Справа № 33/547
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 33/547
інстанції: Смирнова Ю.М.
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

14 серпня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

Головуючого судді
Аліменка В.О.,

суддів
Кучми А.Ю., Файдюка В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу позивача
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві на
Постанову Господарського суду мiста
Києва від 06 лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Техмаш», Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Укренерго» про визнання угоди
недійсною та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2004 року Державна податкова
інспекція у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві звернулись до Господарського
суду мiста Києва з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Техмаш», Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Укренерго», в якому просили суд
визнати усну угоду, укладену між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Укренерго» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Техмаш» шляхом
обміну документів на загальну суму 4650,
00 грн. недійсною; зобов'язати
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Укренерго»
повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю «Техмаш» грошові
кошти у сумі 4650, 00., отримані згідно
платіжних доручень; стягнути з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Техмаш» в дохід
Державного бюджету України
товарно-матеріальні цінності, отримані
згідно накладної №373 від 09.08.2002 року та
податкової накладної № 155 від 09.08.2002
року на загальну суму 4650, 00 грн.

Постановою Господарського суду мiста
Києва від 06 лютого 2014 року у
задоволенні адміністративного позову -
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить Постанову суду першої
інстанції скасувати та постановити по
справі нове рішення, яким
адміністративний позов задовольнити.
Свої вимоги апелянт аргументує тим, що
постанова суду першої інстанції є
незаконною та необґрунтовано.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними у справі доказами, колегія
суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
09.08.2002 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Укренерго» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Техмаш» було
укладено усну угоду шляхом обміну
документів, за якою ТОВ «Укренерго»
продає, а ТОВ «Техмаш» купує
товарно-матеріальні цінності на
загальну суму 4650, 00.

На виконання угоди Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Укренерго» передав Товариству з
обмеженою відповідальністю «Техмаш»,
згідно накладної №373 від 09.08.2002 року,
товарно-матеріальні цінності на
загальну суму 4650, 00 грн. та видав
податкову накладну № 155 від 09.08.2002 року
на загальну суму 4650, 00 грн.

На виконання угоди ТОВ «Техмаш»
оплатило вартість отриманих від ТОВ
«Укренерго» товарно-матеріальних
цінностей та перерахувало на рахунок
ТОВ «Укренерго» грошові кошти на
загальну суму 4650, 00 грн., що
підтверджується випискою з банку від
15.08.2002 року.

Однак, позивач вважає, що угода між ТОВ
«Укренерго» та ТОВ «Техмаш» є такою, що
укладена з метою, завідомо суперечною
інтересам держави та суспільства при
наявності умислу зі сторони ТОВ
«Укренерго». Обгрунтовуючи свої доводи
Державна податкова інспекція у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
посилається на рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 19.12.2003 у
справі №2-5375/6, яким визнано недійсними
з моменту реєстрації установчі
документи Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укренерго», а саме:
Протокол № 1 загальних зборів
учасників ТОВ «Укренерго», статут,
установчий договір від 14.09.2001, а також
визнано недійсними з моменту
реєстрації свідоцтво про державну
реєстрацію суб'єкта підприємницької
діяльності - юридичної особи ТОВ
«Укренерго» від 09.11.2001 та визнано
недійсним з моменту внесення в реєстр
платників податку на додану вартість
свідоцтво №37023318 від 05.02.2002 про
реєстрацію платника податку па додану
вартість.

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції дійшов висновку, що
наслідком заниження відповідачами
податкових зобов'язань можуть бути
відповідні донарахування сум податків
та застосування штрафних санкцій, а не
визнання недійсними угод.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів.

Спірні правовідносини на момент їх
виникнення регулювалися Цивільним
кодексом Української РСР від 18.07.1963 №
1540-VI.

Відповідно до ст. 41 ЦК Української РСР
угодами визнаються дії громадян і
організацій, спрямовані на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав або обов'язків.

Згідно із ст. 49 ЦК Української РСР Якщо
угода укладена з метою, завідомо
суперечною інтересам соціалістичної
держави і суспільства, то при
наявності умислу у обох сторін - в разі
виконання угоди обома сторонами - в
доход держави стягується все одержане
ними за угодою, а в разі виконання угоди
однією стороною з другої сторони
стягується в доход держави все
одержане нею і все належне з неї
першій стороні на відшкодування
одержаного. При наявності ж умислу лише
у однієї з сторін все одержане нею за
угодою повинно бути повернуто другій
стороні, а одержане останньою або
належне їй на відшкодування
виконаного стягується в доход держави.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 19.12.2003 у справі №2-5375/6, на
яке посилається позивач - скасовано.
Під час нового розгляду справи позов
ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укренерго», треті
особи: ДПІ у Шевченківському районі м.
Києва, ТОВ «Пачкова виробнича фірма
«Агросвіт», ТОВ «Техмаш», ТОВ «Гранд
Електронік» про визнання недійсним
протоколу загальних зборів,
установчого договору, свідоцтва про
державну реєстрацію суб'єкта
підприємницької діяльності - юридичної
особи та свідоцтва про реєстрацію
платника податку па додану вартість
залишено без розгляду, що
підтверджується ухвалою Апеляційного
суду міста Києва від 17.03.2005 та ухвалою
Голосіївського районного суду м. Києва
від 19.07.2005.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позивачем не надано належних доказів
на підтвердження того, що факт ухилення
від сплати податків конкретними
посадовими особами Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Укренерго» встановлений
обвинувальним вироком суду, що набрав
законної сили.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
викладені в апеляційній скарзі не
знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві на
Постанову Господарського суду мiста
Києва від 06 лютого 2014 року - залишити
без задоволення.

Постанову Господарського суду мiста
Києва від 06 лютого 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.О. Аліменко

Судді

А.Ю. Кучма

В.В. Файдюк

Головуючий суддя
Аліменко В.О.

Судді:
Кучма А.Ю.

Файдюк В.В.