Справа № 807/2227/14
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 серпня 2014 рокум. Ужгород№ 807/2227/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дору Ю.Ю.

при секретарі Пирожук Н.П.,

за участю:

позивача: Закарпатського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів -представник не з'явився,

відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сіко-Б-Транс"
-представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Закарпатського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сіко-Б-Транс" про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені в сумі 14715,49 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Закарпатське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів(далі -
Позивач) звернулося до Закарпатського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Сіко-Б-Транс"(далі - ТОВ "Сіко-Б-Транс",
Відповідач) про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені в сумі 14715,49 грн.

Позовні вимоги мотивовані наступним.
Відповідно до статті 19 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні»№ 875-ХІІ (надалі
Закон України № 875-ХІІ) для підприємств,
установ і організацій встановлюється
норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів у розмірі 4
відсотків середньооблікової
чисельності штатних працівників
облікового складу за рік, а якщо працює
від 8 до 25 осіб -у кількості одного
робочого місця. Відповідно до звіту про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2013 рік відповідач не
виконав вимогу Закону України № 875 щодо
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів. У зв'язку з
цим до відповідача застосовано
адміністративно-господарську санкцію
у розмірі середньої річної заробітної
плати на підприємстві за кожне робоче
місце, призначене для працевлаштування
інваліда і не зайняте інвалідом. Однак,
відповідач в строк встановлений
законом не сплатив
адміністративно-господарські санкції
у зв'язку з чим останньому було
нараховано пеню.

У судове засідання представник
позивача не з'явився, проте подав суду
заяву, якою просив розглянути справу за
відсутності представника позивача за
наявними матеріалами справи.(а.с.23)

Відповідач в судове засідання не
з'явився з невідомих причин, хоча про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлений за адресою вказаною в
позовній заяві та яка відповідає
витягу з відомостей в Єдиному
державному реєстрі(а.с.25-29) належним
чином, в підтвердження чого в
матеріалах справи наявне поштове
відправлення, яке повернулось на
адресу суду у зв'язку із закінченням
терміну зберігання(а.с.17), а за таких
обставин, на підставі ст. 35 КАС України,
сторона вважається належним чином
повідомленою про дату, час та місце
судового засідання. Суд вважає, що спір
можливо вирішити на підставі наявних у
справі доказів.

Відповідно до частини 1 статті 41 КАС
України у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень КАС України розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється. А оскільки сторони в
судове засідання не з'явилися,
фіксування судового процесу не
здійснюється.

Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

У відповідності з ч. 1 ст.19 Закону № 875
для підприємств, установ і організацій
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8-25 осіб - у кількості
одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації
які використовують найману працю,
самостійно розраховують кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів відповідно до нормативу,
встановленого частиною першою статті 19
Закону № 875, і забезпечують
працевлаштування інвалідів. При
розрахунках кількість робочих місць
округлюється до цілого значення.

Підприємства, установи, організації
повинні самостійно здійснювати
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць.

З аналізу матеріалів справи, зокрема,
поданого Відповідачем звіту про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів за 2013 рік(а.с.5), судом
встановлено, що Відповідач не виконав
вимоги Закону № 875, оскільки,
середньооблікова кількість інвалідів,
які повинні працювати на підприємстві,
відповідно до вимог ч. 1 ст. 19 Закону № 875
в 2013 році становила 1 особу, а фактично
на підприємстві протягом 2013 року не
працював жодний інвалід.

Згідно Закону України "Про
реабілітацію інвалідів в Україні" від
06.10.2005 року №2961-IV робоче місце інваліда
- місце або виробнича ділянка
постійного або тимчасового
знаходження осіб у процесі трудової
діяльності на підприємствах, в
установах і організаціях.

Відповідно до ст. 18 Закону № 875
підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Виконанням нормативу робочих місць у
кількості, визначеній згідно з
частиною першою статті 19 Закону № 875,
вважається працевлаштування
підприємством, установою, організацією
інвалідів, для яких це місце роботи є
основним. Підстав звільнення від
виконання обов'язку Закон не містить.

Таким чином, згідно вимог чинного
законодавства, на підприємство
покладено обов'язок створювати робочі
місця для працевлаштування інвалідів
та інформувати про таку кількість
створених робочих місць органи
працевлаштування інвалідів.

Наказом Мінпраці України № 420 від 19.12.2005
року затверджена форма статистичної
звітності № 3-ПН „Звіт про наявність
вакансій", яка подається
підприємствами, установами та
організаціями щомісячно на адресу
державної служби зайнятості.

Так, Відповідачем до відділення Фонду
було подано Звіт про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2013 рік, з
якого випливає, що останній вимогу
Закону не виконав, оскільки згідно
Звіту на підприємстві протягом 2013 року
середньооблікова кількість інвалідів -
0 осіб.(а.с.5)

Відповідно до ст.20 Закону № 875
підприємства де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж встановлено нормативом, щороку
сплачують
адміністративно-господарські санкції
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Отже, Відповідач повинен був
самостійно в строк до 15 квітня року,
наступного за роком в якому відбулось
порушення, розрахувати та сплатити
адміністративно-господарські санкції.
Оскільки, середньорічна зарплата
штатного працівника у відповідача в 2013
році становила 28750,00 грн., то за не
працевлаштування інвалідів у
необхідній кількості (1 інвалід)
відповідач повинен сплатити в дохід
Державного бюджету України 14375,00 грн.,
відповідно до розрахунку
адміністративно-господарських санкцій
(а.с. 6).

Згідно ст.20 Закону «порушення термінів
сплати адміністративно-господарських
санкцій тягне за собою нарахування
пені. Пеня обчислюється виходячи з 120
відсотків річних облікової ставки
Національного банку України, що діяла
на момент сплати, нарахованої на повну
суму недоїмки за весь її строк.»

Так, на день подачі позивачем позовної
заяви до суду 03.07.2014 року строк
прострочення платежу становить 79 днів,
а отже Відповідачу нараховано пеню при
обліковій ставці НБУ 9,50 відсотки у
розмірі 224,36 грн.

Відтак, загальна сума заборгованості
Відповідача становить 14715,49 грн. грн.,
яку ним не було сплачено у
добровільному порядку.

На підставі вище вказаного суд
приходить до висновку, що позов
підглягає задоволенню, позовні вимоги
підтверджено належними та допустимими
доказами.

У відповідності до ч. 4 ст. 94 КАС України
у справах, в яких позивачем є суб'єкти
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 128, 160-163
КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Закарпатське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сіко-Б-Транс" про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені в сумі 14715,49 грн. - задовольнити
повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сіко-Б-Транс" (88000,
Закарпатська область, м. Ужгород, вул..
Грушевського, 29/81, код ЄДРПОУ - 31266924) на
користь Закарпатського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції
та пеню в сумі 14715,49 грн. (чотирнадцять
тисяч сімсот п'ятнадцять гривень 49
копійок).

3. Судові витрати на підставі ч.4 ст. 94
КАС України із відповідача не
стягуються.

4.Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Закарпатський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення, а у разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

СуддяЮ.Ю. Дору