Справа № 826/4811/14
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/4811/14
інстанції: Келеберда В.І.
Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

14 серпня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Бистрик Г.М., Карпушової О.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_2, представника відповідача -
Ткачука О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 13 травня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_4 до державного реєстратора прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
Соколянського Дмитра Вікторовича,
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
рішення, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_4 звернулося до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до державного реєстратора прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
Соколянського Дмитра Вікторовича,
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
рішення від 26.03.2014 № 11919220, зобов'язання
зареєструвати за позивачем право
власності на земельну ділянку, яка
ідентифікується за такими реквізитами:
кадастровий номер :91:526:0019, площа:
0,0631 га, місцезнаходження: АДРЕСА_1,
цільове призначення: для ведення
особистого підсобного господарства,
садівництва, городництва, сінокосіння,
випасання худоби.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 13
травня 2014 року позов задоволено
частково. Визнано протиправним та
скасовано рішення від 26.03.2014 № 11919220 про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права, просить його
скасувати та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог -
відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представників сторін, які прибули в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
представник ОСОБА_4 звернувся до
Реєстраційної служби головного
управління юстиції у м. Києві з заявою
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень щодо реєстрації права
приватної власності на земельну
ділянку, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, кадастровий номер
:91:526:0019.

За результатом розгляду заяви позивача
відповідачем прийнято рішення від
26.03.2014 №11919220, яким позивачу відмовлено
в державній реєстрації права власності
на вказану земельну ділянку на
підставі ст. 24 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень", п. 20 та 28
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17.10.2013 №868,
оскільки подані документи не
відповідають вимогам, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують.

Вважаючи вказане рішення протиправним,
позивач звернувся до суду з даним
адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги в
частині, суд першої інстанції прийшов
до висновку, що оскаржуване рішення
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
Соколянського Д.В. від 26.03.2014 № 11919220 про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень є протиправним та підлягає
скасуванню.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Особливості державної реєстрації прав
на нерухоме майно та їх обтяжень
визначені Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» та
Порядком державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 17 жовтня 2013 року
№868.

Згідно ст.2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

В силу ч.1 ст.4 вищезазначеного Закону
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: право власності на нерухоме
майно; право володіння; право
користування (сервітут); право
користування земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис); право забудови земельної
ділянки (суперфіцій); право
господарського відання; право
оперативного управління; право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки; право
користування (найму, оренди) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами; іпотека; довірче
управління майном; інші речові права
відповідно до закону; податкова
застава, предметом якої є нерухоме
майно, та інші обтяження.

Згідно ч.1 ст.15 вищезазначеного Закону
державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:
прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; внесення записів до
Державного реєстру прав; видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень» свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, що
підтверджує виникнення права
власності при здійсненні державної
реєстрації прав на нерухоме майно,
видається юридичним особам у разі
внесення до статутного фонду
(статутного або складеного капіталу)
об'єктів нерухомого майна їх
засновниками (учасниками). Частиною 2
цієї статті передбачено, що
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно підписується державним
реєстратором і засвідчується печаткою.

У відповідності до ч.1 ст.19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» державна реєстрація прав
проводиться на підставі: договорів,
укладених у порядку, встановленому
законом; свідоцтв про право власності
на нерухоме майно, виданих відповідно
до вимог цього Закону; свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; рішень
судів, що набрали законної сили; інших
документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Згідно ч.2 ст.15 вищезазначеного Закону
перелік документів для здійснення
державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Державний реєстратор під час розгляду
поданих для проведення реєстрації
документів встановлює відповідність
заявлених прав і поданих документів
вимогам законодавства, а також
відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями, зокрема: відповідність
відомостей про нерухоме майно, наявних
у Державному реєстрі прав та поданих
документах. За результатами такої
перевірки орган державної реєстрації
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, про
відмову в державній реєстрації, про її
зупинення, внесення змін до Державного
реєстру прав тощо (ст.ст. 8, 9 Закону).

Відповідно до п.6 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №703 від 17
жовтня 2013 року № 868, документи, що
подаються для проведення державної
реєстрації прав, взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна, повинні
відповідати вимогам, що встановлені
законом, цим Порядком та іншими
нормативно-правовими актами.

Згідно п.8 Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень,
для проведення державної реєстрації
прав заявник подає органові державної
реєстрації прав, нотаріусові заяву,
форму та вимоги до заповнення якої
встановлює Мін'юст.

Пунктом 37 вищезазначеного Порядку
визначено перелік документів, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно, до яких,
відносяться: 1) укладений в
установленому законом порядку договір,
предметом якого є нерухоме майно, права
щодо якого підлягають державній
реєстрації, або речове право на
нерухоме майно чи його дублікат; 2)
свідоцтво про право власності на
частку в спільному майні подружжя в
разі смерті одного з подружжя, видане
нотаріусом або консульською установою
України, чи його дублікат; 3) свідоцтво
про право на спадщину, видане
нотаріусом або консульською установою
України, чи його дублікат; 4) видані
нотаріусом свідоцтво про придбання
майна з прилюдних торгів (аукціонів) та
свідоцтво про придбання майна з
прилюдних торгів (аукціонів), якщо
прилюдні торги (аукціони) не відбулися,
чи їх дублікати; 5) свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, видане
державним реєстратором відповідно до
закону; 6) свідоцтво про право
власності, видане органом приватизації
наймачам житлових приміщень у
державному та комунальному житловому
фонді, чи його дублікат; 7) свідоцтво про
право власності на нерухоме майно чи
його дублікат, видані до 1 січня 2013 р.
органом місцевого самоврядування або
місцевою держадміністрацією; 8) рішення
про закріплення нерухомого майна на
праві оперативного управління чи
господарського відання, прийняте
власником нерухомого майна чи особою,
уповноваженою управляти таким майном;
9) державний акт на право приватної
власності на землю, державний акт на
право власності на землю, державний акт
на право власності на земельну ділянку
або державний акт на право постійного
користування землею; 10) рішення суду, що
набрало законної сили, щодо права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно; 11) ухвала суду про
затвердження (визнання) мирової угоди;
12) заповіт, яким установлено сервітут
на нерухоме майно; 13) закон, яким
установлено сервітут на нерухоме
майно; 14) рішення уповноваженого
законом органу державної влади про
повернення об'єкта нерухомого майна
релігійній організації; 15) рішення
власника майна, уповноваженого ним
органу про передачу об'єкта нерухомого
майна з державної у комунальну
власність чи з комунальної у державну
власність або з приватної у державну чи
комунальну власність; 16) інші
документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи,
представником позивача для реєстрації
права власності на вказану вище
земельну ділянку було подано наступні
документи: копії паспортів,
нотаріально завірена копія
довіреності, витяги з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку від 26.12.2013, державні акти на
право власності на земельну ділянку
від 30.12.1998 №91-2-00825, рішення Подільського
районного суду м. Києва від 17.06.2013 у
справі №2-5189/11.

Пунктами 20, 28 Порядку №868 передбачено,
що за результатами розгляду заяви про
державну реєстрацію та документів,
необхідних для її проведення,
державний реєстратор приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або рішення про відмову у
такій реєстрації. Державний реєстратор
приймає рішення про відмову в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень виключно за наявності підстав
для відмови в державній реєстрації
прав, що визначені у Законі України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст.24 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо: 1) заявлене право, обтяження не
підлягає державній реєстрації
відповідно до цього Закону;2) об'єкт
нерухомого майна розміщений на
території іншого органу державної
реєстрації прав; 3) із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень звернулася неналежна особа; 4)
подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують; 5) заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; 5-1) заяву про державну
реєстрацію обтяжень речових прав на
нерухоме майно щодо попереднього
правонабувача подано після державної
реєстрації права власності на таке
майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву
про державну реєстрацію речових прав,
похідних від права власності, подано за
відсутності державної реєстрації
права власності, крім випадків,
установлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви
про державну реєстрацію права
власності на підприємство як єдиний
майновий комплекс, житловий будинок,
будівлю, споруду (їх окремі частини), що
виникло на підставі документа, за яким
правонабувач набуває також право
власності на земельну ділянку, не
подано заяву про державну реєстрацію
права власності на земельну ділянку; 5-4)
після завершення п'ятиденного строку з
дня отримання заявником письмового
повідомлення про зупинення розгляду
заяви про державну реєстрацію прав не
усунено обставин, що були підставою для
прийняття такого рішення; 5-5) заяву про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень під час вчинення нотаріальної
дії з нерухомим майном, об'єктом
незавершеного будівництва подано не до
нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6)
заяву про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень в електронній формі подано
особою, яка не є державним кадастровим
реєстратором або державним виконавцем;
6) заявником подано ті самі документи,
на підставі яких заявлене право та
обтяження такого права вже
зареєстровано у Державному реєстрі
прав.

За наявності підстав для відмови в
державній реєстрації державний
реєстратор приймає рішення про відмову
в державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

Відмова в державній реєстрації прав та
їх обтяжень з підстав, зазначених у
пунктах 4, 5-2 - 5-6 частини першої цієї
статті, не позбавляє заявника права
повторно звернутись із заявою за умови
усунення перешкод для державної
реєстрації прав та їх обтяжень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 17.06.2013 у справі №2-5189/11
задоволено позов ОСОБА_4 та визнано
право в порядку спадкування за
заповітом на садовий будинок №219,
розташованого в Подільському районі
АДРЕСА_1, в садівничому товаристві
«Верстатозавод» (СТ «Верстатозавод»)
та на земельну ділянку АДРЕСА_1, в
садівничому товаристві
«Верстатозавод» (СТ «Верстатозавод»)
за ОСОБА_4

Колегія суддів вважає
необґрунтованими посилання апелянта,
щоземельна ділянка згідно судового
рішення розташована у Подільському
районі м. Києва, проте відповідно до
державного акту і витягу ДЗК земельна
ділянка розташована в Шевченківському
районі м. Києва з огляду на
наступне наступне.

Так, згідно рішення Київської міської
ради від 30.01.2001 №162/1139 «Про
адміністративно-територіальний устрій
м. Києва» та рішення Київської міської
ради від 27.04.2001 №280/1257 «Про межі нових
адміністративних районів м. Києва та
організаційні заходи по проведенню
адміністративно-територіальної
реформи» затверджено нові межи
адміністративних районів м. Києва та
вул. Синьоозерна, в садівничому
товаристві «Верстатозавод» (СТ
«Верстатозавод») стала відноситись до
Шевченківського району м. Києва
(замість Подільського району м. Києва).

Посилання на вказані рішення Київської
міської ради містяться в рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 17.06.2013 у справі №2-5189/11.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, про безпідставність
посилання відповідача, як на підставу
для відмову у державній реєстрації
права власності, на те, що земельна
ділянка згідно різних документів
знаходиться в різних районах міста
Києва.

Стосовно доводів відповідача, що за
резолютивною частиною рішення суду
ділянку ідентифікувати неможливо з
огляду на відсутність даних про площу,
цільове призначення та кадастровий
номер земельної ділянки, суд
апеляційної інстанції зазначає
наступне.

Відповідно п. 43 Порядку для проведення
державної реєстрації речових прав на
земельну ділянку в разі, коли в
документах, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
речових прав на земельну ділянку,
відсутні відомості про її кадастровий
номер, заявник, крім документа, що
підтверджує виникнення, перехід та
припинення речових прав на нерухоме
майно, подає витяг з Державного
земельного кадастру про таку земельну
ділянку.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
представником позивача було надано
відповідачу витяг з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку АДРЕСА_1, в садівничому
товаристві «Верстатозавод» (СТ
«Верстатозавод»), кадастровий план
земельної ділянки, державний акт на
право власності на землю.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що позивачем
було подано всі необхідні документи
для здійснення реєстрації права
власності на вказану вище земельну
ділянку.

Таким чином, рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві
Соколянського Д.В. від 26.03.2014 № 11919220 про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень є незаконним і підлягає
скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд першої інстанції дав ґрунтовний
аналіз нормам матеріального права, що
регулюють спірні правовідносини, що
об'єктивно виклав в мотивувальній
частині оскаржуваного рішення.

За ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладає на відповідача,
якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач,
як суб'єкт владних повноважень, не
надав суду достатньо беззаперечних
доказів в обґрунтування обставин, на
яких ґрунтуються його заперечення, і не
довів правомірності свого рішення.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду першої інстанції не спростовують.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212,
254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 13 травня 2014 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядок і строки,
визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Судді:

Г.М. Бистрик

О.В.
Карпушова

Ухвалу в повному тексті виготовлено
15.08.2014 року.

Головуючий суддя
Оксененко О.М.

Судді:
Бистрик Г.М.

Карпушова О.В.