Справа № 813/4145/14
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2014-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/4145/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого - судді
з участю секретаря судового засідання
з участю позивача ОСОБА_1, представника
відповідача Ганущина Р.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну
справу за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Інспекції з
питань захисту справ споживачів у
Львівській області про скасування
рішення,

в с т а н о в и в :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі
- ФОП ОСОБА_1) звернувся до суду з
позовом до Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Львівській області (
далі - Інспекція) з вимогою про
скасувати рішення інспекції № 0118 від
13.05.2014 року про накладення штрафу за
порушення законодавства про рекламу. В
обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що у зв'язку із
невиконанням ним вимоги Департаменту
економічної політики Львівської
міської ради №23/р-3-2568 від 22.08.2013 р. про
добровільне демонтування до кінця
вересня 2013 року конструкцію зовнішньої
реклами, розміщеної на тротуарі по
АДРЕСА_1, остання була примусово
демонтована органами місцевого
самоврядування у вересні 2013 року, а на
позивача рішенням відповідача №0506 від
22.11.2013 року накладено штраф у розмірі 1700
грн. У період з вересня 2013 року по
червень 2014 року не встановлював жодної
реклами на вказаному місці. Натомість,
новий рекламний щит з логотипами
підприємства був встановлений в дворі
поряд з офісом, а не на тротуарі, як
зазначено у рішенні відповідача про
накладення штрафу. Зазначив, що на
представлених відповідачем
фотознімках немає доказів
встановлення саме позивачем
переносної спеціальної конструкції
зовнішньої реклами, а попередження КП
«Адміністративно-технічного
управляння» Львівської міськради від
06.03.2014 року з вимогою добровільного
демонтажу встановленої рекламної
продукції до 14.03.2014 року надійшло лише
16.03.2014 року. Вважає оскаржене рішення
№ 0118 від 13.05.2014 року безпідставним і
незаконним та таким, що підлягає
скасуванню.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав з мотивів,
викладених у позовній заяві. Додатково
пояснив, що після примусового
демонтажу виносної рекламної
конструкції у вересні 2013 року він
виготовив іншу конструкцію, яка
містилася у подвір'ї, де знаходиться
офісне приміщення його підприємства.
Заперечив особистий виніс нової
конструкції на тротуар по АДРЕСА_1.
Просив позов задовольнити.

Представник відповідача Ганущин Р.В. в
судовому засіданні позову не визнав з
підстав, викладених у письмових
запереченнях, суть яких зводиться до
наступного. ФОП ОСОБА_1 в порушення ч. 1
ст. 16 Закону України «Про рекламу»
встановлено без дозволу виконкому
Львівської міської ради виносну
спеціальну конструкцію зовнішньої
реклами на тротуарі по АДРЕСА_1.
Департаментом економічної політики
Львівської міської ради ФОП ОСОБА_1
направлено лист-вимогу від 04.02.14 р. №
23/Р-3-340 про усунення порушення
законодавства про рекламу шляхом
демонтажу рекламоносія. Вимога
позивачем у зазначений термін не була
виконана. Листом від 21.03.14 р. № 0882
позивач повідомлявся про
представлення в інспекцію пояснень по
факту розміщення рекламної
конструкції та інформацію про
вартість розповсюдження рекламної
конструкції. ФОП ОСОБА_1 необхідну
інформацію не надав. Інспекцією
прийнято рішення про накладення штрафу
за порушення законодавства про рекламу
у розмірі 1700,00 грн. Через неявку
позивача на розгляд справи, рішення про
накладення штрафу за порушення
законодавства про рекламу від 13.05.14р. №
0118 було надіслано йому листом від
16.05.14р. № 1389. Вважає оскаржене рішення
законним, а твердження позивача про те,
що його протиправно було притягнено до
відповідальності таким, що суперечить
дійсності. Просив повністю відмовити у
задоволенні даного позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін і
з'ясувавши обставини, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
та заперечень, дослідивши докази, якими
вони обґрунтовуються, дійшов висновку,
що позов не підлягає до задоволення,
мотивуючи це наступним.

Засади рекламної діяльності в Україні,
врегулювання відносини, що виникають у
процесі виробництва, розповсюдження та
споживання реклами визначено Законом
України «Про рекламу» № 270/96-ВР від
03.07.1996 (далі - Закон № 270/96-ВР).

Пунктом 1 частини 1 статті 16 Закону №
270-96-ВР визначено, що розміщення
зовнішньої реклами у населених пунктах
проводиться на підставі дозволів, що
надаються виконавчими органами
сільських, селищних, міських рад, а поза
межами населених пунктів - на підставі
дозволів, що надаються обласними
державними адміністраціями, а на
території Автономної Республіки Крим -
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, в порядку, встановленому цими
органами на підставі типових правил, що
затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

Департаментом економічної політики
Львівської міської ради ФОП ОСОБА_1
направлено вимогу № 23/Р-3-340 від 04.02.2014
року про порушення вимог ч.1 ст. 16 Закону
України «Про рекламу», яке полягає у
самовільному встановленні виносної
спеціальної конструкції зовнішньої
реклами на тротуарі на АДРЕСА_1 та
запропоновано в термін до 09.02.2014 року
усунути вказане правопорушення (а.с.37).

На вказаній вимозі міститься світлина
із зображенням спеціальної
конструкції зовнішньої реклами за вище
вказаною адресою, датована 23.01.2014 року.

У зв'язку із невиконанням ФОП ОСОБА_1
вимоги № 23/Р-3-340 від 04.02.2014 року,
Департамент економічної політики
Львівської міської ради направив до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Львівській області
подання № 23/Р-3-755 від 19.02.2014 року про
порушення Закону України «Про рекламу»
(а.с.37 на звороті).

Статтею 26 Закону № 270-96-ВР передбачено,
що контроль за дотриманням
законодавства України «Про рекламу»
щодо захисту прав споживачів реклами у
межах своїх повноважень здійснює
спеціально уповноважений центральний
орган виконавчої влади у сфері захисту
прав споживачів.

Функції державного контролю за
дотриманням законодавства про рекламу
у Львівській області здійснює
Інспекція з питань захисту прав
споживачів у Львівській області, яка
наділена повноваженнями по
застосуванню до порушників
законодавства фінансових санкцій,
передбачених Законом № 270-96-ВР .

За результатами розгляду подання №
23/Р-3-755 від 19.02.2014 посадовою особою
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Львівській області
складено протокол № 10124 від 21.03.2014 р. про
порушення ФОП ОСОБА_1 пункту 1 частини 1
статті 16 Закону України «Про рекламу»
(а.с.38).

Порядком накладення штрафів за
порушення законодавства про рекламу,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26.05.2004 року № 693
(далі - Порядок) регулюються питання
накладення уповноваженими особами
Держспоживінспекції та її
територіальних органів в Автономній
Республіці Крим, областях, мм. Києві та
Севастополі (далі - територіальні
органи) штрафів на рекламодавців,
виробників і розповсюджувачів реклами
за порушення законодавства про рекламу
(крім штрафів, накладення яких належить
виключно до компетенції
Антимонопольного комітету і
регулюється законодавством з питань
авторського права та суміжних прав).

Згідно пунктів 9-10 Порядку підставою
для розгляду справи про порушення
законодавства про рекламу є
відповідний протокол, складений
уповноваженою посадовою особою
Антимонопольного комітету,
Національної ради з питань телебачення
і радіомовлення, Мінфіну, НКЦПФР або
Держспоживінспекції та її
територіальних органів. Протокол про
порушення законодавства про рекламу
подається Держспоживінспекції або її
територіальним органам за місцем
вчинення порушення.

Відповідно до положень частини 2 статті
26 Закону 270-96-ВР, органи державної влади
зобов'язані повідомляти рекламодавців,
виробників та розповсюджувачів
реклами про розгляд справ про
порушення ними вимог законодавства про
рекламу не менше ніж за п'ять робочих
днів до дати розгляду справи.

Водночас, цією ж статтею визначено, що
на вимогу органів державної влади, на
які покладено контроль за дотриманням
законодавства про рекламу,
рекламодавці, виробники та
розповсюджувачі реклами зобов'язані
надавати документи, усні чи письмові
пояснення, відео - та звукозаписи, а
також іншу інформацію, необхідну для
здійснення ними повноважень щодо
контролю.

Листом від 21.03.2014 року № 0882 Інспекція
запропонувала відповідачу надати
інформацію про вартість розміщеної
реклами, розповсюдженої з порушенням
вимог рекламного законодавства та
пояснення по факту розміщення
рекламних конструкцій з порушенням
вимог Закону України «Про рекламу» та
запросила на розгляд справи на 9 год.
13.05.14 р. (а.с.39).

Відповідач на засідання по розгляду
справи про порушення ним законодавства
про рекламу не з'явився, відомостей,
вказаних у листі від 21.03.2014 року № 0882 не
надав.

Відповідальність за порушення
законодавства про рекламу встановлена
статтею 27 Закону 270-96-ВР, відповідно до
якої особи, винні у порушенні
законодавства про рекламу, несуть
дисциплінарну, цивільно-правову,
адміністративну та кримінальну
відповідальність відповідно до закону.
Відповідальність за порушення
законодавства про рекламу несуть
рекламодавці, виробники та
розповсюджувачі реклами.

Відповідно до частини 4 цієї статті,
спеціально уповноважений центральний
орган виконавчої влади у сфері захисту
прав споживачів та його територіальні
органи в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі
за поданням органів державної влади,
зазначених у статті 26 цього Закону, або
самостійно у випадках, передбачених
цією статтею, крім тих, які віднесено
виключно до компетенції
Антимонопольного комітету України та
які регулюються законодавством з
питань авторського права та суміжних
прав, накладають штрафи у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України, на рекламодавців за вчинення
дій, передбачених пунктом 1 частини
другої цієї статті, - у розмірі
п'ятикратної вартості розповсюдженої
реклами.

За результатами розгляду справи про
порушення ФОП ОСОБА_1 законодавства
про рекламу відповідачем прийнято
рішення № 0118 від 13.05.2014 року про
накладення 1700 грн штрафу, яке є
предметом оскарження (а.с.40).

Як видно із оскаржуваного рішення,
штраф на позивача накладено за
неподання інформації щодо вартості
розповсюдження реклами,
розповсюдженої з порушенням
встановленого законодавством порядку,
а саме: самовільне розміщення
зовнішньої реклами у населеному пункті
без дозволу органів місцевого
самоврядування.

Рішення № 0118 від 13.05.2014 р. про
накладення штрафу за порушення
законодавства про рекламу надіслано
відповідачу листом від 1605.2014 року № 1389
(а.с.40).

Судом не беруться до уваги доводи
позивача про те, що нова виносна
рекламна конструкція з логотипами
підприємства була встановлена в дворі
поряд з офісом, а не на тротуарі по
АДРЕСА_1 оскільки це спростовується
наявною у вимозі № 23/Р-3-340 від 04.02.2014
року світлиною від 23.01.2014 року (а.с. 37).

Крім цього, суд вважає за необхідне
звернути увагу на те, що розміщення
зовнішньої реклами у населених пунктах
без передбачених пунктом 1 частини 1
статті 16 Закону № 270-96-ВР дозволів, є
порушенням законодавства про рекламу
незалежно від того, чи така реклама
розміщена на тротуарі чи у дворі.

За правилами, встановленими статтею 71
КАС України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Відповідно до вимог частини другої
статті 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Беручи до уваги встановлені фактичні
обставини справи, суд дійшов висновку,
що Інспекція з питань захисту прав
споживачів у Львівській області
вказані вимоги щодо обов'язку довести
правомірність своїх рішень виконала.

Відповідно до частини третьої статті 2
КАС України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті ( вчинені
) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з
метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Перевіривши рішення № 0118 від 13.05.2014 р.
про накладення штрафу за порушення
законодавства про рекламу, суд дійшов
переконання, що при його прийнятті
Інспекція з питань захисту прав
споживачів у Львівській області діяла
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені законами та
іншими нормативними актами України,
оскаржене рішення відповідає вимогам
Закону «Про рекламу» та критеріям,
передбаченим частиною третьою статті 2
КАС України.

Беручи до уваги наведене вище суд
вважає, що підстав для задоволення
позову ФОП ОСОБА_1 немає.

Відповідно до положень статті 94 КАС
України не підлягають відшкодуванню з
Державного бюджету України понесені
позивачем судові витрати у вигляді
судового збору.

Керуючись ст. ст. 7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163,167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови
відповідно до частини другої статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Хома О.П.

Повний текст постанови виготовлений 18
серпня 2014 року.