Справа № 804/6015/14
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2014 р. Справа № 804/6015/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О. при
секретарі судового засіданняЛісній
А.М. за участю представників сторін: від
позивача від відповідача від третьої
особи ОСОБА_3 Чохелі Т.Р. Абрамов Д.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом гр. ОСОБА_6
до Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області, третя особа - Дніпропетровська
міська рада про визнання нечинним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 18.03.2014 року
№, -

ВСТАНОВИВ:

28.04.2014р. гр. ОСОБА_6 звернувся з позовом
до Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області, третя особа - Дніпропетровська
міська рада та просить визнати
нечинним та скасувати податкове
повідомлення-рішення № від
18.03.2014р. про сплату суми грошового
зобов'язання за платежем - орендна
плата з фізичних осіб за 2011-2013р. в
розмірі 84395,56 грн.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що відповідачем
вдруге нараховано за оспорюваним
рішенням суми орендної плати з
урахуванням того, що відповідачем уже
за 2011-2013р.р. були прийняті податкові
повідомлення-рішення № від
30.03.2011р., податкове
повідомлення-рішення № від
08.02.2012р., податкове
повідомлення-рішення № від
07.02.2013р., які оспорюються позивачем, при
цьому, за результатами судового
оскарження судові рішення за 2011-2012р.
набрали законної сили, судове рішення
за 2013р. станом на 18.03.2014р. перебуває на
стадії апеляційного оскарження. Також
позивач посилається на те, що договір
оренди землі від 15.10.2007р. укладений між
позивачем та Дніпропетровською
міською радою, який є підставою для
нарахування відповідачем орендної
плати за землю, є припиненим у зв'язку з
тим, що позивач здійснив продаж
нерухомого майна, що розташоване на
земельній ділянці загальною площею 2327,2
кв.м. за адресою: АДРЕСА_2, яке 28.04.2012р.
зареєстроване за гр. ОСОБА_7, який і є
користувачем земельної ділянки згідно
та вимог ст.ст.120, 141 Земельного кодексу
України. Позивач зазначає, що законом
встановлено підстави припинення
договору оренди, зокрема, і набуття
іншою особою права власності на
будівлю, яка розташована на земельній
ділянці, а тому договір, на його думку,
не потребує його припинення шляхом
розірвання сторонами, оскільки договір
і так є припиненим відповідно до закону
з урахуванням постанови суду від
31.05.2012р., яка набрала законної сили. У
зв'язку з викладеним позивач вважає, що
відповідачем безпідставно та
незаконно нараховане податкове
зобов'язання вдруге за один і той же
самий період - 2011-2013р.р. по 21512,55 грн. та
безпідставно збільшено суму орендної
плати за землю до 28131,85 грн. за 2011-2013р. за
оспорюваним рішенням.

Представник позивача в у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував,
письмових заперечень на позов без
поважної причини суду не надав.

Представник третьої особи проти позову
заперечував, просив у задоволенні
позову відмовити посилаючись на те, що
договір суборенди землі від 15.10.2007р.
укладений між позивачем та
Дніпропетровською міською радою не
розірвано у встановленому законом та
договором порядку, що не заперечується
позивачем, у зв'язку з неявкою позивача
або його представника для підписання
договору про розірвання договору до
міської ради, що унеможливлює
нотаріальне посвідчення такого
договору та реєстрації його в
Державному реєстрі. За нормами п.288.1
ст.288 Податкового кодексу України
обов'язок органу місцевого
самоврядування інформувати орган
державної податкової служби про
розірвання договорів оренди землі до 1
числа місяця, що настає за місяцем, у
якому відбулися зазначені зміни, а
отже, до укладення договору про
розірвання договору оренди землі від
15.10.2007р. позивач повинен сплачувати
податкове зобов'язання з орендної
плати за землю на підставі чинного
договору оренди землі від 15.10.2007р. у
зв'язку з чим нарахування орендної
плати вважає правомірним.

У судовому засіданні оголошувалася
перерва до 04.07.2014 року.

Судом у ході судового розгляду справи
встановлені наступні обставини у
справі.

15.10.2007р. між Дніпропетровською міською
радою та гр.ОСОБА_6 був укладений
договір оренди землі загальною площею
0,1444га, що розташована у АДРЕСА_1 строком
дії договору - на 15 років (а.с.12-16).

В подальшому, 28.12.2007р. між гр. ОСОБА_6 та
гр. ОСОБА_7 був укладений договір
купівлі-продажу за яким позивач продав
будівлю спорткомплексу, що розташована
на земельній ділянці за адресою:
АДРЕСА_2, що підтверджується копією
договору купівлі-продажу (а.с.17-18).

22.07.2008р. гр. ОСОБА_6 звернувся до
Дніпропетровської міської ради з
листом в якому повідомляв про
відчуження спорткомплексу,
розташованого на земельній ділянці за
адресою: АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_7 та просив
виконати роботи для укладення договору
оренди землі на гр. ОСОБА_7, при цьому, не
заперечував проти розірвання договору
оренди землі, укладеного з позивачем,
що підтверджується копією листа від
21.07.2008р. (а.с.19).

06.10.2010р. Дніпропетровською міською
радою було прийнято рішення №400/61 про
вилучення у гр. ОСОБА_6 земельної
ділянки площею 0,1444 га по АДРЕСА_1 і
зарахування її до земель міста
(кадастровий №:02:112:0173; договір
оренди землі від 15.10.2007р. припинити
шляхом розірвання за взаємною згодою
(а.с.21).

В подальшому, позивач у грудні 2012р.
звернувся з заявою до
Дніпропетровської міської ради в якій
просив забезпечити виконання рішення
міськради від 06.10.2010р. №400/61 (а.с.24-25).

17.12.2012р. Дніпропетровська міська рада
надала позивачеві відповідь на заяву
та для підготовки договору про
розірвання договору оренди землі
запропонувала позивачеві звернутися
особисто або через його представника
до управління корпоративних прав
департаменту корпоративних прав та
правового забезпечення
Дніпропетровської міської ради з
наданням додаткових документів, які
перелічені у листі №8/8-644 (а.с.26).

Як встановлено в судовому засіданні
позивач після 17.12.2012р. не з'являвся до
Дніпропетровської міської ради та
договору про розірвання договору
оренди землі не підписував, що також
підтверджено і представником позивача
в судовому засіданні.

18.03.2014р. податковою інспекцією було
прийнято податкове
повідомлення-рішення № за яким
позивачеві було визначено суму
грошового зобов'язання за платежем:
орендна плата з фізичних осіб за
2011-2013р.р. у розмірі 84395,56 грн. (а.с.10).

Позивач вважає, що відповідачем
безпідставно вдруге йому нарахована
орендна плата за землю за 2011-2013р.р., так
як відповідачем уже приймались
відповідні податкові
повідомлення-рішення за вказаний
період - 30.03.2011р., 08.02.2012р., 07.02.2013р., які
позивачем були оскаржені в судовому
порядку, два із трьох судових рішень
набрали законної сили, а третє
знаходиться на стадії апеляційного
оскарження, вважає, що договір оренди
землі є припиненим відповідно до
закону та не потребує укладення
договору про його розірвання згідно
ст.ст. 120, 141 Земельного кодексу України.

Заслухавши представників сторін, які
беруть участь у справі, дослідивши
матеріали справи, з'ясувавши обставини
справи, перевіривши доводи та давши їм
належну правову оцінку,
проаналізувавши норми чинного
законодавства України, оцінивши їх у
сукупності, суд приходить до висновку
про наявність підстав для часткового
задоволення даного позову щодо
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 18.03.2014р. в частині
нарахування позивачеві орендної плати
за землю за 2012р. та 2013р. в сумі 43025,18 грн.,
а в частині нарахування орендної плати
за землю позивачеві за 2011р. в сумі 21512,59
грн. за оспорюваним податковим
повідомленням-рішенням, слід відмовити
у позові, виходячи з наступного.

Зі змісту оспорюваного податкового
повідомлення-рішення від 18.03.2014р. судом
встановлено, що податковою інспекцією
позивачеві було визначено суму
грошового зобов'язання за платежем:
орендна плата з фізичних осіб за
2011-2013р.р. у розмірі 84395,56 грн. на підставі
договору оренди землі від 15.10.2007р.,
який є на момент розгляду цієї справи
не розірваним, у порядку,
встановленому договором оренди землі,
що підтверджено як представниками
відповідача, третьої особи, так і не
заперечувалося і представником
позивача.

В той же час, 30.03.2011р. податковою
інспекцією було прийнято податкове
повідомлення-рішення № про
визначення позивачеві орендної плати з
фізичних осіб за 2011р. у розмірі 21512,59
грн.;

- 08.02.2012р. було прийнято податкове
повідомлення-рішення № про
визначення позивачеві орендної плати з
фізичних осіб за 2012р. у розмірі 21512,59
грн.;

- 07.02.2013р. було прийнято податкове
повідомлення-рішення № про
визначення позивачеві орендної плати з
фізичних осіб за 2013р. у розмірі 21512,59
грн.

Позивач оскаржив вищевказані
податкові повідомлення-рішення в
судового порядку та за результатами
розгляду судових справ за постановою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 23.04.2013р. у
справі №2а/0470/6706/11 у задоволенні позову
позивачеві щодо визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення № від
30.03.2011р. про нарахування орендної плати
позивачеві в сумі 21512,59 грн. за 2011р.
відмовлено, при цьому, вказане судове
рішення набрало законної сили 23.04.2013р.
(а.с.32-33).

У відповідності до вимог ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Також, і статтею 124 Конституції України
передбачено, що рішення суду, які
набрали законної сили підлягають
виконанню на всій території України.

Як встановлено судом, після прийняття
вищевказаного судового рішення, а
також станом і на 18.03.2014р. (день
прийняття оспорюваного рішення)
орендна плата за землю за 2011р. не була
позивачем сплачена на підставі
податкового повідомлення-рішення
№ від 30.03.2011р.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що нарахування позивачеві
податковою інспекцією податкового
зобов'язання по орендній платі за
землю з фізичних осіб за 2011р. в сумі
21512,59 грн. за оспорюваним податковим
повідомленням-рішенням від 18.03.2014р.
після набранням законної сили
постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 23.04.2013р. у справі №2а/0470/6706/11 є
законним та обґрунтованим з
урахуванням вимог ст. 124 Конституції
України, а тому в цій частині позовні
вимоги позивача не підлягають
задоволенню.

Окрім того, слід зазначити, що у
відповідності до вимог ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Статтею 21 Податкового кодексу України
визначено, що посадові особи
контролюючих органів зобов'язані
дотримуватися Конституції України та
діяти виключно у відповідності з цим
Кодексом та іншими законами України,
іншими нормативними актами.

У відповідності до п. 286.5 ст. 286
Податкового кодексу України
нарахування фізичним особам сум
податку проводиться органами
державної податкової служби, які
видають платникові до 1 липня поточного
року податкове повідомлення-рішення
про внесення податку за формою,
встановленою у порядку, визначеному
статтею 58 цього Кодексу. У разі
переходу права власності на земельну
ділянку від одного власника до іншого
протягом календарного року орган
державної податкової служби надсилає
податкове повідомлення-рішення новому
власнику після отримання інформації
про перехід права власності.

Пунктами 288.1, 288.2, 288.3 ст. 288 Податкового
кодексу України визначено, що
підставою для нарахування орендної
плати за земельну ділянку є договір
оренди такої земельної ділянки. Органи
виконавчої влади та органи місцевого
самоврядування, які укладають договори
оренди землі, повинні до 1 лютого
подавати органу державної податкової
служби за місцезнаходженням земельної
ділянки переліки орендарів, з якими
укладено договори оренди землі на
поточний рік та інформувати
відповідний орган державної
податкової служби про укладення нових,
внесення змін до існуючих договорів
оренди землі та їх розірвання до 1 числа
місяця, що настає за місяцем, у якому
відбулися зазначені зміни. Платником
орендної плати є орендар земельної
ділянки. Об'єктом оподаткування є
земельна ділянка, надана в оренду.

Як вбачається із наявних в матеріалах
справи документів, позивач - ОСОБА_6 є
орендарем земельної ділянки, яка
розташована у АДРЕСА_1 на підставі
договору оренди землі від 15.10.2007р., який
зареєстрований в реєстрі за № 6992
строком дії на п'ятнадцять років, який
було укладено між позивачем та
Дніпропетровською міською радою на
підставі рішення міської ради від
12.10.2006р. № 114/5 та від 10.08.2007р. №127/18
(а.с.12-15).

Згідно до розділу 12 умов вищевказаного
договору передбачено, що зміна умов
договору здійснюється у письмовій
формі за взаємною згодою сторін.

Дія договору припиняється у разі:
закінчення строку, на який його було
укладено; придбання орендарем
земельної ділянки у власність; викупу
земельної ділянки для суспільних
потреб або примусового відчуження
земельної ділянки з мотивів суспільної
необхідності в порядку, встановленому
законом; смерті фізичної
особи-орендаря. Договір припиняється
також і в інших випадках, передбачених
законом. Дія договору припиняється
шляхом його розірвання за взаємною
згодою сторін; рішенням суду на вимогу
однієї із сторін унаслідок невиконання
другою стороною обов'язків,
передбачених договором, та внаслідок
випадкового знищення, пошкодження
орендованої земельної ділянки, яке
істотно перешкоджає її використанню, а
також з інших підстав, визначених
законом.

Пунктом 12.6 договору визначено, що
перехід права власності на орендовану
земельну ділянку до другої особи
Орендаря є підставою для змін умов або
розірвання договору.

Із розділу 9 вказаного договору також
вбачається, що орендар - тобто в даному
випадку позивач, зобов'язаний у разі
переходу права власності або права
користування на будівлі чи споруди,
розташовані на наданій земельній
ділянці, у 10-денний строк з моменту
настання таких змін письмово
повідомити про це орендодавця - п.9.4
договору.

Також, у відповідності до вимог п.7.1,
п.7.8 договору оренди землі після
припинення дії договору орендар
повертає орендареві земельну ділянку у
стані не гіршому порівняно з тим, у
якому від одержав її в оренду.
Повернення земельної ділянки
здійснюється за актом
приймання-передачі (а.с.13-14).

У відповідності до ст. 30 Закону України
«Про оренду землі» зміна умов договору
оренди землі здійснюється за взаємною
згодою сторін.

У разі припинення або розірвання
договору оренди землі орендар
зобов'язаний повернути орендодавцеві
земельну ділянку на умовах, визначених
договором. Орендар не має права
утримувати земельну ділянку для
задоволення своїх вимог до орендодавця
- ст. 34 Закону України «Про оренду
землі»

Отже, з аналізу вищенаведених умов
договору оренди землі та норм чинного
законодавства видно, що позивач
повинен був вчинити відповідні дії,
визначені у п.9.4 договору оренди землі,
направлені на перехід права власності
до іншої особи, а п. 12.6 договору
встановив, що перехід права власності
на орендовану земельну ділянку до
другої особи Орендаря є підставою не
для припинення договору, а підставою
для зміни його умов або розірвання
договору.

Як вбачається з наданих суду
документів позивач - ОСОБА_6 за
договором купівлі-продажу від 28.12.2007р.
продав будівлю спорткомплексу, яка
розташована на земельній ділянці у
АДРЕСА_2 - гр. ОСОБА_7, що підтверджується
копією відповідного договору, копією
витягу із Державного реєстру
правочинів та копією витягу КП БТІ про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 28.04.2012р. (а.с.17-18).

Однак, як встановлено судом та
підтверджено в судовому засіданні з
пояснень представника позивача, у
період з 28 грудня 2007р. протягом 10 днів
з моменту переходу права власності у
відповідності до п.9.4 умов договору
позивач з письмовим повідомленням до
орендодавця щодо переходу права
власності на нерухоме майно до іншої
особи та з заявою про зміну або
розірвання договору з цих підстав з
урахуванням п.12.6 договору позивач не
звертався, а відповідний лист подав до
Дніпропетровської міської ради лише
22.07.2008р. (а.с.19).

При цьому, слід зазначити, що позивач у
період з 2008р. по день розгляду цієї
справи до Дніпропетровської міської
ради, не зважаючи на його запрошення
для оформлення договору про розірвання
договору оренди землі жодного разу не
з'явився, що також підтверджено і
представником позивача у ході судового
розгляду справи.

Окрім того, із усних пояснень
представника позивача судом
встановлено, що на момент розгляду
даної справи, договір оренди землі від
15.10.2007р. між позивачем та міською радою
не розірвано у відповідності до умов
договору та спір про примусове
розірвання договору оренди землі
перебуває на розгляді у судовій
інстанції.

З огляду на викладене, та виходячи з
того, що позивач не здійснив
оформлення розірвання договору оренди
землі у встановленому чинним
законодавством України порядку, суд
приходить до висновку, що нарахування
податковою інспекцією орендної плати
за землю позивачеві до оформлення
розірвання договору оренди землі та
реєстрації договору про його
розірвання у Державному земельному
кадастрі є законним та обґрунтованим,
виходячи з умов укладеного договору, з
аналізу вищенаведених норм чинного
земельного та податкового
законодавства.

Частинами 1, 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ст. 86 цього ж Кодексу, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Представником позивача у ході судового
засідання не надано жодних доказів
вчинення позивачем дій направлених на
оформлення розірвання договору оренди
землі та повернення земельної ділянки
орендодавцю у встановленому договором
та законом порядку.

Є безпідставними та необґрунтованими
посилання представника позивача на те,
що договір оренди землі припинений в
силу закону на підставі ст.ст. 120, 141
Земельного кодексу України, оскільки
вони спростовуються поясненнями
самого представника позивача, який
пояснив, що докази припинення
зазначеного договору оренди землі у
порядку, визначеному умовами договору
відсутні, договір оренди не розірвано,
земельна ділянка за актом
приймання-передачі орендодавцеві не
повернута, навпаки, спір про розірвання
договору оренди землі розглядається в
судовому порядку.

Таким чином, з досліджених судом
документів та дій самого позивача
судом встановлено неналежне виконання
позивачем умов договору оренди землі
від 15.10.2007р. щодо зміни, припинення,
розірвання умов договору оренди землі
у разі переході права власності на
нерухоме майно до іншої особи.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Крім того, слід зазначити, що ні ст. 120, 141
Земельного кодексу України, ні ст. 377 ЦК
України, ні ст. 31 Закону України «Про
оренду землі» не передбачає
автоматичного переходу права
користування до іншої особи у разі
набуття іншою особою права власності
на нерухоме майно з урахуванням
наявності укладеного діючого договору
оренди землі та виходячи з умов щодо
зміни, припинення та розірвання
договору, визначених таким договором
та виходячи з того, що п.286.5 ст. 286
Податкового кодексу України
передбачено, що у разі переходу права
власності на земельну ділянку від
одного власника до іншого протягом
календарного року орган державної
податкової служби надсилає податкове
повідомлення-рішення новому власнику
після отримання інформації про перехід
права власності.

Як встановлено в судовому засіданні,
податкова інспекція станом на 18.03.2014р.
будь-яких відомостей щодо зміни,
припинення чи розірвання договору
оренди від 15.10.2007р. не отримувала, а
позивачем на підтвердження
протилежного суду жодних доказів не
надано.

У відповідності до ч.3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Отже, перевіривши дії податкового
органу щодо прийняття оспорюваного
податкового повідомлення-рішення на
дотримання відповідачем всіх вимог,
визначених ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у ході його прийняття в частині
нарахування орендної плати за землю за
2011р. в сумі 21512,59 грн., суд приходить до
висновку, що оспорюване податкове
повідомлення-рішення в цій частині
прийнято відповідачем у межах
повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України і
законами України, обґрунтовано, із
врахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення, з
дотриманням рівності перед законом, а
тому прийняте суб'єктом владних
повноважень оспорюване рішення в цій
частині є законним та обґрунтованим.

Між тим, підлягають задоволенню
позовні вимоги позивача щодо визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№000171503 від 18.03.2014р. в частині
нарахування орендної плати за землю за
2012р., за 2013р. у загальній сумі 43025 грн. 18
коп., виходячи з наступного.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
31.05.2012р. у справі №2а/0470/5061/12 було
визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення №
від 08.02.2013р. про нарахування
позивачеві орендної плати за землю з
фізичних осіб у сумі 21512,59 грн. за 2012р.
(а.с.35-37).

Зазначене судове рішення набрало
законної сили 01.10.2012р., що підтверджено
представником відповідача в судовому
засіданні.

З огляду на наявність судового рішення,
яке набрало законної сили та з
урахуванням вимог ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, обов'язковість виконання
судового рішення, яке набрало законної
сили згідно до вимог ст. 124 Конституції
України, суд приходить до висновку, що
нарахування позивачеві орендної плати
за 2012р. за податковим
повідомленням-рішенням від 18.03.2014р.
вдруге за один і той же період є
протиправним та таким, що суперечить
нормам ч.1 ст.61 Конституції України.

Також є протиправним і нарахування
податковою інспекцією позивачеві
орендної плати за землю за 2013р. згідно
оспорюваного податкового
повідомлення-рішення з огляду на те, що
постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
24.10.2013р. у справі №804/5220/13-а позивачеві
відмовлено у задоволенні позову щодо
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 07.02.2013р. про нарахування
позивачеві орендної плати за землю за
2013р. та зазначене судове рішення
станом на 18.03.2014р. ( дата прийняття
оспорюваного рішення) дане судове
рішення не набрало законної сили, а у
відповідності до вимог п.56.18 ст.56 ПК
України воно є неузгодженим до
набранням рішенням законної сили.

Окрім того, слід зазначити, що у
відповідності до вимог ст.ст.11,162
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, задовольняючи позов
повністю або частково, має право
визнати протиправним рішення
індивідуальної дії, а виходячи з того,
що оспорюване рішення не є
нормативно-правовим актом, а є актом
індивідуальної дії, слід визнати
протиправним та скасувати оспорюване
податкове повідомлення-рішення в
частині нарахування позивачеві
орендної плати за 2012р., за 2013р. в
загальній сумі 43025,18 грн.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд
приходить до висновку про часткове
задоволення даного позову.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11,12,71,86, 94, 122,160, 161, 162,
163,167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов гр. ОСОБА_6 до
Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області, третя особа - Дніпропетровська
міська рада про визнання нечинним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 18.03.2014 року
№- задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області № від 18.03.2014 року в
частині нарахування орендної плати за
землю за 2012р., 2013р. в сумі 43025 грн. 18 коп.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги до суду першої
інстанції з одночасним направленням
копії апеляційної скарги до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня проголошення постанови, або
протягом десяти днів з моменту
отримання копії постанови відповідно
до вимог ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку та у строки, визначені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Повний текст постанови складений
09.07.2014р.

Суддя С.О.
Конєва