Справа № 813/5482/14
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2014-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/5482/14
Львівський окружний адміністративний
суд,
головуючого-судді
секретар судового засідання
за участю представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Львові адміністративну
справу за позовом Управління
Пенсійного фонду України у
Жидачівському районі Львівської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Жидачівському
районі Львівської області про
зобов'язання вчинити дії,-
Управління Пенсійного фонду України в
Жидачівському районі Львівської
області звернулося до суду із вказаним
вище позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Жидачівському
районі Львівської області, в якому
просить суд зобов'язати відповідача
включити в Акт звірки виплачену
позивачем суму допомоги на поховання
ОСОБА_2 в розмірі 300 грн. та стягнути з
відповідача на його користь виплачений
розмір допомоги на поховання за
жовтень 2013 р. в розмірі 300 грн.
В обґрунтування своїх вимог
покликається на те, що заявлені до ВВДФ
ССНВПЗ України в Жидачівському районі
Львівської області вимоги про
відшкодування заборгованості по
виплаті допомоги на поховання та на її
доставку на загальну суму 300 грн. не
прийняті до відшкодування
відповідачем з огляду на відсутність
причинно-наслідкового зв'язку між
смертю і трудовим каліцтвом або
професійним захворюванням осіб, що
померли. Зазначив, що обов'язок
відшкодування відповідачем витрат на
виплату допомоги на поховання
передбачений п.4 Порядку відшкодування
Фондом витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійних захворювань та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. Оскільки позивач вважає,
що дані витрати повинні
відшкодовуватися відповідачем,
звернувся із зазначеним позовом до
суду. Вважає відмову неправомірною.
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю з підстав наведених в позові.
Відповідач заперечень на позов,
витребувані судом докази не надав, явки
повноважного представника в судове
засідання не забезпечив. Суд вжив всі
залежні від нього заходи для
повідомлення відповідача належним
чином про час і місце розгляду судової
справи з його участю та реалізації ним
права судового захисту своїх прав та
інтересів, а тому вважає за можливе
розглянути справу без участі
відповідача відповідно до положень
Заслухавши думку представника
позивача, з'ясувавши обставини, на які
позивач посилається як на підставу
своїх вимог та дослідивши докази, якими
вони обґрунтовуються, суд вважає, що
позов підлягає до задоволення,
мотивуючи це наступним.
У зв'язку зі смертю гр. ОСОБА_2 у 2013 року
Управління відповідно до вимог ст.53
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року виплатило
родичам допомогу на поховання на
загальну суму 300 грн.
Сума допомоги була включена у Списки на
відшкодування допомоги на поховання за
жовтень 2013 року, однак Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Жидачівському
районі Львівської області відмовилося
внести ці суми до Акту щомісячної
звірки витрат по особових справах
Причиною не включення виплачених сум є
те, що смерть не пов'язана зі страховим
випадком державного соціального
Статтею 1 Закону України від 14 січня 1998
року №16/98-ВР "Основи законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" (далі -
Закон №16/98-ВР) встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.
Відповідно до статті 4 цього Закону в
Україні залежно від страхового випадку
є такі види загальнообов'язкового
державного соціального страхування:
пенсійне страхування; страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням; медичне
страхування; страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності; страхування на випадок
безробіття; інші види страхування,
передбачені законами України.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.
У статті 25 Закону №16/98-ВР перелічені
види соціальних послуг і матеріального
забезпечення за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням. Усі
види страхування, крім медичного,
включають в себе допомогу на поховання.
Так, зокрема, до пенсійного страхування
входить допомога на поховання
пенсіонерів; до страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням, -
допомога на поховання (крім поховання
пенсіонерів, безробітних та осіб, які
померли від нещасного випадку на
виробництві); до страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання - допомога
на поховання осіб, які померли
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
Пунктом 5 частини першої статті 24
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України зобов'язано
співпрацювати з фондами з інших видів
соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.
Відповідно до статті 21 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" у разі настання
страхового випадку Фонд у
встановленому законом порядку повинен,
зокрема, своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачувати відповідні кошти йому або
особам, які перебували на його
утриманні; організовувати поховання
померлого, відшкодовувати вартість
пов'язаних з цим ритуальних послуг
відповідно до місцевих умов.
Відповідно до частини восьмої статті 34
Закону №16/98-ВР, у разі смерті
потерпілого від нещасного випадку або
професійного захворювання витрати на
його поховання несе Фонд згідно з
порядком, визначеним Кабінетом
Порядок проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 11.07.2001 року №826,
регулює питання відшкодування Фондом
таких витрат страхувальнику або сім ї
застрахованого, чи іншій особі, яка
здійснювала поховання потерпілого, на
організацію поховання та пов'язаних з
цим ритуальних послуг. Витрати на
поховання провадяться у разі смерті
потерпілого, що настала за обставин, за
яких настає страховий випадок
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, перелік яких наведено
Кабінетом Міністрів України (пункт 2
цього Порядку). Організація поховання
працівника, який загинув на
виробництві або помер у лікарні під час
лікування отриманої на виробництві
травми, проводиться страхувальником
(пункт 5 зазначеного Порядку).
Згідно з абзацом 2 частини дев'ятої
статті 34 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" у разі смерті
потерпілого, який одержував страхові
виплати і не працював, розмір
відшкодування шкоди особам, зазначеним
у статті 33 цього Закону, визначається
виходячи із суми щомісячних страхових
виплат і пенсії, які одержував
потерпілий на день його смерті, з
відповідним коригуванням щомісячних
страхових виплат згідно із статтею 29
цього Закону. Причинний зв'язок смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів.
Аналіз норм Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", який визначає правову
основу, економічний механізм та
організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що призвели
до втрати працездатності або загибелі
застрахованих на виробництві осіб, та
зазначеного вище Порядку,
затвердженого на виконання частини
восьмої статті 34 цього Закону, дає
підстави вважати, що Фонд зобов'язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.
У той же час, наявності такого
причинного зв'язку смерті громадянина
ОСОБА_2 з одержаним каліцтвом судом не
встановлено і позивачем не доведено.
Одночасно з викладеним, суд вважає, що
обраний у цій справі спосіб захисту
(відновлення) порушеного, на думку
позивача, права є таким, що не
відповідає змісту прав Управління
Пенсійного фонду України щодо
відшкодування понесених ним витрат.
Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений постановою
Правління Пенсійного фонду України та
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 04.03.2003 р. №5-4/4, не
врегульовує спірних відносин, які
виникли у даному випадку, оскільки
встановлене ним правило підписання
актів звірки розрахунків розраховано
на відсутність спору.
У разі незгоди на підписання актів з
боку Фонду соціального страхування від
нещасних випадків вимоги про стягнення
мають вирішуватись у судовому порядку
в судах адміністративної юрисдикції, а
не шляхом пред'явлення вимог про
підписання актів звірки.
Згаданий Порядок визначає механізм
відшкодування на централізованому
рівні Фондом соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності"(крім осіб, зазначених у
пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому
числі добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.
Оскільки, відповідно до ч.2 ст.19
Конституції України органи державної
влади повинні діяти лише в межах, в
порядку та у спосіб, визначені чинним
законодавством, і зазначеними вище
нормативними актами передбачено, як
саме повинні діяти органи Пенсійного
фонду та Фонду соціального страхування
під час відшкодування витрат, суд
дійшов висновку, що Управління
Пенсійного фонду України в в м.
Дрогобичі та Дрогобицькому районі
Львівської області немає повноважень
звертатися до суду з позовом про
зобов'язання Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування включити для
відшкодування до Актів щомісячної
звірки суми пенсій, які є спірними.
Аналогічна правова позиція висловлена
в Постановах Верховного Суду України
від 15.04.2008р., 30.09.2008р., 23.03.2010р., ухвалах
Вищого адміністративного суду України
Таким чином, виходячи з заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України та матеріалів справи,
враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позовні вимоги позивача є
безпідставними, не ґрунтуються на
законі, і тому в задоволені позову
Відповідно до вимог ст. 94 КАС України
судові витрати у формі судового збору у
даній справі не стягуються.
Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -
В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії повного тексту
постанови до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
Кухар Н.А.

Повний текст постанови виготовлено 20
серпня 2014 року.