Справа № 2а-17250/12/2670
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Донець В.А.
Суддя-доповідач: Бистрик
У Х В А Л А

Іменем України

17 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Карпушової О.В., Оксененка О.М.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою позивача Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі м.
Києва Держаної податкової служби на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 30 січня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі м. Києва
Державної податкової служби до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «РМА-ГРУП» про
стягнення коштів за податковим боргом,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач Державна податкова інспекція у
Голосіївському районі міста Києва
Державної податкової служби
звернулися в суд з адміністративним
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «РМА-ГРУП» про
стягнення податкового боргу з податку
на додану вартість та комунального
податку за 2010-2011 роки в розмірі 120 034,43
грн..

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
30 січня 2013 року вимоги позивача
задоволено частково.

Не погоджуючись з вищезазначеним
судовим рішенням, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального права,
та ухвалити нове рішення про
задоволення вимог позивача в повному
обсязі.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 196
Кодексу адміністративного судочинства
України не перешкоджає судовому
розгляду справи. У зв'язку з цим,
відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства
України, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду - без
змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини, наданим доказам
дав правильну правову оцінку і прийшов
до обґрунтованого висновку про
часткове задоволення вимог позивача.

Позивач рішення суду першої інстанції
оскаржує в частинні відмови в
задоволенні вимог позивача, у зв'язку з
чим апеляційний перегляд здійснюється
відповідно до вимог ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Апелянт вимоги апеляційної скарги
обґрунтовує тим, що відповідачем не в
повному обсязі сплачено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість за 2010-2011 роки визначену
платником податків у відповідних
податкових деклараціях та нараховану
контролюючим органом у податкових
повідомленнях-рішеннях.

З матеріалів справи вбачається, та
встановлено судом першої інстанції, що
відповідачем подано до контролюючого
органу податкові декларації з податку
на додану вартість за січень 2011 року
№83499 на суму 72 570,00 грн., за лютий 2011 року
№83504 на суму 58 588,00 грн., за березень 2011
року №137844 на суму 32 685,00 грн., податкові
розрахунки комунального податку за ІІ
квартал 2010 року на суму 34,00 грн., за ІІІ
квартал 2010 року на суму 5,10 грн., за VI
квартал 2010 року на сум 5,10 грн..

Позивачем проводились перевірки
відповідача щодо дотримання ним вимог
податкового законодавства щодо
нарахування та сплати податку на
додану вартість від 29.07.2011 року
№1646-15/20-225; від 29.07.2011 року №1645-15/20-225; від
18.05.2011 року №881-15/20-225; від 29.03.2011 року
№338-15/20-225.

За результатами перевірок та на
підставі вказаних актів винесено,
відповідно, податкові
повідомлення-рішення від: 27.09.2011 року
№ на суму 13 128,23 грн.; 18.08.2011 року
№ на суму 1 020,00 грн.; 18.08.2011 року
№ на суму 1 020,00 грн.; 30.05.2011 року
№ на суму 1 020,00 грн.; 29.03.2011 року
№ на суму 850,00 грн..

В матеріалах справи відсутні докази
про направлення відповідачу
зазначених податкових
повідомлень-рішень, а також податкової
вимоги від 25.08.2010 року №1/2694 на суму 39,09
грн.

Відповідно до даних зворотного боку
облікових карток та повідомлення
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі міста Києва
Державної податкової служби від 25.01.2013
року №163/19-018 заборгованість
відповідача перед бюджетом становить:
з податку на додану вартість - 119 995,13
грн.; з комунального податку - 39,30 грн.,
всього - 120 034,43 грн..

Відповідно до пункту 54.1 статті 54
Податкового кодексу України, платник
податків самостійно обчислює суму
податкового та/або грошового
зобов'язання та/або пені, яку зазначає у
податковій (митній) декларації або
уточнюючому розрахунку, що подається
контролюючому органу у строки,
встановлені цим Кодексом. Така сума
грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового
кодексу України встановлено, що
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 58 Податкового
кодексу України у разі коли сума
грошового зобов'язання платника
податків, передбаченого податковим або
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, розраховується
контролюючим органом відповідно до
статті 54 цього Кодексу (крім
декларування товарів, передбаченого
для громадян), або у разі коли за
результатами перевірки контролюючий
орган встановлює факт невідповідності
суми бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації, або
зменшує розмір задекларованого
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість, розрахованого
платником податків відповідно до
розділу V цього Кодексу, такий
контролюючий орган надсилає (вручає)
платнику податків податкове
повідомлення-рішення (абзац перший
пункту 58.1). Податкове
повідомлення-рішення вважається
надісланим (врученим) юридичній особі,
якщо його передано посадовій особі
такої юридичної особи під розписку або
надіслано листом з повідомленням про
вручення (абзац перший пункту 58.3).

В обґрунтування правової позиції,
позивач надав до суду першої інстанції
повідомлення про грошові зобов'язання
відповідача, копію акта про
неможливість вручення податкової
вимоги від 21.12.2010 року №419, копію акта
перевірки відповідності юридичної
адреси фактичному місцезнаходженню
суб'єкта підприємницької діяльності
від 30.08.2010 року.

Проте, в матеріалах справи відсутні
докази надсилання (вручення)
відповідачу податкових
повідомлень-рішень, на підставі яких
позивачем заявлено вимогу про
стягнення податкового боргу з податку
на додану вартість.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Колегія суддів апеляційної інстанції в
повному обсязі підтримує позицію суду
першої інстанції, що грошове
зобов'язання в розмірі 17038,23 грн.,
визначене в податкових
повідомленнях-рішеннях від 27.09.2011 року
№, від 18.08.2011 року №, від
18.08.2011 року №, від 30.05.2011 року
№, від 29.03.2011 року № є
неузгодженим, у зв'язку з чим відсутні
правові підстави для стягнення з
відповідача зазначеної суми.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд першої інстанції вірно застосував
норми матеріального права, правову
позицію з приводу яких аргументовано
виклав в мотивувальній частині
оскаржуваного позивачем рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 158, 160, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 212, 254, КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі м. Києва Державної податкової
служби - залишити без задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва
від 30 січня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено
24.07.2014 року.

Головуючий суддя:
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Оксененко О.М.

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Оксененко О.М.