Справа № 825/2579/14
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2014-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 серпня 2014 року
Чернігів Справа №
825/2579/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого-судді
- Д'якова В.І.,

за участю секретаря
- Воєдило Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Чернігові
справу за адміністративним позовом
прокурора Чернігівського району
Чернігівської області, за участю
третіх осіб на стороні позивача, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору - Головне управління
Держземагенства у Чернігівській
області, Державна інспекція сільського
господарства в Чернігівській області
до Чернігівської районної державної
адміністрації, за участю третьої особи
на стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
ОСОБА_1 про визнання протиправним та
скасування розпорядження,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Чернігівського району
Чернігівської області, за участю
третіх осіб на стороні позивача, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору - Головне управління
Держземагенства у Чернігівській
області, Державна інспекція сільського
господарства в Чернігівській області
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Чернігівської районної
державної адміністрації, за участю
третьої особи на стороні відповідача,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - ОСОБА_1, в якому просить
суд визнати протиправним та скасувати
розпорядження Чернігівської районної
державної адміністрації від 22.10.2012 № 702
«Про надання земельної ділянки в
оренду», яким затверджено «Проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в оренду строком на 49 років
площею 4,00 га ріллі за рахунок земель
запасу ОСОБА_1 для ведення особистого
селянського господарства біля с.
Слобода на території Слобідської
сільської ради Чернігівського району
Чернігівської області».

Свої вимоги позивач мотивує тим, що
оскаржуване розпорядження є
незаконним, оскільки винесене з
порушенням вимог статті 19 Конституції
України та частини 1 статті 5 Закону
України «Про особисте селянське
господарство», а тому підлягає
скасуванню.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив суд їх
задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

Представник Головного управління
Держземагенства у Чернігівській
області в судове засідання не з'явився,
про дату, час та місце розгляду справи
повідомлений належним, причини неявки
суду не повідомив.

Представник Державної інспекції
сільського господарства в
Чернігівській області в судовому
засідання підтримав позов прокурора
Чернігівського району Чернігівської
області та просив суд його
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні визнав позовні вимоги та не
заперечував проти задоволення позову.

ОСОБА_1 в судовому засіданні не
заперечувала проти задоволення позову.

Вислухавши пояснення сторін, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
приходить до висновку, що позов
необхідно задовольнити, виходячи з
наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
Державною інспекцією сільського
господарства в Чернігівській області,
відповідно до плану робіт інспекції на
І квартал 2014 року, проведена планова
перевірка дотримання вимог земельного
законодавства Чернігівською районною
державною адміністрацією в частині
прийняття розпоряджень щодо передачі у
власність, надання у користування, в
тому числі в оренду, вилучення (викупу)
земельних ділянок в процесі укладання
цивільно-правових угод за 2012-2014 роки.

За результатами перевірки складено акт
перевірки дотримання вимог земельного
законодавства від 21.02.2014 №44 (а.с.9-13).

В ході проведення перевірки
встановлено, що розпорядженням
Чернігівської районної державної
адміністрації № 288 від 15.05.2012 «Про
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення в оренду
земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства»,
керуючись ст. 17, 33, 123, 124, 134 та п. 12
розділу X Перехідних положень
Земельного кодексу України громадянці
ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки
сільськогосподарського призначення в
оренду строком на 49 років орієнтовною
площею 4,00 га ріллі за рахунок земель
запасу для ведення особистого
селянського господарства на території
Слобідської сільської ради
Чернігівського району Чернігівської
області (а.с.14).

Розпорядженням Чернігівської районної
державної адміністрації №702 від 22.10.2012
ОСОБА_1 затверджено «Проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в оренду строком на 49 років
площею 4,00 га ріллі за рахунок земель
запасу для ведення особистого
селянського господарства біля с.
Слобода на території Слобідської
сільської ради Чернігівського району».
(а.с.16)

Матеріали перевірки були передані до
прокуратури Чернігівського району
Чернігівської області для вжиття
відповідних заходів реагування.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи суд звертає увагу на наступне.

Спірні правовідносини, які виникли між
сторонами регулюються Земельним
кодексом України, Законом України від
09.04.1999 № 586-XIV «Про місцеві державні
адміністрації», Законом України від
15.05.2003 №742-IV «Про особисте селянське
господарство».

Згідно статті 13 Конституції України
земля, її надра, атмосферне повітря,
водні та інші природні ресурси, які
знаходяться в межах території України,
природні ресурси її континентального
шельфу, виключної (морської)
економічної зони є об'єктами права
власності Українського народу. Від
імені Українського народу права
власника здійснюють органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
цією Конституцією.

Відповідно до ст. 118 Конституції
України виконавчу владу в областях і
районах, містах Києві та Севастополі
здійснюють місцеві державні
адміністрації.

Відповідно до абзацу 7 частини 1 статті
13 Закону України «Про місцеві
адміністрації» до відання місцевих
державних адміністрацій у межах і
формах, визначених Конституцією і
законами України, належить вирішення
питань використання землі, природних
ресурсів, охорони довкілля.

Приписами статті 17 Земельного кодексу
України встановлено, що до повноважень
місцевих державних адміністрацій у
галузі земельних відносин, зокрема
належить розпорядження землями
державної власності в межах,
визначених цим Кодексом.

Пунктом 2 частини 1 статті 21 Закону
України «Про місцеві державні
адміністрації» місцева державна
адміністрація розпоряджається землями
державної власності відповідно до
закону.

Згідно частини 3 статті 22 Земельного
кодексу України, землі
сільськогосподарського призначення
надаються у власність та передаються в
користування громадянам у т.ч. для
ведення особистого селянського
господарства.

Відповідно до абзацу першого частини
першої статті 116 Земельного Кодексу
України громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом, або за
результатами аукціону.

Громадяни України мають право на
безоплатну передачу їм земельних
ділянок із земель державної або
комунальної власності в таких
розмірах: а) для ведення фермерського
господарства - в розмірі земельної
частки (паю), визначеної для членів
сільськогосподарських підприємств,
розташованих на території сільської,
селищної, міської ради, де знаходиться
фермерське господарство. Якщо на
території сільської, селищної, міської
ради розташовано декілька
сільськогосподарських підприємств,
розмір земельної частки (паю)
визначається як середній по цих
підприємствах. У разі відсутності
сільськогосподарських підприємств на
території відповідної ради розмір
земельної частки (паю) визначається як
середній по району; б) для ведення
особистого селянського господарства -
не більше 2,0 гектара; в) для ведення
садівництва - не більше 0,12 гектара;
г) для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (присадибна ділянка) у селах -
не більше 0,25 гектара, в селищах - не
більше 0,15 гектара, в містах - не більше
0,10 гектара; ґ) для індивідуального
дачного будівництва - не більше 0,10
гектара; д) для будівництва
індивідуальних гаражів - не більше 0,01
гектара (частина перша статті 121
Земельного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону
України «Про особисте селянське
господарство» для ведення особистого
селянського господарства
використовують земельні ділянки
розміром не більше 2,0 гектара, передані
фізичним особам у власність або оренду
в порядку, встановленому законом.

Однак, при винесенні оскаржуваного
розпорядження відповідачем не
враховано вимоги частини 1 статті 5
Закону України «Про особисте селянське
господарство» та затверджено ОСОБА_1
Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки в оренду строком на 49
років площею 4,00 га ріллі за рахунок
земель запасу для ведення особистого
селянського господарства біля с.
Слобода на території Слобідської
сільської ради Чернігівського району.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

При вирішенні даної справи судом були
враховані положення частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Частиною 1 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

В силу ст. 136 Кодексу адміністративного
судочинства України позивач може
відмовитися від адміністративного
позову, а відповідач - визнати
адміністративний позов протягом
всього часу судового розгляду,
зробивши усну заяву. Якщо відмову від
адміністративного позову чи визнання
адміністративного позову викладено в
адресованій суду письмовій заяві, ця
заява приєднується до справи. Судове
рішення у зв'язку з відмовою від
адміністративного позову, визнанням
адміністративного позову чи
примиренням сторін ухвалюється за
правилами, встановленими статтями 112, 113
цього Кодексу.

У частинах 3, 4 ст. 112 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у разі повного визнання
відповідачем адміністративного позову
і прийняття його судом приймається
постанова суду про задоволення
адміністративного позову. Суд не
приймає відмови від адміністративного
позову, визнання адміністративного
позову і продовжує розгляд
адміністративної справи, якщо ці дії
позивача або відповідача суперечать
закону чи порушують чиї-небудь права,
свободи або інтереси.

Підстав для неприйняття визнання
адміністративного позову судом не
встановлено.

Таким чином, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, визнання позову
відповідачем, системного аналізу
положень чинного законодавства
України та матеріалів справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
прокурора Чернігівського району
Чернігівської області необхідно
задовольнити.

Судові витрати, згідно статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтею 124 Конституції
України, статтями 122, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги прокурора
Чернігівського району Чернігівської
області задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
розпорядження Чернігівської районної
державної адміністрації від 22.10.2012 № 702
«Про надання земельної ділянки в
оренду», яким затверджено «Проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в оренду строком на 49 років
площею 4,00 га ріллі за рахунок земель
запасу ОСОБА_1 для ведення особистого
селянського господарства біля с.
Слобода на території Слобідської
сільської ради Чернігівського району
Чернігівської області».

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167, 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
підпис В.І. Д'яков