку
та збору.

Відповідно до статті 30 пункту 30.1.
Податкового кодексу України, податкова
пільга - передбачене податковим та
митним законодавством звільнення
платника податків від обов'язку щодо
нарахування та сплати податку та
збору, сплата ним податку та збору в
меншому розмірі за наявності підстав,
визначених 30.2 цієї статті.

Стаття 30 пункт 30.2 Податкового кодексу
України визначає, що підставами для
надання податкових пільг є
особливості, що характеризують певну
групу платників податків, вид їх
діяльності, об'єкт оподаткування або
характер та суспільне значення
здійснюваних ними витрат.

Приписами статті 30 пункту 30.8.
Податкового кодексу України
передбачено, що контролюючі органи
здійснюють контроль за правильністю
надання та обліку податкових пільг, а
також їх цільовим використанням за
наявності законодавчого визначення
напрямів використання (щодо умовних
податкових пільг) своєчасним
поверненням коштів, не сплачених до
бюджету внаслідок надання пільги, у
разі надання на поворотній основі.
Податкові пільги, використані не за
призначенням чи несвоєчасно повернуті,
повертаються до відповідного бюджету з
нарахуванням пені в розмірі 120
відсотків річних облікової ставки
Національного банку України.

Вищенаведені норми Конституції
України та Податкового кодексу України
вказують, що повноваження щодо надання
податкових пільг, зокрема звільнення
від сплати податку, належить виключно
Верховній Раді України як
законодавчому органу держави.

Відповідно до статті 174 пункту 174.6
частини 2 Податкового кодексу України
кошти, майно, майнові чи немайнові
права, вартість робіт, послуг,
подаровані платнику податку,
оподатковуються згідно з правилами,
встановленими цим розділом для
оподаткування спадщини.

Відповідно до статті 174 пункту
174.2.2 Податкового кодексу України,
об'єкти спадщини оподатковуються за
ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті
167 цього Кодексу, вартість будь-якого
об'єкта спадщини, що успадковується
спадкоємцями, які не є членами сім'ї
спадкодавця першого ступеня
споріднення. Згідно статті 167 пунктом
167.2 Податкового кодексу України ставка
податку становить 5 відсотків бази
оподаткування у випадках, прямо
визначених цим розділом.

Статтею 174 пунктом 174.3.
Податкового кодексу України
передбачено, що особами,
відповідальними за сплату
(перерахування) податку до бюджету, є
спадкоємці, які отримали спадщину.

Таким чином, обов'язок позивача зі
сплати грошового зобов'язання із
податку на доходи фізичних осіб, що
виник в результаті переходу права
власності частки житлового будинку на
підставі Договору дарування прямо
передбачений податковим
законодавством України.

З позовних вимог вбачається, що
позивач просить суд звільнити її від
виконання обов'язку, передбаченого
законодавством України.

Відповідно до статті 2 частини 1 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Закарпатський окружний
адміністративний суд приходить до
висновку, що права позивача у сфері
публічно-правових відносин на час
звернення до суду й судового розгляду
не порушені. Вирішення інших питань, не
пов'язаних із захистом прав, свобод та
інтересів, зокрема фізичних осіб, в
тому числі і питання звільнення таких
осіб від обов'язків, передбачених
законодавством України не належить до
компетенції суду.

Керуючись статтями 9, 11, 70, 71, 86, 88, 160-163
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до
Ужгородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області про звільнення від оплати
податкових зобов'язань відмовити.

Постанова суду може бути
оскаржена до Львівського апеляційного
адміністративного суду протягом
десяти днів з дня її проголошення, а у
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Апеляційна
скарга подається через Закарпатський
окружний адміністративний суд з
одночасним надсиланням її копії до
суду апеляційної інстанції. У випадках,
встановлених статтею 167 частиною 4
цього Кодексу десятиденний строк на
апеляційне оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду. У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя С.Є. Гаврилко