Справа № 671/1037/14-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2014-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 671/1037/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Ніколова С.В.
Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2014 року
м.
Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Смілянця Е. С.

суддів: Полотнянка Ю.П. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду у
Волочиському районі Хмельницької
області на постанову Волочиського
районного суду Хмельницької області
від 20 червня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду у
Волочиському районі Хмельницької
області про визнання нечинною відмови
у призначенні пільгової пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з позовом до управління Пенсійного
фонду України у Волочиському районі
про визнання неправомірною відмови
відповідача в призначенні йому пенсії
за віком на пільгових умовах
відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" та
зобов'язання призначити таку.

Волочиський районний суд Хмельницької
області постановою від 20.06.2014 року
вказаний позов задовольнив повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, відповідачем
подано апеляційну скаргу з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим, апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити позивачу в задоволенні
позову.

Обгрунтовуючи апеляційні вимоги
скаржник посилався на відсутність
відомостей про ліквідацію без
правонаступництва ЗКП "Коопзаготпром",
зокрема зауважуючи, що первинними
документами не підтверджено роботу
позивача на посаді забійника та
відсутні відомості про переведення з
посади учня забійника на посаду
забійника, а також через відсутність
відомостей про атестацію робочих місць
та відсутність даних про нарахування
за окремі роки заробітної плати.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі в судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження,
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 198 Кодексу
адміністративного судочинства
(далі-КАС) України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції, суд
апеляційної інстанції має право
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Як досліджено з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач зарахований на роботу у
Волочиську районну заготконтору (з 1998
року - заготівельно-кооперативне
підприємство "Коопзаготпром") учнем
забійника з випробувальним терміном з
28 листопада 1988 року згідно наказу № 181
від 30 листопада 1988 року, де працював до
01 листопада 2001 року. В наказах про
надання щорічної відпустки на даному
підприємстві посада позивача за 1990-1991
роки, за 1993, 1995, 1997, 1998 роки зазначена як
забійник худобозабійного пункту. В
розрахунково-платіжних відомостях по
заробітній платі за період з 1991 по 2001
роки позивач зазанчений як забійник.

В свою чергу, як встановлено під час
апеляційного розгляду,
заготівельно-кооперативне
підприємства "Коопзаготпром" 12 лютого
2002 року постановою правління
товариства № 19
заготівельно-кооперативного
підприємства "Коопзаготпром" було
ліквідоване, а 05 травня 2003 року
скасована державна реєстрація даного
підприємства як суб'єкта
підприємницької діяльності згідно
розпорядження Волочиської районної
державної адміністрації № 190 від 05.05.2003
року і його виключено з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України.

Суд першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови та задоволенні
позову виходив з того, що відмова
відповідача в призначенні ОСОБА_2
пенсії за віком на пільгових умовах
відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" є
неправомірною, оскільки відсутність
документів, що зазначені у відмові
відповідача від 22.04.2014 року не може
позбавити позивача його
конституційного права на соціальний
захист щодо вирішення питання надання
йому пенсії за віком на пільгових
умовах відповідно до статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення», а
тому його права підлягають захисту.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів апеляційної
інстанції погоджується, виходячи з
наступного.

За змістом п. "б" ст. 13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" в редакції
від 5 листопада 1991 року N 1788-XII, що був
чинним на час набуття позивачем права
на пенсію, тобто на час, коли виникли
спірні правовідносини, на пільгових
умовах мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи:
працівники, зайняті повний робочий
день на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, - за списком N 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 25 років, з них не менше 12
років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до ст. 62 цього ж Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Постановою Ради Міністрів РСР від 22
серпня 1956 року № 1175 затверджено Списки
виробництв, цехів, професій та посад,
робота на яких дає право на державну
пенсію на пільгових умовах та в
пільгових розмірах.

Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 18
листопада 2005 року №383 затверджено
Порядок застосування Списків №1 і №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, пунктом 3 якого
визначено, що при визначенні права на
пенсію за віком на пільгових умовах
застосовуються Списки, що чинні на
період роботи особи. При цьому до
пільгового стажу зараховується весь
період роботи на відповідних посадах
або за професіями незалежно від дати
внесення цієї посади чи професії до
Списків.

Професії - забійники худоби,
забійники великої рогатої худоби,
забійники дрібної рогатої худоби,
забійники свиней,
забійники-універсали; допоміжні
робітники, зайняті виконанням окремих
операцій при забої і переробці худоби,
які дають право на отримання пенсії за
віком на пільгових умовах, містяться в
розділі XXII харчова промисловість в п. 19
м'ясна промисловість Списку № 2
виробництв, цехів, професій і посад,
робота на яких дає право на державну
пенсію на пільгових умовах та у
пільгових розмірах, затвердженому
постановою Кабінету Міністрів України
від 11.03.94 року № 162, яка дає право на
отримання пенсії за віком на пільгових
умовах.

Як свідчать матеріали справи,
загальний стаж роботи позивача після
досягнення ним віку 55 років становив
більше 25 років, в тому числі повний
робочий день на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, - за списком N 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України понад 12 років 6
місяців років.

Зазначені обставини підтверджуються
наявними в матеріалах справи
паспортними даними позивача, записами
у трудовій книжці позивача, архівними
довідками Волочиського районного
трудового архіву Хмельницької області
від 21.01.2014 року №с4, №с56, актом №109
зустрічної перевірки документів про
стаж та заробітну плату для
призначення пенсії від 14.02.2014 року та не
спростовані відповідачем.

При цьому надаючи правову оцінку
висновкам суду першої інстанції судова
колегія зважає на положення ч. 2 ст. 27
КЗпП України відповідно до якої, строк
випробування при прийнятті на роботу
робітників не може перевищувати одного
місяця. Частиною 1 ст. 28 КЗпП України
передбачено, що коли строк
випробування закінчився, а працівник
продовжує працювати, то він вважається
таким, що витримав випробування, і
наступне розірвання трудового
договору допускається лише на
загальних підставах.

В свою чергу як встановлено судом,
позивач після закінчення строку
випробування продовжував працювати на
посаді забійника, отримував заробітну
плату як забійник та в наказах про
надання йому щорічної відпустки
значився як забійник, що дає підстави
стверджувати, що позивач після
закінчення місячного строку
випробування працював забійником, а не
учнем забійника, що спростовує
відповідні посилання відповідача
наведені в апеляційній скарзі.

Безпідставними суд апеляційної
інстанції вважає також посилання
апелянта щодо ненадання позивачем
відповідних документів, оскільки
неможливість надання документів про
переведення відповідача з посади учня
забійника на посаду забійника та про
нарахування заробітної плати з 01.09.1998
року по 30.09.1998 року, з 01.03.2001 року по
01.11.2001 року виникла не з вини позивача,
водночас необхідність зберігання
необхідної документації стосовно
трудової діяльності працівників
підприємства покладається на
адміністрацію підприємства.

Зрештою колегія суддів вважає
необгрунтованими посилання
відповідача на те, що не проведення
атестації робочих місць, є підставою
для відмови у зарахуванні до
пільгового стажу позивача та
призначенні йому пенсії на пільгових
умовах, оскільки своєчасне проведення
атестації покладається на керівника
підприємства і її непроведення за
встановлених судом обставин не може
бути підставою для невключення
зазначеного періоду роботи позивача до
пільгового стажу.

Отже, наведені в апеляційній скарзі
доводи не викликають сумнівів щодо
правильності висновків суду першої
інстанції та застосування норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційну
скаргу належить залишити без
задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду у Волочиському районі
Хмельницької області залишити без
задоволення, а постанову Волочиського
районного суду Хмельницької області
від 20 червня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Смілянець Е. С.

Судді
Полотнянко Ю.П.

Сушко О.О.