Справа № 816/3118/14
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2014-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/3118/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Костенко Г.В.,

при секретарі судового засідання -
Колодяжному Д.В.,

за участю представника позивача -
Крамаренко О.П.,

представника відповідача -
Гершковича С.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за
адміністративним позовом Полтавського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Юнсон" про
стягнення санкцій та пені, -

В С Т А Н О В И В:

07 серпня 2014 року позивач Полтавське
обласне відділення Фонду соціального
захисту інвалідів звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Юнсон" (далі - ТОВ
"Юнсон") про стягнення санкцій та
пені в загальному розмірі 24814,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що відповідачем у 2013 році не
виконано норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів
установлений статтею 19 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні", у зв'язку з чим ТОВ
"Юнсон" повинно було згідно зі статтею 20
вказаного Закону до 16 квітня 2013 року
самостійно сплатити
адміністративно-господарські санкції
в розмірі середньорічної заробітної
плати штатного працівника. Оскільки
зазначену суму відповідачем не
сплачено, то на підставі ч. 2 ст. 20 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" на
суму заборгованості було нараховано
пеню.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
просив позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував,
посилаючись на те, що ТОВ "Юнсон" у
відповідності до вимог Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" створило належну
кількість робочих місць для інвалідів,
про що повідомлявся Полтавський
міський центр зайнятості шляхом
направлення щомісячних звітів. Проте
інваліди на підприємство впродовж 2013
року не направлялися. Звідси, на думку
відповідача, відділенням Фонду
безпідставно нараховано
адміністративно-господарські санкції
та пеню.

У судовому засіданні представник
відповідача підтримав заперечення
проти позову та просив суд у позові
відмовити.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши залучені до
матеріалів справи та зібрані судом
письмові докази, застосувавши до
спірних правовідносин відповідні
норми матеріального та процесуального
права, суд приходить до наступних
висновків.

Судом встановлено, що згідно зі звітом
про зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2013 рік форма № 10-ПІ (а.с.3),
поданим ТОВ "Юнсон" 12 березня 2014 року
відділенню Фонду, середньооблікова
кількість штатних працівників
облікового складу на підприємстві за
2013 рік становила 105 осіб, фонд оплати
праці штатних працівників - 2494,8 тис.
грн., середньорічна заробітна плата
штатного працівника - 23760 грн. При цьому
у звіті зазначено, що середньооблікова
кількість штатних працівників, яким
відповідно до чинного законодавства
встановлена інвалідність (рядок 02) - 3
особи, кількість інвалідів-штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог ст. 19 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" (рядок 03) - 4 особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" для підприємств,
установ, організацій, в тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів в
розмірі 4 % середньооблікової
чисельності штатних працівників
облікового складу за рік, а якщо працює
від 8 до 25 осіб - у кількості одного
робочого місця.

Згідно з розрахунком, наданим
позивачем, кількість робочих місць,
призначених для забезпечення
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу 4% становить 4 особи (105 х
0,04).

Відповідно до звіту ТОВ "Юнсон" про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2013 рік (форма № 10-ПІ) на
підприємстві відповідача у 2013 році
працювало 3 інваліди.

Згідно зі ст. 20 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
місцевих бюджетів.

Разом з тим, статтею 18 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" передбачено, що
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

У судовому засіданні встановлено, що
відповідачем на адресу Полтавського
міського центру зайнятості протягом 2013
року направлялися звіти про наявність
вільних робочих місць за формою 3-ПН для
працевлаштування інваліда. (а.с.13-14).

Однак на працевлаштування до ТОВ
"Юнсон" інваліди не направлялися,
оскільки за вказаними спеціальностями
особи з інвалідністю на обліку в службі
зайнятості не перебували.

Таким чином, відповідач інформував
службу зайнятості про створення
робочого місця для інвалідів та вживав
всіх належних заходів для забезпечення
працевлаштування інвалідів.

З аналізу норм Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" слідує, що
обов'язок підприємства щодо створення
робочих місць для інвалідів не
супроводжується його обов'язком
підбирати і працевлаштовувати
інвалідів на створені робочі місця,
натомість вимагає від нього вжиття
заходів для працевлаштування
інвалідів, визначених у ст. 18 Закону.

При вирішенні питання про
правомірність стягнення
адміністративно-господарських санкцій
суд виходить із загальних норм права
відносно відповідальності за
порушення зобов'язань та встановлення
в діях або бездіяльності роботодавця
складу правопорушення з метою
застосування юридичної
відповідальності у вигляді
адміністративно-господарських
санкцій, при цьому враховує, що
елементами правопорушення є вина та
наявність причинного зв'язку між самим
порушенням та його наслідками.

Оскільки судом встановлено, що
відповідач вживав усіх необхідних
заходів для працевлаштування
інвалідів, а саме, створив робоче місце
для працевлаштування інвалідів,
надавав державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, звітував
Фонду соціального захисту інвалідів
про зайнятість та працевлаштування,
тоді як службою зайнятості інваліди
направлені не були, застосування до
ТОВ "Юнсон"
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць є необґрунтованим.

Отже позовні вимоги відділення Фонду
про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 4 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог
Полтавського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Юнсон" про стягнення
санкцій та пені - відмовити.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 19
серпня 2014 року.

Суддя
Г.В. Костенко