Справа № 661/3055/14-а
Суддя: Чирський Г. М.
Дата ухвалення: 2014-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 661/3055/14-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2014 року

Суддя Новокаховського міського суду
Херсонської області Чирськои Г.М.,
розглянувши одноособово в порядку
скороченого провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду
України в м. Нова Каховка, третя особа -
Головне управління Пенсійного фонду
України в Херсонській області про
зарахування стажу роботи на посаді
судді для призначення та виплати
щомісячного грошового утримання судді,
-

в с т
а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним
позовом, посилаючись на те, що з 1973 року
по 1988 рік більше 15 років він прослужив у
системі військових трибуналів на
суддівських посадах і у 1988 році по
досягненню пенсійного віку був
звільнений з суддівської роботи за
віком з призначенням військової
пенсії. Маючи намір вирішити питання
про виплату йому щомісячного довічного
грошового утримання судді, він 18.11.2013 р.
звернувся з відповідною заявою до
відповідача про перевід його з пенсії
військовослужбовця з призначенням та
виплатою довічного утримання судді,
але отримав відмову з посиланням
відповідача на ст. 109 Закону України
«Про судоустрій та статус суддів» в
редакції від 08.07.2010 р., згідно якого
право на відставку та отримання
щомісячного довічного грошового
утримання настає за наявністю
20-річного стажу роботи на посаді судді.
З названих підстав постановами від
19.02.2014 р. Новокаховського міського суду
Херсонської області та від 10.06.2014 р.
Одеського апеляційного
адміністративного суду йому
відмовлено у задоволенні позовних
вимог. 14.06.2014 р. він звернувся до
відповідача із заявою про зарахування
його часу перебування на військовій
службі більше ніж 13 років до стажу
роботи за спеціальністю, тобто суддею,
що випливає з вимог ст. 8 Закону України
«Про соціальний та правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей», згідно якої час перебування
громадянина України на військовій
службі зараховується до їх страхового
стажу за спеціальністю, а також до
стажу Державної служби». Отримавши
відмову від відповідача, звернувся до
суду із зазначеним позовом, просивши
визнати відмову відповідача
зарахувати у стаж його роботи на посаді
судді, який дає право на відставку та
отримання довічного грошового
утримання, строк його військової
служби з 22.07.1959 р. по 25.10.1965 р., і з 05.09.1967 р.
по 21.06.1973 р. неправомірною, зобов»язати
відповідача зарахувати цей стаж як
суддівський, який дає право на
відставку та отримання довічного
грошового утримання.

31.07.2014 року на адресу суду надійшли
письмові заперечення на позовну заяву
від УПФ України в м. Нова Каховка, в
яких відповідач просив відмовити в
задоволенні позову, оскільки позивачу
призначено пенсію за вислугу 30 років
відповідно до ст. ст. 12, 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» з 05.07.1988 р., тобто до
набрання чинності Законом України «Про
судоустрій і статус суддів».

У своїх письмових запереченнях третя
особа просить відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог з тих самих
підстав, що і відповідач.

Відповідно до ст. 183-2 КАС України
справа підлягає розгляду в порядку
скороченого провадження у відсутності
сторін.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що з
жовтня 1972 року по квітень 1988 року
позивач працював на посадах старшого
секретаря, члена та заступника голови
військового трибуналу.

Позивачу ОСОБА_1 з 05.07.1988 р. призначено
пенсію за вислугу 30 років відповідно до
ст. ст. 12,13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб»

Згідно ст.. 8 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їй
сімей», на яку посилається позивач як
на підставу своїх вимог, час
перебування громадян України на
військовій службі зараховується до їх
страхового стажу, стажу роботи, стажу
роботи за спеціальністю, а також до
стажу державної служби.

Разом з тим, відповідно до рішення
Конституційного суду від 03.06.2013 р. №
3-рп/2013 «У справі за конституційним
поданням Верховного суду України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) окремих положень
статті 2, абзацу другого пункту 2
розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні
положення» Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи»,
статті 128 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» (справа
щодо змін умов виплати пенсій і
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці)», …
законом виключно для суддів у
відставці встановлюється щомісячне
довічне грошове утримання або за їх
вибором пенсія державних службовців,
що є гарантією забезпечення
незалежності суддів. Одержання суддею
щомісячного довічного грошового
утримання обумовлене винятково
наявністю стажу на роботі судді не
менше двадцяти років та виходом у
відставку і не залежить від досягнення
суддею пенсійного віку, передбаченого
в частині першій статті 138 Закону №
2453…»

Відповідно до положень статті 43 Закону
України «Про статус суддів» від 15
грудня 1992 року №2862-ХІІ, який втратив
чинність на підставі Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» від 7
липня 2010 року №2453-VІ, передбачено, що
кожен суддя за умови, що він працював на
посаді судді не менше 20 років, має право
на відставку, тобто на звільнення його
від виконання обов'язків за власним
бажанням або у зв'язку з закінченням
строку повноважень. Суддя також має
право на відставку за станом здоров'я,
що перешкоджає продовженню виконання
обов'язків.

Відповідно до частини 4 статті 43 цього
Закону до стажу роботи, що дає право на
відставку судді та отримання
щомісячного довічного грошового
утримання, крім роботи на посадах
суддів судів України, державних
арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів
України, зараховується також час
роботи на посадах суддів і арбітрів у
судах та державному і відомчому
арбітражі колишнього СРСР та
республік, що раніше входили до складу
СРСР, час роботи на посадах,
безпосередньо пов'язаних з
керівництвом та контролем за
діяльністю судів у Верховному Суді
України, в обласних судах, Київському і
Севастопольському міських судах,
Міністерстві юстиції України та
підвідомчих йому органах на місцях, за
діяльністю арбітражів у Державному
арбітражі України, Вищому арбітражному
суді України, а також на посадах
прокурорів і слідчих за умови
наявності у всіх зазначених осіб стажу
роботи на посаді судді не менше 10 років.

Дія цієї статті залишилась чинною у
зв'язку із прийняттям Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» від 7
липня 2010 року №2453-VI згідно підпункту 1
пункту 2 розділу 12 Прикінцевих
положень.

З 1 березня 2008 року набрала чинності
постанова Кабінету Міністрів України
від 11 червня 2008 року №545 якою пункт 3-1
постанови Кабінету Міністрів України
від 3 вересня 2005 року №865 «Про оплату
праці та щомісячне грошове утримання
суддів» доповнено абзацом 2 такого
змісту: «до стажу роботи, що дає судді
право на відставку та одержання
щомісячного грошового утримання, за
умови роботи на посаді судді не менш як
10 років зараховується, крім стажу
трудової діяльності, визначеного
законом, половина строку навчання за
денною формою у вищих юридичних
навчальних закладах, на юридичних
факультетах вищих навчальних закладів
та календарний період проходження
строкової військової служби».
Постанова Кабінету Міністрів України
від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату
праці та щомісячне грошове утримання
суддів» втратила чинність з 1 січня 2011
року.

Чинним законодавством на час існування
спірних правовідносин було визначено
вичерпний перелік посад, робота на яких
дає право на відставку судді та
отримання щомісячного довічного
грошового утримання, а також період
проходження строкової військової
служби. Період військової служби, на
який посилається позивач, яку він
проходив до призначення суддею, до
цього переліку не віднесені та до
строкової військової служби не
відноситься.

За таких обставин вимоги позивача суд
вважає необґрунтованими та такими, що
задоволенню не підлягають.

Посилання позивача у доводах на
рішення Приморського районного суду м.
Одеса від 25.12.2002 р. та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
20.05.2003 р., якими визнані дії
Міністерства юстиції України і
військового апеляційного суду
Південного регіону України, пов»язані
з відмовою зарахувати до стажу роботи
ОСОБА_2, що дає судді право на відставку,
двохрічного строку його військової
служби за призовом офіцеру запасу,
неправомірними, судом до уваги не
беруться, оскільки не являються
обов»язковими для керування та не
стосуються правовідносин, які виникли
безпосередньо між позивачем та
відповідачем.

Керуючись ст. ст. 1-4, 6-9, 18, 41 ч.2, 71, 72, 158-163,
183-2 КАС України, суд,

п о с т
а н о в и в:

У задоволенні позову відмовити за
необґрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дні її
проголошення. У разі застосування
судом ч. 3 ст. 160 КАС, а також прийняття
постанови в письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з моменту отримання копії
постанови. Якщо суб'єкта владних
повноважень у випадках та в порядку,
передбаченому ч. 4 ст. 167 КАС було
повідомлено про можливість отримання
постанови суду безпосередньо в суді,
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанов
суду.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя Г. М. Чирський