Справа № 2а-14381/11/2670
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1Вн. № 1/310
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в порядку письмового провадження)

м. Київ

20 серпня 2014 року 11:50 №
2а-14381/11/2670

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого Клочкової Н.В., суддів
Гарника К.Ю., Кузьменка В.А., розглянувши
в порядку письмового провадження
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2
до треті особи Генеральної
прокуратури України, Генерального
прокурора України
Державна виконавча служба України,
Міністерство юстиції Українипро
визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити дії,ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 (далі - позивачі, ОСОБА_1,
ОСОБА_2.) звернулись до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовною заявою до Генеральної
прокуратури України (далі - відповідач
1), Генерального прокурора України (далі
- відповідач 2), треті особи - Державна
виконавча служба України, Міністерство
юстиції України.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 17.03.2011 р. позивачам
відмовлено у відкритті провадження в
адміністративній справі № 2а-3674/11/2670.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.09.2011 р.
апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на
ухвалу Окружного адміністративного
суду міста Києва від 17.03.2011 р. по справі
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Генеральної прокуратури України про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії - задоволено
частково. Ухвалу Окружного
адміністративного суду міста Києва від
17.03.2011 р. в частині вимог про визнання
протиправними дій Генеральної
прокуратури України щодо
перенаправлення скарги ОСОБА_2, ОСОБА_1
від 31.08.2010 р. вх. № 9, поданої згідно ст. 97
КПК України, адресованої Генеральному
прокурору України для розгляду
Заступнику Міністра юстиції України -
директору Департаменту ДВС
Міністерства юстиції України Стадніку
Г.В. - скасовано частково. Справу №
2-а-3674/11/2670 в цій частині направлено до
суду першої інстанції для продовження
її розгляду, в іншій частині ухвала про
відмову у відкритті провадження
залишена в силі.

Згідно резолюції від 10.10.2011 р. справі
присвоєно номер 2а-14381/11/2670 та передано
судді Клочковій Н.В.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 10 жовтня 2011 року
відкрито провадження в
адміністративній справі № 2а-14381/11/2670 в
частині позовних вимог щодо визнання
протиправними дій Генеральної
прокуратури України щодо
перенаправлення скарги ОСОБА_2, ОСОБА_1
від 31.08.2010 р. вх. № 9, поданої згідно ст. 97
Кримінально-процесуального кодексу
України (далі - КПК України),
адресованої Генеральному прокурору
України для розгляду Заступнику
Міністра юстиції України - директору
Департаменту ДВС Міністерства юстиції
України Стадніку Г.В.

В судовому засіданні 10 листопада 2011
позивач надав заяву про уточнення
(зміну) позовних вимог, а саме: ОСОБА_1,
ОСОБА_2 (далі - позивачі, ОСОБА_1, ОСОБА_2.)
звернулись до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовною заявою до Генеральної
прокуратури України (далі - відповідач)
з наступними позовними вимогами.

1) Врахувати і застосувати при розгляді
справи та винесенні судових рішень
верховенство права, вимоги ст. 8, ч. 1 ст.
9, ст. 22, ст. 68 Конституції України, п. 1 ст.
6, ст. 13, ст. 46 Конвенції про захист прав
людини та основоположних свобод, ст. 26,
27 Віденської конвенції про право
міжнародних договорів, ст. 15, 15, 19 Закону
України "Про міжнародні договори", ст. 6,
7 Закону України "Про
правонаступництво".

2) Визнати протиправними дії та
бездіяльність Генеральної прокуратури
України, що проявились в не розгляді та
пере направленні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2
від 31.08.2010 № 9, поданої згідно ст. 97 КПК
України та адресованої Генеральному
прокурору України для розгляду
Заступнику Міністра юстиції України -
директору Департаменту ДВС
Міністерства юстиції України Стадніку
Г.В.

3) Визнати протиправною бездіяльність
Генеральної прокуратури України щодо
відсутності належного контролю за
дотриманням та виконанням
доручення/вимоги заступника
Генерального прокурора України
В.Кудрявцева від 06.09.2010 № 05/2/3-7209-07
заступником Міністра юстиції -
директором Департаменту ДВС Стадніком
Г.В.

4) Визнати протиправною бездіяльність
Генеральної прокуратури України по
непритягненню до передбачуваної
законом відповідальності за
невиконання без поважних причин
законних вимог/доручення заступника
Генерального прокурора України
В.Кудрявцева від 06.09.2010 № 05/2/3-7209-07;
доручення від 28.08.2008 № 05/2/3-7209-07 першого
заступника начальника ГУ
представництва в суді, захисту
інтересів громадян та держави при
виконанні судових рішень ГПУ
В.В.Салкова; доручення від 29.09.2009 №
05/2/3-7209-07 заступника Генерального
прокурора України С.Винокурова.

5) Визнати протиправними всі дії,
рішення та бездіяльність Генеральної
прокуратури України щодо не розгляду
та перенаправлення листом - дорученням
від 28.08.2008 № 05/2/3-7209-07 першого заступника
начальника ГУ представництва в суді,
захисту інтересів громадян та держави
при виконанні судових рішень ГПУ
В.В.Салкова; листом - дорученням від
29.09.2009 № 05/2/3-7209-07 заступника
Генерального прокурора України
С.Винокурова; листом - дорученням від
07.09.2008 № 05/2/3-7209-07 першого заступника
начальника ГУ представництва в суді,
захисту інтересів громадян та держави
при виконанні судових рішень ГПУ
В.В.Салкова; листом - дорученням від
14.12.2009 № 05/2/3-7209-07 першого заступника
начальника ГУ представництва в суді,
захисту інтересів громадян та держави
при виконанні судових рішень ГПУ
В.В.Салкова; листом - дорученням від
31.12.2009 № 05/2/3-7209-07 першого заступника
начальника ГУ представництва в суді,
захисту інтересів громадян та держави
при виконанні судових рішень ГПУ
В.В.Салкова; листом - дорученням від
04.06.2010 № 07/1/1-11224-07 в.о. начальника ГПУ
Р.Романчук; листом - дорученням від
23.06.2010 № 07/2/1-р в.о. начальника ГУ нагляду
за додержанням законів щодо прав і
свобод та захисту інтересів держави
ГПУ О. Онищенко; листом - дорученням від
19.03.2010 № 05/2/3-7209-07 першого заступника
начальника ГУ представництва в суді,
захисту інтересів громадян та держави
при виконанні судових рішень ГПУ
В.В.Салкова; листом - дорученням від
12.04.2010 № 05/2/3-7209-07 першого заступника
начальника ГУ представництва в суді,
захисту інтересів громадян та держави
при виконанні судових рішень ГПУ
В.В.Салкова; листом - дорученням від
09.09.2010 № 05/2/3-7209-07 першого заступника
начальника ГУ представництва в суді,
захисту інтересів громадян та держави
при виконанні судових рішень ГПУ
В.В.Салкова; листом від 19.01.2011 № 05/2/3-7209-07
в.о. начальника відділу представництва
при виконанні судових рішень ГПУ В.
Новікова; листом від 28.04.2011 № 05/2/3-7209-07
начальник відділу представництва при
виконанні судових рішень ГПУ Ю. Цигана
всіх заяв, скарг ОСОБА_1, ОСОБА_2 на дії,
рішення та бездіяльність посадових і
службових осіб Міністерства юстиції
України, Департаменту ДВС Міністерства
юстиції України, Урядового
Уповноваженого у справах
Європейського суду з прав людини Ю.Є.
Зайцева до Міністерства юстиції
України, Департаменту ДВС Міністерства
юстиції України, Заступнику Міністра
юстиції України - директору
Департаменту ДВС Міністерства юстиції
України Стадніку Г.В. та до КМУ.

6) Визнати необґрунтованим,
безпідставним, протиправним та
скасувати рішення від 23.09.2011 № 05/2/3-7209-07
начальника ГУ представництва в суді,
захисту інтересів громадян та держави
при виконанні судових рішень О. Кучера
як таке, що не стосується
відповідей/рішення від 26.04.2011 № 05/2/3-7209-07
заступника начальника ГУ
представництва в суді, захисту
інтересів громадян і держави при
виконанні судових рішень ГПУ М.
Банчука, від 12.05.2011 № 05/2/3-7209-07
начальника управління організації
представництва ГПУ І. Суховетрука.

7) Визнати необґрунтованою,
протиправною та скасувати
відповідь/рішення від 05.09.2011 № 05/2/3-7209-07
заступника начальника ГУ
представництва в суді, захисту
інтересів громадян і держави при
виконанні судових рішень ГПУ М. Банчука
при неналежному та необґрунтованому
розгляді скарги № 2гпу ОСОБА_1, ОСОБА_2
від 08.08.2011 вх. № 14.

8) Зобов'язати Генеральну прокуратуру
України, Генерального прокурора
України повторно розглянути скаргу
ОСОБА_1, ОСОБА_2 № 2гпу від 08.08.2011 вх. № 14
та скаргу № 3гпу від 20.09.2011 вх. № 29,
відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України
"Про прокуратуру" шляхом винесення
протесту та порушення у встановленому
законом порядку кримінальної справи,
дисциплінарного провадження та
провадження про адміністративне
правопорушення, надання припису про
усунення порушень закону, внесення
подання до Міністерства юстиції
України, ДВС України, КМУ про усунення
порушень закону та умов, що сприяли та
скасування рішень.

9) Зобов'язати Генеральну прокуратуру
України, Генерального прокурора
України вжити заходів та прийняти
рішення щодо усунення причини та умов,
які сприяли порушенням прав та
законних інтересів ОСОБА_1, ОСОБА_2 при
довготривалому та безпідставному
невиконанню КМУ, Міністерством
юстиції України, Департаментом ДВС
Міністерства юстиції України, ДВС
України в повному та фактичному обсязі
рішення Європейського суду з прав
людини від 15.02.2007 № 25476/02 по справі
"Погребна проти України" шляхом
внесення подання, протесту, припису
по/для скасування постанови державного
виконавця Департаменту ДВС
Міністерства юстиції України від 20.12.2007
про закінчення виконавчого
провадження № 4529908 та доплати ОСОБА_1
недоплачених коштів з присуджених 1700
євро.

10) Зобов'язати Генеральну прокуратуру
України, Генерального прокурора
України вжити заходів прокурорського
реагування та вирішити питання про
розгляд звернень ОСОБА_1, ОСОБА_2, що
випливають із загальновизнаних норм
міжнародного права, ст. 1, 13, 46 Конвенції
про захист прав людини та
основоположних свобод, ст. 26, 27
Віденської конвенції про право
міжнародних договорів, ст. 1, 16, 19 Закону
України «Про міжнародні договори» при
довготривалому та безпідставному не
виконанні в повному та фактичному
обсязі рішення Європейського суду з
прав людини від 15.02.2007 № 25476/02 по справі
"Погребна проти України",
фальсифікації, знищенні, вилученні
процесуальних документів з матеріалів
ВП № 4529908 та неправильної конвертації і
невиплати в повному обсязі 1700 євро по
вказаному рішенню суду.

11) Зобов'язати Генеральну прокуратуру
України, Генерального прокурора
України розглянути скаргу ОСОБА_1,
ОСОБА_2 від 31.08.2010 № 9, скаргу ОСОБА_2 від
03.09.2010 № 6, заяву ОСОБА_2 від 06.04.2010 № 8,
скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_1 від 12.01.2011 № 19, які
були перенаправлені до Міністерства
юстиції України, Департаменту ДВС
Міністерства юстиції України,
Заступнику Міністра юстиції України -
директору Департаменту ДВС
Міністерства юстиції України Стадніку
Г.В. та до КМУ шляхом прийняття подання,
протесту, припису.

12) Заборонити Генеральній прокуратурі
України, не розглядаючи звернення
ОСОБА_1, ОСОБА_2, перенаправляти їх до
інших державних органів.

13) Суду прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання, не порушення,
поновлення, захист та відновлення на
стільки на скільки це можливо
порушених, не визнаних, оспорюваних
прав та інтересів ОСОБА_1, ОСОБА_2 через
протиправні рішення, дії та
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень Генеральної прокуратури
України, що проявилися в не розгляді
заяв, скарг до Міністерства юстиції
України, Департаменту ДВС Міністерства
юстиції України, Заступнику Міністра
юстиції України - директору
Департаменту ДВС Міністерства юстиції
України Стадніку Г.В. та до КМУ.

14) Винести окрему ухвалу для вжиття
заходів щодо усунення причин та умов,
що сприяли порушенню законів.

15) Відшкодувати судові витрати.

16) Встановити судом спосіб та порядок
виконання судового рішення.

17) Зобов'язати судом відповідача надати
звіт про виконання постанови суду.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 24.04.2012 зупинено
провадження у справі № 2а-14381/11/2670 до
набрання законної сили судовим
рішенням Вищого адміністративного
суду України за касаційною скаргою у
справі 2а-

Ухвалою Вищого адміністративного суду
міста Києва від 01.07.2014 року касаційну
скаргу позивачів залишено без
задоволення, а ухвалу Окружного
адміністративного суду міста Києва від
17.03.2011 р. та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 14.09.2011 р. про відмову у відкритті
провадження в адміністративній справі
в частині позовних вимог щодо
зобов'язання Генеральної прокуратури
України вирішити питання про повторний
розгляд скарги ОСОБА_2, ОСОБА_1,
відповідно до вимог ст. 97 КПК України
залишено без змін.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 21.07.2014 поновлено
провадження в адміністративній справі.

В судовому засіданні 05.08.2014 ОСОБА_2
підтримав позовні вимоги з підстав,
викладених у позовній заяві, та просив
задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача та третьої
особи в судовому засіданні позовні
вимоги не визнала та просила відмовити
у задоволенні позову з підстав,
викладених у запереченнях до
адміністративного позову.

В судове засідання 05.08.2014 прибули
ОСОБА_2, як позивач та як представник
позивача ОСОБА_1, представник
відповідача-1 та представник третьої
особи Державної виконавчої служби
України.

Представник відповідача 2 -
Генерального прокурора України та
третьої особи - Міністерства юстиції
України в судове засідання 05.08.2014 не
прибули, хоча належним чином були
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду.

Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) якщо немає перешкод
для розгляду справи у судовому
засіданні, визначених цією статтею, але
прибули не всі особи, які беруть участь
у справі, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 128 КАС
України, беручи до уваги відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта, в
судовому засіданні 05.08.2014 суд ухвалив
перейти до розгляду справи в
письмовому провадженні.

Крім цього, судом було встановлено, що
деякі із пунктів позовних вимог не
відповідають вимогам ч. 4 ст. 105 КАС
України та розглядаються судом як
клопотання, а саме:

пункт « 1) Врахувати і застосувати при
розгляді справи та винесенні судових
рішень верховенство права, вимоги ст. 8,
ч. 1 ст. 9, ст. 22, ст. 68 Конституції України,
п. 1 ст. 6, ст. 13, ст. 46 Конвенції про захист
прав людини та основоположних свобод,
ст. 26, 27 Віденської конвенції про право
міжнародних договорів, ст. 15, 15, 19 Закону
України "Про міжнародні договори", ст. 6,
7 Закону України "Про
правонаступництво".»

пункт « 13) Суду прийняти іншу постанову,
яка б гарантувала дотримання, не
порушення, поновлення, захист та
відновлення на стільки на скільки це
можливо порушених, не визнаних,
оспорюваних прав та інтересів ОСОБА_1,
ОСОБА_2 через протиправні рішення, дії
та бездіяльність суб'єктів владних
повноважень Генеральної прокуратури
України, що проявилися в не розгляді
заяв, скарг до Міністерства юстиції
України, Департаменту ДВС Міністерства
юстиції України, Заступнику Міністра
юстиції України - директору
Департаменту ДВС Міністерства юстиції
України Стадніку Г.В. та до КМУ.»

Щодо даних клопотань суд зазначає, що
вони підлягають задоволенню частково,
оскільки, відповідно до ст. 8 КАС
України, суд при вирішенні справи
керується принципом верховенства
права, відповідно до якого зокрема
людина, її права та свободи визнаються
найвищими цінностями та визначають
зміст і спрямованість діяльності
держави. Суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини. Звернення до
адміністративного суду для захисту
прав і свобод людини і громадянина
безпосередньо на підставі Конституції
України гарантується. Забороняється
відмова в розгляді та вирішенні
адміністративної справи з мотивів
неповноти, неясності, суперечливості
чи відсутності законодавства, яке
регулює спірні відносини. Крім цього,
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до ст.
9 КАС України. В разі обґрунтованої
необхідності, суд може вийти за межі
позовних вимог.

пункт « 14) Винести окрему ухвалу для
вжиття заходів щодо усунення причин та
умов, що сприяли порушенню законів.»

Згідно ч. 1 ст. 166 КАС України суд,
виявивши під час розгляду справи
порушення закону, може постановити
окрему ухвалу і направити її
відповідним суб'єктам владних
повноважень.

Враховуючи положення КАС України,
можна дійти висновку, що винесення
окремої ухвали є правом суду, а тому
вирішуючи справу по суті позовних
вимог, суд виявивши під час розгляду
справи порушення закону, може
постановити окрему ухвалу з власної
ініціативи, а тому дане клопотання не
підлягає задоволенню. Відтак,
постановлення окремої ухвали є правом,
а не обов'язком суду, а тому за даних
обставин суд не вбачає підстав для її
обов'язкового постановлення.

пункт « 15) Відшкодувати судові
витрати.»

Статтею 94 КАС України визначені
положення щодо розподілу судових
витрат, а саме: ч. 1 ст. 94 КАС України
закріплює, що якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа), згідно ч. 3
ст. 94 КАС України якщо адміністративний
позов задоволено частково, судові
витрати, здійснені позивачем,
присуджуються йому відповідно до
задоволених вимог, а відповідачу -
відповідно до тієї частини вимог, у
задоволенні яких позивачеві
відмовлено. Відтак, судові витрати
підлягають частковому стягненню.

Відтак, дане клопотання позивачів, у
разі задоволення або часткового
задоволення позову, буде вирішено у
резолютивній частині постанови.

пункт « 16) Встановити судом спосіб та
порядок виконання судового рішення.»

Ч. 1 ст. 257 КАС України встановлено, що у
разі необхідності спосіб, строки і
порядок виконання можуть бути
визначені у самому судовому рішенні.
Так само на відповідних суб'єктів
владних повноважень можуть бути
покладені обов'язки щодо забезпечення
виконання рішення, а тому дане
клопотання не підлягає задоволенню,
оскільки встановлення судом способу та
порядку виконання судового рішення є
правом суду і застосовується у разі
необхідності.

Крім цього, згідно ч. 1 ст. 263 КАС України,
слід зазначити наступне. За наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо), а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження може
звернутися до адміністративного суду
першої інстанції, незалежно від того,
суд якої інстанції видав виконавчий
лист, що видав виконавчий лист із
заявою про встановлення способу і
порядку виконання судового рішення.

На даний момент докази того, що наявні
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення, (яке ще не набрало
законної сили) у матеріалах справи
відсутні, відтак підстави для
задоволення цього клопотання відсутні.

пункт « 17) Зобов'язати судом
відповідача надати звіт про виконання
постанови суду.»

Відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України, суд,
який ухвалив судове рішення в
адміністративній справі, має право
зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Аналізуючи норми КАС України, можна
дійти висновку, що зобов'язання
суб'єкта владних повноважень надати
звіт про виконання постанови суду є
правом суду, а тому вирішуючи справу по
суті позовних вимог, суд може
встановити строк для зобов'язання
суб'єкта владних повноважень надати
звіт про виконання постанови суду з
власної ініціативи.

Крім цього, згідно абз. 6 п. 4 ч. 1 ст. 163 КАС
України постанова складається в т.ч. з
встановленого судом строку для подання
суб'єктом владних повноважень -
відповідачем до суду першої інстанції
звіту про виконання постанови, якщо
вона вимагає вчинення певних дій.
Відтак, якщо судове рішення не вимагає
вчинення певних дій, підстав для
надання звіту немає.

Щодо позовних вимог викладених у
пунктах 8, 9, 10, 11 позовної заяви, а саме: «
8) Зобов'язати Генеральну прокуратуру
України, Генерального прокурора
України повторно розглянути скаргу
ОСОБА_1, ОСОБА_2 № 2гпу від 08.08.2011 вх. № 14
та скаргу № 3гпу від 20.09.2011 вх. № 29,
відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України
"Про прокуратуру" шляхом винесення
протесту та порушення у встановленому
законом порядку кримінальної справи,
дисциплінарного провадження та
провадження про адміністративне
правопорушення, надання припису про
усунення порушень закону, внесення
подання до Міністерства юстиції
України, ДВС України, КМУ про усунення
порушень закону та умов, що сприяли та
скасування рішень.

9) Зобов'язати Генеральну прокуратуру
України, Генерального прокурора
України вжити заходів та прийняти
рішення щодо усунення причини та умов,
які сприяли порушенням прав та
законних інтересів ОСОБА_1, ОСОБА_2 при
довготривалому та безпідставному
невиконанню КМУ, Міністерством
юстиції України, Департаментом ДВС
Міністерства юстиції України, ДВС
України в повному та фактичному обсязі
рішення Європейського суду з прав
людини від 15.02.2007 № 25476/02 по справі
"Погребна проти України" шляхом
внесення подання, протесту, припису
по/для скасування постанови державного
виконавця Департаменту ДВС
Міністерства юстиції України від 20.12.2007
про закінчення виконавчого
провадження № 4529908 та доплати ОСОБА_1
недоплачених коштів з присуджених 1700
євро.

10) Зобов'язати Генеральну прокуратуру
України, Генерального прокурора
України вжити заходів прокурорського
реагування та вирішити питання про
розгляд звернень ОСОБА_1, ОСОБА_2, що
випливають із загальновизнаних норм
міжнародного права, ст. 1, 13, 46 Конвенції
про захист прав людини та
основоположних свобод, ст. 26, 27
Віденської конвенції про право
міжнародних договорів, ст. 1, 16, 19 Закону
України «Про міжнародні договори» при
довготривалому та безпідставному не
виконанні в повному та фактичному
обсязі рішення Європейського суду з
прав людини від 15.02.2007 № 25476/02 по справі
"Погребна проти України",
фальсифікації, знищенні, вилученні
процесуальних документів з матеріалів
ВП № 4529908 та неправильної конвертації і
невиплати в повному обсязі 1700 євро по
вказаному рішенню суду.

11) Зобов'язати Генеральну прокуратуру
України, Генерального прокурора
України розглянути скаргу ОСОБА_1,
ОСОБА_2 від 31.08.2010 № 9, скаргу ОСОБА_2 від
03.09.2010 № 6, заяву ОСОБА_2 від 06.04.2010 № 8,
скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_1 від 12.01.2011 № 19, які
були перенаправлені до Міністерства
юстиції України, Департаменту ДВС
Міністерства юстиції України,
Заступнику Міністра юстиції України -
директору Департаменту ДВС
Міністерства юстиції України Стадніку
Г.В. та до КМУ шляхом прийняття подання,
протесту, припису.»

- провадження в цій частині закрито
згідно ухвали Окружного
адміністративного суду міста Києва від
20.08.2014 р.

Щодо позовних вимог, які залишились на
вирішенні суду, необхідно зазначити
наступне.

Судом визнано поважними причини
пропуску строку звернення до суду
позивача, враховуючи триваючий склад
порушень та відсутність доказів того,
що вони усувались відповідачем, відтак
підстави для залишення позовних вимог
без розгляду у зв'язку з пропуском
строку звернення до суду не вбачається.

Так, вирішуючи позовну вимогу: « 2)
Визнати протиправними дії та
бездіяльність Генеральної прокуратури
України, що проявились в нерозгляді та
перенаправленні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2
від 31.08.2010 № 9, поданої згідно ст. 97 КПК
України та адресованої Генеральному
прокурору України для розгляду
Заступнику Міністра юстиції України -
директору Департаменту ДВС
Міністерства юстиції України Стадніку
Г.В.» судом встановлено наступне.

Первісно в цій частині щодо
перенаправлення скарги позивачів № 9
від 31.08.2010 відмовлено у відкритті
провадження, оскільки мова йде щодо
вчинення дій відповідачем в порядку
ст. 97 КПК України. Разом з тим, суд
апеляційної та касаційної інстанцій
дійшли протилежного висновку,
вказавши, що суд має розглянути таку
вимогу по суті, оцінивши саме
законність факту перенаправлення
скарги.

Відтак, вирішуючи дану вимоги по суті
встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
скарга позивачів до Генерального
прокурора України О.Медведько від
31.08.2010 № 9 про вжиття заходів
прокурорського реагування по факту
зникнення/втрати/знищення постанови
про відкриття виконавчого провадження
№ 4529908 від 17.08.2007 р. старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Департаменту ДВС
Міністерства юстиції України
Кириченко В.Г. по виконанню рішення
Європейського суду від 15.02.2007 р. № 25476/02
«Погребна проти України» з проханням в
порядку ст. 97 КПК України, здійснити
перевірку вищевказаних фактів та
притягнення до юридичної
відповідальності винних осіб (Т. 1, арк.
5-6).

Відповідно до листа заступника
Генерального прокурора України В.
Кудрявцева від 06.09.2010 № 05/2/3-7209-07 скарга
від 31.08.2010 № 9 була перенаправлена до
Заступника Міністра юстиції -
директору Департаменту державної
виконавчої служби Стадніку Г.В. з
вказівкою організувати та провести в
установленому порядку у Департаменті
ДВС службового розслідування щодо
відсутності постанови у виконавчому
провадженні та вжиття за результатами
передбачених законом заходів (Т. 1, арк.
8).

Згідно ст. 97 Кримінально -
процесуального кодексу України (в
редакції від 21.08.2010), прокурор, слідчий,
орган дізнання або суддя зобов'язані
приймати заяви і повідомлення про
вчинені або підготовлювані злочини, в
тому числі і в справах, які не
підлягають їх віданню.

По заяві або повідомленню про злочин
прокурор, слідчий, орган дізнання або
суддя зобов'язані не пізніше
триденного строку прийняти одне з
таких рішень:

1) порушити кримінальну справу;

2) відмовити в порушенні кримінальної
справи;

3) направити заяву або повідомлення за
належністю.

Прокурорський нагляд за додержанням і
правильним застосуванням законів
Кабінетом Міністрів України,
міністерствами та іншими центральними
органами виконавчої влади, органами
державного і господарського
управління та контролю, Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевими Радами, їх виконавчими
органами, військовими частинами,
політичними партіями, громадськими
організаціями, масовими рухами,
підприємствами, установами і
організаціями, незалежно від форм
власності, підпорядкованості та
приналежності, посадовими особами та
громадянами здійснюється Генеральним
прокурором України і підпорядкованими
йому прокурорами, відповідно до Закону
України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №
1789-ХІІ (далі - ЗУ № 1789-ХІІ).

Згідно ст. 5 ЗУ № 1789-ХІІ, прокуратура
України становить єдину систему, на яку
відповідно до Конституції України та
цього Закону покладаються такі
функції:

1) підтримання державного
обвинувачення в суді;

2) представництво інтересів
громадянина або держави в суді у
випадках, визначених законом;

3) нагляд за додержанням законів
органами, які проводять
оперативно-розшукову діяльність,
дізнання, досудове слідство;

4) нагляд за додержанням законів при
виконанні судових рішень у
кримінальних справах, а також при
застосуванні інших заходів
примусового характеру, пов'язаних з
обмеженням особистої свободи громадян.

Порядок розгляду і вирішення звернень
громадян, службових та інших осіб,
запитів і звернень народних депутатів
України, депутатів місцевих рад, а
також прийому громадян, службових та
інших осіб у Генеральній прокуратурі
України, прокуратурах Автономної
Республіки Крим, областей, міст Києва і
Севастополя, військових прокуратурах
регіонів та Військово-Морських Сил
України, міських, районних, міжрайонних
і прирівняних до них прокуратурах
встановлюється Інструкцією про
порядок розгляду і вирішення звернень
та особистого прийому в органах
прокуратури України, затвердженої
наказом Генерального прокурора
України від 28.12.2005 № 9 (далі - Інструкція
№ 9гнвід 28.12.2005).

П. 3.3 Інструкції №9гнвід 28.12.2005
встановлено, що звернення громадян,
службових та інших осіб у 5-денний строк
направляються за належністю з
одночасним повідомленням про це
заявників оперативними працівниками
управління розгляду звернень та
прийому громадян Генеральної
прокуратури України, галузевих
відділів обласних і прирівняних до них
прокуратур, міськими, районними,
міжрайонними прокурорами та їх
заступниками.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції № 9гн від
28.12.2005 відповідальність за своєчасний і
якісний розгляд звернень покладається
на керівників структурних підрозділів
Генеральної прокуратури України,
прокуратур Автономної Республіки Крим,
областей, міст Києва і Севастополя,
військових прокуратур регіонів та
Військово-Морських Сил України,
міських, районних, міжрайонних і
прирівняних до них прокурорів.

Згідно п. 3.5 Інструкції № 9гн від 28.12.2005,
у Генеральній прокуратурі України
після реєстрації у секретаріаті та
попереднього розгляду працівниками
управління розгляду звернень та
прийому громадян, визначення
структурного підрозділу, до
компетенції якого належить вирішення
викладених у зверненнях питань, для
доповіді Генеральному прокурору
України або особі, яка виконує його
обов'язки, подаються звернення: які
надійшли на його ім'я від Президента
України, Голови Верховної Ради України
та його заступників, Глави
Секретаріату Президента,
Прем'єр-міністра України та Першого
віце-прем'єр-міністра України,
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини, Секретаря Ради
національної безпеки та оборони
України, Голови Конституційного Суду
України, Голови Верховного Суду
України, голів вищих спеціалізованих
судів України, Голови Вищої ради
юстиції України, Голови Державної
судової адміністрації України, Голови
Центральної виборчої комісії України,
Голови Служби безпеки України, Голови
Державної податкової адміністрації
України, Голови Державної митної
служби України, Голови Державної
прикордонної служби України, перших
керівників міністерств, державних
комітетів, інших центральних органів
державної виконавчої влади, державних
установ іноземних країн і міжнародних
організацій (їх представництв), усі
запити, а також звернення і листи
народних депутатів України, голів
комітетів і комісій Верховної Ради
України, у яких порушуються питання
додержання закону у діяльності перших
керівників та заступників керівників
центральних органів державної
виконавчої влади, правоохоронних
органів, органів судової влади, з інших
актуальних питань, які викликали
підвищену увагу громадськості та
засобів масової інформації, звернення
Героїв України, Героїв Радянського
Союзу, Героїв Соціалістичної Праці,
інвалідів Великої Вітчизняної війни,
скарги на дії заступників Генерального
прокурора України.

В подальшому порядок розгляду і
вирішення звернень та особистого
прийому в органах прокуратури України
відбувався відповідно до Інструкцією,
затвердженої наказом Генерального
прокурора України від 21.01.2011 № 9 (далі -
Інструкція № 9гн від 21.06.2011), згідно якої
п. 2.4 встановлено, що перевірки за
заявами та скаргами фізичних і
юридичних осіб, зверненнями та
запитами депутатів усіх рівнів, крім
заяв та повідомлень про кримінальні
правопорушення, проводяться лише у
разі їх попереднього розгляду
компетентними органами виконавчої
влади, державного нагляду (контролю),
органами місцевого самоврядування,
посадовими чи службовими особами
відповідного рівня або неприйняття
ними рішень з цих питань у встановлені
строки.

П. 3.2 Інструкції № 9гн від 21.06.2011
закріплено, що за кожним зверненням в
прокуратурах усіх рівнів може бути
виконана одна з таких дій:

- прийнято до розгляду;

- передано на вирішення до
підпорядкованої прокуратури;

- направлено до іншого відомства;

- приєднано до скарги, що раніше
надійшла, або до матеріалів
кримінальної справи.

Аналізуючи норми КПК України,
Інструкції № 9гн від 28.12.2005 та
Інструкції № 9гн від 21.06.2011 можна дійти
висновку, що органи прокуратури мають
право передавати заяви, скарги,
звернення громадян для їх розгляду
компетентними відомствами.

В частині позовної вимоги щодо
визнання протиправними дій саме в
частині нерозгляду скарги від 31.08.2010 № 9
позивачів, суд відмовляє у задоволенні,
оскільки, не має точної інформації, що
дану скаргу позивачів, повинна була
розглядати саме Генеральна
прокуратура України та Генеральний
прокурор України.

Враховуючи, що розгляд скарги
позивачів міг відноситись до
підвідомчості іншої прокуратури, то
Генеральна прокуратура України та
Генеральний прокурор України мали
право, не розглядаючи скаргу,
перенаправити її на вирішення до
підпорядкованої прокуратури або ж до
іншого відомства.

Проте, щодо частини позовної вимоги про
визнання протиправними дій щодо
перенаправлення скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2
від 31.08.2010 № 9 для розгляду Заступнику
Міністра юстиції України - директору
Департаменту ДВС Міністерства юстиції
України Стадніку Г.В., колегія суддів
приходить до висновку, що вона підлягає
задоволенню.

Як вбачається зі ст. 97 Кримінально -
процесуального кодексу України (в
редакції від 21.08.2010), по заяві або
повідомленню про злочин прокурор має
право направити заяву або повідомлення
за належністю.

Згідно Інструкції № 9, що звернення
громадян, службових та інших осіб у
5-денний строк направляються за
належністю до прокуратур, міськими,
районними, міжрайонними прокурорами та
їх заступниками.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII,
прокурорський нагляд за додержанням і
правильним застосуванням законів
Кабінетом Міністрів України,
міністерствами та іншими центральними
органами виконавчої влади, органами
державного і господарського
управління та контролю, Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевими Радами, їх виконавчими
органами, військовими частинами,
політичними партіями, громадськими
організаціями, масовими рухами,
підприємствами, установами і
організаціями, незалежно від форм
власності, підпорядкованості та
приналежності, посадовими особами та
громадянами здійснюється Генеральним
прокурором України і підпорядкованими
йому прокурорами.

Отже, в межах законодавства Генеральна
прокуратура України та Генеральний
прокурор України мають право
перенаправити скаргу за належністю до
іншої прокуратури.

Проте, в супереч нормам закону,
Генеральна прокуратура України та
Генеральний прокурор України
перенаправили скаргу на дії державного
виконавця Департаменту ДВС
Міністерства юстиції України до
Заступника Міністра юстиції України -
директора Департаменту ДВС
Міністерства юстиції України Стадніку
Г.В., фактично до того ж органу, на який
скаржилися позивача.

В той час, як ніщо не перешкоджало
направити її до підвідомчої
прокуратури для прийняття
відповідного рішення в порядку КПК.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що Генеральна
прокуратура України та Генеральний
прокурор України протиправно
перенаправили скаргу позивачів від
31.08.2010 № 9 до того ж органу, в якому
працювала особа, щодо якої позивачі
просили здійснити перевірку щодо
дотримання вимог законодавства та
притягнути до відповідальності.

Розглядаючи наступні позовні вимоги: «
3) Визнати протиправною бездіяльність
Генеральної прокуратури України щодо
відсутності належного контролю за
дотриманням та виконанням
доручення/вимоги заступника
Генерального прокурора України
В.Кудрявцева від 06.09.2010 № 05/2/3-7209-07
заступником Міністра юстиції -
директором Департаменту ДВС Стадніком
Г.В.» та «4) Визнати протиправною
бездіяльність Генеральної прокуратури
України по непритягненню до
передбачуваної законом
відповідальності за невиконання без
поважних причин законних
вимог/доручення заступника
Генерального прокурора України
В.Кудрявцева від 06.09.2010 № 05/2/3-7209-07;
доручення від 28.08.2008 № 05/2/3-7209-07 першого
заступника начальника ГУ
представництва в суді, захисту
інтересів громадян та держави при
виконанні судових рішень ГПУ
В.В.Салкова; доручення від 29.09.2009 №
05/2/3-7209-07 заступника Генерального
прокурора України С.Винокурова.» суд
зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про
прокуратуру», вимоги прокурора, які
відповідають чинному законодавству, є
обов'язковими для всіх органів,
підприємств, установ, організацій,
посадових осіб та громадян і
виконуються невідкладно або у
передбачені законом чи визначені
прокурором строки.

Ч. 4 ст. 8 Закону України «Про
прокуратуру» передбачено, що
невиконання без поважних причин
законних вимог прокурора тягне за
собою передбачену законом
відповідальність.

Статтею 185-8 Кодексу про
адміністративне правопорушення
передбачена відповідальність за
ухилення від виконання законних вимог
прокурора, а саме: невиконання
посадовою особою законних вимог
прокурора про проведення перевірки чи
ревізії діяльності підконтрольних або
підпорядкованих підприємств, установ,
організацій або про виділення
спеціалістів для проведення такої
перевірки, про подання необхідних
матеріалів.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що про
необґрунтованість позовних вимог (2, 3),
оскільки питання притягнення до
адміністративної відповідності не
відноситься до компетенції ОАС м.
Києва. Крім цього, позивач сам вважає
перенаправлення вищевказаними
листам/дорученнями протиправним,
відтак сумнівним є посилання позивача
на обов'язкове виконання даних вимог.

Також слід відзначити, що в матеріалах
справи відсутні належні та допустимі
докази, які б доводили, що
відповідачами в цій частині було
допущено протиправну бездіяльність.

Відтак, не вбачається підстав для
задоволення позову в цій частині.

Розглядаючи наступну позовну вимогу: «
5) Визнати протиправними всі дії,
рішення та бездіяльність Генеральної
прокуратури України щодо не розгляду
та перенаправлення листом - дорученням
від 28.08.2008 № 05/2/3-7209-07 першого заступника
начальника ГУ представництва в суді,
захисту інтересів громадян та держави
при виконанні судових рішень ГПУ
В.В.Салкова (Т. 1, арк. 44); листом -
дорученням від 29.09.2009 № 05/2/3-7209-07
заступника Генерального прокурора
України С.Винокурова (Т. 1, арк. 45); листом
- дорученням від 07.09.2008 № 05/2/3-7209-07
першого заступника начальника ГУ
представництва в суді, захисту
інтересів громадян та держави при
виконанні судових рішень ГПУ
В.В.Салкова (Т. 1, арк. 46); листом -
доручення від 14.12.2009 № 05/2/3-7209-07 першого
заступника начальника ГУ
представництва в суді, захисту
інтересів громадян та держави при
виконанні судових рішень ГПУ
В.В.Салкова (Т. 1, арк. 47); листом -
доручення від 31.12.2009 № 05/2/3-7209-07 першого
заступника начальника ГУ
представництва в суді, захисту
інтересів громадян та держави при
виконанні судових рішень ГПУ
В.В.Салкова (Т. 1, арк. 47); листом -
доручення від 04.06.2010 № 07/1/1-11224-07 в.о.
начальника ГПУ Р.Романчук (Т. 1, арк. 49);
листом - доручення від 23.06.2010 № 07/2/1-р в.о.
начальника ГУ нагляду за додержанням
законів щодо прав і свобод та захисту
інтересів держави ГПУ О. Онищенко(Т. 1,
арк. 50); листом - доручення від 19.03.2010 №
05/2/3-7209-07 першого заступника начальника
ГУ представництва в суді, захисту
інтересів громадян та держави при
виконанні судових рішень ГПУ
В.В.Салкова (Т. 1, арк. 51); листом -
доручення від 12.04.2010 № 05/2/3-7209-07 першого
заступника начальника ГУ
представництва в суді, захисту
інтересів громадян та держави при
виконанні судових рішень ГПУ
В.В.Салкова (Т. 1, арк. 53); листом -
доручення від 08.09.2010 № 05/2/3-7209-07 першого
заступника начальника ГУ
представництва в суді, захисту
інтересів громадян та держави при
виконанні судових рішень ГПУ
В.В.Салкова (Т. 1, арк. 55); листом від 19.01.2011
№ 05/2/3-7209-07 в.о. начальника відділу
представництва при виконанні судових
рішень ГПУ В. Новікова (Т. 1, арк. 58);
листом від 28.04.2011 № 05/2/3-7209-07 начальник
відділу представництва при виконанні
судових рішень ГПУ Ю. Цигана (Т. 1, арк.
59)всіх заяв, скарг ОСОБА_1, ОСОБА_2 на дії,
рішення та бездіяльність посадових і
службових осіб Міністерства юстиції
України, Департаменту ДВС Міністерства
юстиції України, Урядового
Уповноваженого у справах
Європейського суду з прав людини Ю.Є.
Зайцева до Міністерства юстиції
України, Департаменту ДВС Міністерства
юстиції України, Заступнику Міністра
юстиції України - директору
Департаменту ДВС Міністерства юстиції
України Стадніку Г.В. та до КМУ.»
колегія суддів дійшла висновку, що вона
підлягає задоволенню лише в частині
визнання протиправними дій щодо
перенаправлення. Доказів наявності
бездіяльності або прийняття рішень,
які можуть бути оскаржені у суді
позивачами в цій частині суду не
надано. Листи, якими перенаправлялись
скарги позивачів не є такими рішеннями.

Як вбачається з матеріалів позивач
неодноразово звертався із скаргами до
відповідачів.

Однак, з вищевказаних норм вбачається,
що Генеральна прокуратура України та
Генеральний прокурор України мають
право перенаправити заяву, скаргу лише
до органів прокуратури чи іншого
відомства, до компетенції якого
віднесено поставлено у скарзі питання,
оскільки тільки на органи прокуратури
покладено обов'язок здійснювати
прокурорський нагляд за додержанням і
правильним застосуванням законів та у
разі виявлення порушень вживати
відповідних заходів для їх усунення та
притягнення винних осіб до
відповідальності.

ДВС України не має статусу іншого
відомства, а є одним із центральних
органів виконавчої влади, а не
відомством.

Проте, Генеральна прокуратура України
та Генеральний прокурор України
всупереч нормам законодавства
перенаправила вищевказані скарги
позивачів, саме до керівників того ж
державного органу, на які були скарги
про порушення законів, що унеможливило
проведення перевірок у відповідності
до норм законодавства та вжиття
відповідних заходів.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що дії Генеральної
прокуратури України та Генерального
прокурора України, що полягли в
перенаправлення скарг позивачів до
керівників виконавчої служби України
замість перенаправлення до
підвідомчих прокуратур для проведення
перевірок обставин, викладених у
скаргах, були протиправними та
суперечили нормам закону, оскільки
недоречно було відправляти керівникам
установ вимогу щодо проведення
перевірки фактів порушень працівника
цього ж державного органу, тому дана
позовна вимога підлягає частковому
задоволенню.

Розглядаючи наступні позовні вимоги:
«6) Визнати необґрунтованим,
безпідставним, протиправним та
скасувати рішення від 23.09.2011 № 05/2/3-7209-07
начальника ГУ представництва в суді,
захисту інтересів громадян та держави
при виконанні судових рішень О. Кучера
як таке, що не стосується
відповідей/рішення від 26.04.2011 № 05/2/3-7209-07
заступника начальника ГУ
представництва в суді, захисту
інтересів громадян і держави при
виконанні судових рішень ГПУ М.
Банчука, від 12.05.2011 № 05/2/3-7209-07
начальника управління організації
представництва ГПУ І. Суховетрука.» та
«7) Визнати необґрунтованою,
протиправною та скасувати
відповідь/рішення від 05.09.2011 № 05/2/3-7209-07
заступника начальника ГУ
представництва в суді, захисту
інтересів громадян і держави при
виконанні судових рішень ГПУ М. Банчука
при неналежному та необґрунтованому
розгляді скарги № 2гпу ОСОБА_1, ОСОБА_2
від 08.08.2011 вх. № 14.» колегія суддів
дійшла висновку, що вони не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Вищевказані листи про результати
розгляду скарги не є актами державного
чи іншого органу, оскільки вони не
породжуєють правових наслідків,

Тобто, особливою відмінністю правового
акту від інших управлінських актів є
наявність у ньому змісту управління
певної особи шляхом встановлення прав
і обов'язків для інших суб'єктів.

Акт державного чи іншого органу - це
юридична форма рішень цих органів,
тобто офіційний письмовий документ,
який породжує певні правові наслідки,
спрямований на регулювання тих чи
інших суспільних відносин і має
обов'язковий характер для суб'єктів цих
відносин.

Висновки вказаних листів не породжують
певних правових наслідків для
позивачів та не мають обов'язкового
характеру для позивача, адже фактично
по суті позивач оскаржив
листи-відповіді.

Така позиція кореспондується з
позицією, викладеною в Ухвалі Вищого
адміністративного суду України від
24.06.2010 у справі № К-14217.

Відтак, задоволення позовних вимог в
іншій частині, що викладено вище є
достатнім способом захисту порушених
прав позивачів, а тому помилково
обраний спосіб захисту позивачами в
цій частині задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги позивача «п. 14
заборонити Генеральній прокуратурі
України, не розглядаючи звернення
ОСОБА_1, ОСОБА_2, перенаправляти їх до
інших державних органів», суд зазначає
про неможливість задоволення такої
вимоги, оскільки суду не відомо (справа
не містить таких доказів) чи будуть
позивачі звертатися із зверненнями до
відповідачів у майбутньому та які дії
вчинятимуть відповідачі в результаті
надходження таких звернень, а тому це
позовна вимога заявлена на майбутнє і
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

В ч.1, ч.4, ч.5 та ч.6 ст.72 КАС України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених ст.72 цього
Кодексу. Суб'єкт владних повноважень
повинен подати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі. У разі
невиконання цього обов'язку суд
витребовує названі документи та
матеріали. Суд може збирати докази з
власної ініціативи. Якщо особа, яка
бере участь у справі, без поважних
причин не надасть докази на пропозицію
суду для підтвердження обставин, на які
вона посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів.

Частиною 1 ст.71 КАС України встановлено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

Статтею 159 КАС України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яке
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З огляду на вищевказане, колегія суддів
дійшла висновку про наявність підстав
для часткового задоволення позовних
вимог позивачів, оскільки відповідачам
не доведено повну правомірність своїх
дій.

Оскільки позивач був звільнений від
сплати судового збору, судові витрати в
даному випадку відсутні та стягненню
не підлягають.

На підставі вищевикладеного та
керуючись положеннями ст.2, ст.11, ст.69,
ст.71, ст.86, ст.158-ст.163, ст.167, ст.254 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2
задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність
Генеральної прокуратури України, що
проявились в перенаправленні скарги
ОСОБА_1, ОСОБА_2 від 31.08.2010 № 9, поданої
згідно ст. 97 КПК України та адресованої
Генеральному прокурору України для
розгляду Заступнику Міністра юстиції
України - директору Департаменту ДВС
Міністерства юстиції України Стадніку
Г.В.

3. Визнати протиправною бездіяльність
Генеральної прокуратури України щодо
перенаправлення листом від 28.08.2008 №
05/2/3-7209-07 першого заступника начальника
ГУ представництва в суді, захисту
інтересів громадян та держави при
виконанні судових рішень ГПУ
В.В.Салкова; листом від 29.09.2009 № 05/2/3-7209-07
заступника Генерального прокурора
України С.Винокурова; листом від 07.09.2008
№ 05/2/3-7209-07 першого заступника
начальника ГУ представництва в суді,
захисту інтересів громадян та держави
при виконанні судових рішень ГПУ
В.В.Салкова; листом від 14.12.2009 № 05/2/3-7209-07
першого заступника начальника ГУ
представництва в суді, захисту
інтересів громадян та держави при
виконанні судових рішень ГПУ
В.В.Салкова; листом від 31.12.2009 № 05/2/3-7209-07
першого заступника начальника ГУ
представництва в суді, захисту
інтересів громадян та держави при
виконанні судових рішень ГПУ
В.В.Салкова; листом - доручення від
04.06.2010 № 07/1/1-11224-07 в.о. начальника ГПУ
Р.Романчук; листом - доручення від
23.06.2010 № 07/2/1-р в.о. начальника ГУ нагляду
за додержанням законів щодо прав і
свобод та захисту інтересів держави
ГПУ О. Онищенко; листом від 19.03.2010 №
05/2/3-7209-07 першого заступника начальника
ГУ представництва в суді, захисту
інтересів громадян та держави при
виконанні судових рішень ГПУ
В.В.Салкова; листом від 12.04.2010 № 05/2/3-7209-07
першого заступника начальника ГУ
представництва в суді, захисту
інтересів громадян та держави при
виконанні судових рішень ГПУ
В.В.Салкова; листом від 09.09.2010 № 05/2/3-7209-07
першого заступника начальника ГУ
представництва в суді, захисту
інтересів громадян та держави при
виконанні судових рішень ГПУ
В.В.Салкова; листом від 19.01.2011 № 05/2/3-7209-07
в.о. начальника відділу представництва
при виконанні судових рішень ГПУ В.
Новікова; листом від 28.04.2011 № 05/2/3-7209-07
начальник відділу представництва при
виконанні судових рішень ГПУ Ю. Цигана
всіх заяв, скарг ОСОБА_1, ОСОБА_2 на дії,
рішення та бездіяльність посадових і
службових осіб Міністерства юстиції
України, Департаменту ДВС Міністерства
юстиції України, Урядового
Уповноваженого у справах
Європейського суду з прав людини Ю.Є.
Зайцева до Міністерства юстиції
України, Департаменту ДВС Міністерства
юстиції України, Заступнику Міністра
юстиції України - директору
Департаменту ДВС Міністерства юстиції
України Стадніку Г.В. та до КМУ.

4. В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, після закінчення
строку на апеляційне оскарження,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо постанова не оскаржена в
апеляційному порядку. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст.ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Головуючий суддя
Н.В. Клочкова

Судді

К.Ю. Гарник

В.А. Кузьменко