Справа № 2а-16009/10/2670
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/40386/11

№ К/9991/40386/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача:Усенко Є.А.,суддів:
Рибченка А.О., Сіроша М.В., розглянувши
у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_4

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.06.2011

у справі № 2а-16009/10/2670 Окружного
адміністративного суду м. Києва

за позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи (СПД) ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києва

про визнання протиправними дій та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
31.01.2011 позов задоволено: визнано
протиправними дії ДПІ у Печерському
районі м. Києва; скасовано податкове
повідомлення-рішення від 18.03.2010 №
/0.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.06.2011
постанову суду першої інстанції
скасовано, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі СПД ОСОБА_4 просить
скасувати постанову суду апеляційної
інстанції, посилаючись на порушення
апеляційним судом норм матеріального
права, та прийняти нову постанову.

Заперечуючи проти касаційної скарги,
відповідач просить залишити її без
задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для донарахування
СПД ОСОБА_4 податкових зобов`язань з
податку з доходів фізичних осіб у сумі
4058,44 грн. згідно з податковим
повідомленням-рішенням 18.03.2010 № /0,
з приводу правомірності якого виник
спір, стали висновки податкового
органу, викладений в акті перевірки від
04.03.2010 № 9/1704-, про порушення
позивачем норм ст. 13 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий
податок з громадян» (Декрет № 13-92), ст. 1
Указу Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» (Указ № 727/98) внаслідок
не оподаткування доходу за 2009 рік в
сумі 36075,00 грн., на яку перевищено
граничний розмір виручки за цей
календарний рік, та заниження
податкових зобов'язань з податку із
доходів фізичних осіб на 4058,44 грн. у
податковому обліку за 2009 рік.

Статтею 1 Указу № 727/98 встановлено, що
спрощена система оподаткування, обліку
та звітності запроваджується для
суб'єктів малого підприємництва
фізичних осіб, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і у трудових
відносинах з якими, включаючи членів їх
сімей, протягом року перебуває не
більше 10 осіб та обсяг виручки яких від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за рік не перевищує 500 тис.
гривень.

Виручкою від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) вважається
сума, фактично отримана суб'єктом
підприємницької діяльності на
розрахунковий рахунок або (та) в касу за
здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг)
(абзац 5 цієї статті).

Як встановлено у судовому процесі, у IV
кварталі 2009 року позивач перевищив
граничний розмір виручки, встановлений
ст.1 Указу № 727/98, на 36075,00 грн. Вказане
перевищення граничного розміру
виручки відбулось у зв'язку із тим, що
позивачем не була врахована виручка у
розмірі 5000 євро (еквівалент 58200,00 грн.),
отримана від фірми «ZEZULA SILVESTR-ZESI»
(резидент Республіки Чехія) за
поставлені клинки фехтувальні. При
цьому, згідно висновків акту перевірки,
витрати позивача, які були враховані
при визначення суми податкового
зобов'язання із податку з доходів
фізичних осіб, склали 9018,75 грн.

Статтею 5 Указу № 727/98 передбачено, що у
разі порушення вимог, установлених
статтею 1 цього Указу, платник єдиного
податку повинен перейти на загальну
систему оподаткування, обліку та
звітності, починаючи з наступного
звітного періоду (кварталу).

Частиною першою статті 13 Декрету № 13-92
визначено, що згідно з цим розділом
Декрету оподаткуванню підлягають
доходи громадян, одержані протягом
календарного року від здійснення
підприємницької діяльності без
створення юридичної особи, а також інші
доходи громадян, не передбачені як
об'єкти оподаткування у розділах II та III
цього Декрету.

Оподатковуваним доходом вважається
сукупний чистий доход, тобто різниця
між валовим доходом (виручки у грошовій
та натуральній формі) i документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу. Якщо ці витрати не можуть бути
підтверджені документально, то вони
враховуються податковими органами при
проведенні остаточних розрахунків за
нормами, визначеними Головною
державною податковою інспекцією
України за погодженням з Міністерством
економіки України та Державним
комітетом України по сприянню малим
підприємствам та підприємництву.

До складу витрат, безпосередньо
пов'язаних з одержанням доходів,
належать витрати, які включаються до
складу валових витрат виробництва
(обігу) або підлягають амортизації
згідно з Законом України "Про
оподаткування прибутку підприємств"
(частини друга, третя цієї статті).

Таким чином, у разі перевищення
граничного розміру виручки у платника
єдиного податку виникає не тільки
обов`язок перейти у наступному
податковому періоді на загальну
систему оподаткування, а й обов'язок
оподаткувати суму такого перевищення
за ставкою, встановленою ст. 7 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб».

Апеляційний суд, на відміну від суду
першої інстанції, застосувавши
наведені правові норми, зробив
юридично обґрунтований висновок про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Окрім зазначеного, висновок суду
апеляційної інстанції стосовно
наявності підстав для скасування
постанови суду першої інстанції
правильний з врахуванням того, що,
задовольнивши позовні вимоги про
визнання протиправними дій
співробітників ДПІ у Печерському
районі м. Києва, суд не встановив ні
таких дій, ані осіб, які їх вчинили. При
цьому, суд не звернув увагу, що фактично
позовні вимоги стосуються
правомірності податкового
повідомлення-рішення 18.03.2010 № /0.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
країни, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_4 залишити без задоволення,
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.06.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, але
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав та в порядку,
передбачених статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
А.О. Рибченко М.В. Сірош