Справа № 826/4033/14
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 серпня 2014 року №
826/4033/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Катющенка В.П.,
суддів: Дегтярьової О.В., Добрівської
Н.А., розглянувши у письмовому
провадженні адміністративну справу

за позовом Державного підприємства
«Національна атомна енергогенеруюча
компанія «Енергоатом» в особі
Відокремленого підрозділу
«Южно-Українська атомна електрична
станція»доДержавної фінансової
інспекції Українипро визнання
протиправною та скасування вимоги
№05-14/148 від 07.02.2014 року в частині,В С Т А Н
О В И В:

Державне підприємство «Національна
атомна енергогенеруюча компанія
«Енергоатом» в особі Відокремленого
підрозділу «Южно-Українська атомна
електрична станція» (далі по тексту -
позивач, ВП ЮУ АЕС) звернулося до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом до Державної
фінансової інспекції України (далі по
тексту - відповідач, ДФІ України), в
якому просить суд скасувати вимоги ДФІ
України про усунення порушень від
07.02.2014 року № 05-14/148, викладені у пунктах
5.1, 5.2, 5.3, 5.4, 5.5, 5.6, 16, 20.

В обґрунтування позовних вимог
підприємство зазначає, що висновки,
зроблені відповідачем за результатами
ревізії та відображені в акті ревізії,
не відповідають дійсності та є
помилковими й безпідставними, а
оскаржувані пункти вимоги суперечать
чинному законодавству та є
протиправними. Крім того, наголошує на
невірному тлумаченні відповідачем
ряду приписів нормативних актів,
зокрема, положень ДБН Д.1.1-1-2000,
внаслідок чого висновки ревізії не
ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства.

Ухвалами Окружного адміністративного
суду міста Києва від 31 березня 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі, закінчено
підготовче провадження та призначено
справу до судового розгляду.

Відповідач 16 квітня 2014 року подав
письмові заперечення на позов, у яких
зазначив, що викладені в акті ревізії
висновки повністю відповідають
вимогам чинного законодавства, у
зв'язку з чим оскаржувані пункти вимоги
є правомірними, а позовні вимоги -
безпідставними.

У судових засіданнях представники
позивача позовні вимоги підтримали з
підстав, викладених у позові.

Представник відповідача у судових
засіданнях заперечував проти
задоволення позову з підстав,
викладених у письмових запереченнях на
позов.

У судовому засіданні 14 серпня 2014 року
представником відповідача подано
заяву про продовження розгляду справи
у письмовому провадженні на підставі
статей 122, 128 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Відповідно до частини 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи наведене, в судовому
засіданні 14 серпня 2014 року суд ухвалив
про розгляд справи в порядку
письмового провадження.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов до
наступних висновків.

Відповідно до п. 2.27. Плану
контрольно-ревізійної роботи ДФІ
України на ІІІ квартал 2013 року у період
з 30 вересня 2013 року по 20 грудня 2013 року
посадовими особами ДФІ України було
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності ДП
«НАЕК «Енергоатом» за період з 01.07.2012
року по 30.09.2013 року.

За результатами проведеної ревізії
складено Акт № 05-21/341 від 27.12.2013 року
(далі по тексту - Акт ревізії).

На підставі висновків зазначеного акта
відповідачем пред'явлено позивачу
вимогу, викладену в листі від 07.02.2014
року №05-14/148 (далі - оскаржувана вимога)
про усунення порушень.

Згідно названої вимоги позивача,
зокрема, зобов'язано:

здійснити уточнення загальної
вартості виконаних підрядними
організаціями ТОВ «Атоммонтажсервіс»,
ДПЕС ПАТ «Атомсервіс», ПАТ
«Юженергобуд», ДП КМУ ВАТ «ТЕМ», ПАТ НВП
«Радій», ТОВ «Електропівденьмонтаж»,
КВП МУ-13 «ЕПЗМ», МП «Технічний
науково-виробничий центр ТОМ», ПАТ
«Електропівденьмонтаж-10», ТзОВ «Енерго
Буд-Монтаж», ТОВ
«Електропівденьатоммонтаж», АТ
«Альпсервіс», ВАТ «ЛьвівОРГРЕС», ТОВ
КНМП «Електропівденьмонтаж», ВАТ
«Тунельспецбуд», ІВП ТОВ «Ременерго»,
ТзОВ «Ресурстехнобуд» робіт, зменшивши
її на загальну суму 2 036 580,00 грн., які
були зайво сплачені ВП ЮУ АЕС за актами
форми №КБ-2в у зв'язку з порушенням
чинного порядку визначення вартості
будівництва, відобразити в
бухгалтерському обліку ВП ЮУ АЕС
дебіторську заборгованість за
вказаними суб'єктами господарювання на
зазначені суми і у випадку несплати
зайво сплачених коштів стягнути їх із
зазначених підрядників у
претензійно-позовному порядку (п. 5.1
вимоги);

здійснити уточнення загальної
вартості виконаних ТОВ
«Атоммонтажсервіс», Корпорація «ТСМ
Груп», ПАТ «ЕПМ-10», ВАТ «Тунельспецбуд»,
ДП КМУ ВАТ «ТЕМ», ПАТ «Юженергобуд»,
ДПЕС ПАТ «Атомсервіс», ПАТ НВП «Радій»,
ТОВ «Електропівденьмонтаж», КВП, ДП
«МСВ», ІВП ТОВ «Ременерго», ПАТ «НПО
Укрсовпроект», ПП «Дайгер», ПП
«Євродор», ТОВ «Комп'ютерні системи та
мережі», ТОВ «Масон», ТОВ
«Південтеплохімзахист», ТОВ
«Ресурстехнобуд», ПП ВКФ «Калімера», ПП
«Укрбудсервіс і Ко», ТОВ «Альянс», ПАТ
НВП «Радій», КВП МУ-13 «ЕПЗМ», ТзОВ
«Енерго-Буд-Монтаж», ТОВ
«Електропівденьатоммонтаж», ВАТ
«ЛьвівОРГРЕС», ТОВ КНВП
«Електропівденьмонтаж», ТОВ
«Електропівденьмонтаж», ТОВ «РАМ.СА
ГРУП», ПП «Струг» робіт, зменшивши її на
загальну суму 463 530,00 грн., які були
зайво сплачені ВП ЮУ АЕС за актами
форми № КБ-2в у зв'язку з порушенням
чинного порядку визначення вартості
будівництва, відобразити в
бухгалтерському обліку ВП ЮУ АЕС
дебіторську заборгованість за
вказаними суб'єктами господарювання на
зазначені суми і у випадку несплати
зайво сплачених коштів стягнути їх із
зазначених підрядників у
претензійно-позовному порядку (п. 5.2
вимоги);

здійснити уточнення загальної
вартості виконаних Корпорацією «ТСМ
Груп», ПАТ «Електропівденьмонтаж-10»,
ІВП ТОВ «Ременерго», ТОВ
«Тунельспецбуд», ПАТ
«Агробудмеханізація», ДП КМУ ВАТ «ТЕМ»,
ТОВ «Ресурстехбуд», ВАТ
«Теплоенергомонтаж», ТОВ
«Юг-Спецгідроенергомонтаж», ПАТ
«Юженергобуд», ПП «СП Кліматехніка»
робіт, зменшивши її на загальну суму 869
860,00 грн., які були зайво сплачені ВП ЮУ
АЕС за актами форми №КБ-2в у зв'язку з
порушенням чинного порядку визначення
вартості будівництва, відобразити в
бухгалтерському обліку ВП ЮУ АЕС
дебіторську заборгованість за
вказаними суб'єктами господарювання на
зазначені суми і у випадку несплати
зайво сплачених коштів стягнути їх із
зазначених підрядників у
претензійно-позовному порядку (п. 5.3
вимоги);

здійснити уточнення загальної
вартості виконаних ТОВ
«Атоммонтажсервіс» та ПАТ
«Електропівденьмонтаж-10» робіт,
зменшивши її на загальну суму 1 601 000,00
грн., які були зайво сплачені ВП ЮУ АЕС
за актами форми №КБ-2в у зв'язку з
порушенням чинного порядку визначення
вартості будівництва, відобразити в
бухгалтерському обліку ВП ЮУ АЕС
дебіторську заборгованість за
вказаними суб'єктами господарювання на
зазначені суми і у випадку несплати
зайво сплачених коштів стягнути їх із
зазначених підрядників у
претензійно-позовному порядку (п. 5.4
вимоги);

здійснити уточнення загальної
вартості виконаних ТОВ «Альянс», ТОВ
КНВП «Електропівденмонтаж», ПП
«Укрбудсервіс і Ко», ТОВ
«Южноукраїнська атомна енергетична
компанія» робіт, зменшивши її на
загальну суму 229 900,00 грн., які були
зайво сплачені ВП ЮУ АЕС за актами
форми № КБ-2в у зв'язку з порушенням
чинного порядку визначення вартості
будівництва, відобразити в
бухгалтерському обліку ВП ЮУ АЕС
дебіторську заборгованість за
вказаними суб'єктами господарювання на
зазначені суми і у випадку несплати
зайво сплачених коштів стягнути їх із
зазначених підрядників у
претензійно-позовному порядку (п. 5.5
вимоги);

здійснити уточнення загальної
вартості виконаних ПП «Укрбудсервіс і
Ко» підрядних робіт, зменшивши її на
суму 19 250,00 грн., яка була зайво
сплачені ВП ЮУ АЕС за актами форми
№КБ-2в у зв'язку з порушенням чинного
порядку визначення вартості
будівництва, відобразити в
бухгалтерському обліку ВП ЮУ АЕС
дебіторську заборгованість за ПП
«Укрбудсервіс і Ко» на зазначену суму і
у випадку несплати зайво сплачених
коштів стягнути їх із зазначеного
підрядника у претензійно-позовному
порядку (п. 5.6 вимоги);

у встановленому законодавством
порядку відшкодувати за рахунок осіб,
внаслідок дій/бездіяльності яких було
списано дебіторську заборгованість
Державного комітету ядерного
регулювання України в сумі 28 670,00 грн.
без проведення претензійно-позовної
роботи щодо її стягнення (п. 16 вимоги);

відповідно до п. 2 Порядку визначення
розміру збитків від розкрадання,
нестачі, знищення (псування)
матеріальних цінностей, затвердженого
постановою КМ України від 22 січня 1996
року №116 визначити розмір збитків та у
встановленому законодавством порядку
відшкодувати матеріальну шкоду
(збитки) за рахунок осіб, внаслідок
дій/бездіяльності яких було допущено
розукомплектування серверу НР Pro LiantDL 380
Q4 Server вартістю 300 700,00 грн., що призвело
до псування цього обладнання та
унеможливлює його подальше
використання (п. 20 вимоги).

Саме не погоджуючись із зазначеними
пунктами оскаржуваної вимоги, вважаючи
їх незаконними та необґрунтованими,
позивач звернувся до суду та просить їх
скасувати.

Частиною другою статті 19 Конституції
України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З урахуванням наведеного, Окружний
адміністративний суд міста Києва
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Правові та організаційні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні визначає Закон
України «Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» в редакції, яка діяла на
момент виникнення спірних
правовідносин (далі по тексту - Закон
№2939-ХІІ).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону
№2939-ХІІ головними завданнями органу
державного фінансового контролю є:
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8
цього Закону орган державного
фінансового контролю здійснює
державний фінансовий контроль та
контроль за: виконанням функцій з
управління об'єктами державної
власності; цільовим використанням
коштів державного і місцевих бюджетів;
цільовим використанням і своєчасним
поверненням кредитів (позик), одержаних
під державні (місцеві) гарантії;
складанням бюджетної звітності,
паспортів бюджетних програм та звітів
про їх виконання (у разі застосування
програмно-цільового методу у
бюджетному процесі), кошторисів та
інших документів, що застосовуються в
процесі виконання бюджету; станом
внутрішнього контролю та внутрішнього
аудиту у розпорядників бюджетних
коштів; усуненням виявлених недоліків
і порушень.

При цьому, частиною 2 статті 2 Закону
№2939-ХІІ визначено, що державний
фінансовий контроль забезпечується
органом державного фінансового
контролю через проведення державного
фінансового аудиту, перевірки
державних закупівель та інспектування.

Відповідно до частини 1 статті 4
вказаного Закону інспектування
здійснюється органом державного
фінансового контролю у формі ревізії
та полягає у документальній і
фактичній перевірці певного комплексу
або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
підконтрольної установи, яка повинна
забезпечувати виявлення наявних
фактів порушення законодавства,
встановлення винних у їх допущенні
посадових і матеріально
відповідальних осіб. Результати
ревізії викладаються в акті.

Аналіз положень Закону №2939-ХІІ дає
підстави для висновку, що виїзна
ревізія може бути плановою та
позаплановою.

Плановою виїзною ревізією вважається
ревізія у підконтрольних установах,
яка передбачена у плані роботи органу
державної контрольно-ревізійної
служби і проводиться за
місцезнаходженням такої юридичної
особи чи за місцем розташування об'єкта
права власності, стосовно якого
проводиться така планова виїзна
ревізія.

Планова виїзна ревізія проводиться за
сукупними показниками
фінансово-господарської діяльності
підконтрольних установ за письмовим
рішенням керівника відповідного
органу державної
контрольно-ревізійної служби не
частіше одного разу на календарний рік.

Право на проведення планової виїзної
ревізії підконтрольних установ
надається лише у тому разі, коли їм не
пізніше ніж за десять днів до дня
проведення зазначеної ревізії
надіслано письмове повідомлення із
зазначенням дати початку та закінчення
її проведення.

Тривалість планової виїзної ревізії не
повинна перевищувати 30 робочих днів.

Подовження термінів проведення
планової або позапланової виїзної
ревізії можливе лише за рішенням суду
на термін, що не перевищує 15 робочих
днів для планової виїзної ревізії та 5
робочих днів для позапланової виїзної
ревізії.

Таким чином, з приписів вказаної статті
випливає, що відповідач має право
проводити планову ревізію
фінансово-господарської діяльності
підконтрольного суб'єкта за умови
дотримання визначених законом вимог.

Як встановлено судом, відповідачем
було дотримано зазначений вище
порядок. Окрім того, позивач не
зазначає про порушення з боку
відповідача порядку проведення
планової ревізії його діяльності.

За таких обставин суд приходить до
висновку про правомірність дій
суб'єкта владних повноважень щодо
проведення планової ревізії позивача,
оскільки вона була організована у
межах повноважень та у спосіб,
передбачений законодавством України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Закону
України №2939-ХІІ порядок проведення
органом державного фінансового
контролю державного фінансового
аудиту, інспектування та перевірок
державних закупівель установлюється
Кабінетом Міністрів України.

Крім того, процедура проведення
інспектування в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і у суб'єктів
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували в період, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
період, який перевіряється) державне чи
комунальне майно (далі - підконтрольні
установи), а на підставі рішення суду - в
інших суб'єктів господарювання
врегульована положеннями Порядку
проведення інспектування Державною
фінансовою інспекцією, її
територіальними органами,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №550 від 20.04.2006 року з
наступними змінами та доповненнями у
редакції на час виникнення спірних
правовідносин (далі по тексту - Порядок
№550).

Відповідно до пункту 16 названого
Порядку ревізія проводиться шляхом:

документальної перевірки, що
передбачає контроль за установчими,
фінансовими, бухгалтерськими
(первинними і зведеними) документами,
статистичною, фінансовою та бюджетною
звітністю, господарськими договорами,
розпорядчими та іншими документами
об'єкта контролю, пов'язаними з
плануванням і провадженням
фінансово-господарської діяльності,
веденням бухгалтерського обліку,
складенням фінансової звітності (далі -
документи об'єкта контролю). У разі
ведення бухгалтерського обліку з
використанням електронних засобів
зберігання і обробки інформації на
вимогу посадової особи контролюючого
органу керівник об'єкта контролю
повинен забезпечити оформлення
відповідних документів на паперовому
носії. Надання документів об'єкта
контролю посадовим особам
контролюючого органу забезпечується
керівником об'єкта чи його заступником;

фактичної перевірки, що передбачає
контроль за наявністю грошових сум,
цінних паперів, бланків суворої
звітності, оборотних і необоротних
активів, інших матеріальних і
нематеріальних цінностей шляхом
проведення інвентаризації, обстеження
та контрольного обміру виконаних
робіт, правильністю застосування норм
витрат сировини і матеріалів, виходу
готової продукції і природних втрат
шляхом організації контрольних
запусків у виробництво, контрольних
аналізів готової продукції та інших
аналогічних дій за участю відповідних
спеціалістів контролюючого органу або
інших органів, підприємств, установ та
організацій. Посадові особи
контролюючого органу мають право
вимагати від керівників об'єкта
контролю організацію та проведення
фактичної перевірки в присутності
посадових осіб контролюючого органу та
за участю матеріально-відповідальних
осіб, а у разі перевірки обсягу
виконаних робіт - також представників
суб'єкта господарювання - виконавців
робіт.

Документальна і фактична перевірки
проводяться щодо дотримання вимог
законів та інших нормативно-правових
актів. Фактична перевірка здійснюється
станом на дату її проведення незалежно
від періоду, що підлягає ревізії. Для
підтвердження результатів фактичної
перевірки та фактів, що стосуються
періоду, який підлягає ревізії,
посадові особи контролюючого органу
можуть перевіряти документи об'єкта
контролю і за інші періоди
фінансово-господарської діяльності
об'єкта контролю.

Згідно пункту 22 Порядку №550 планова
виїзна ревізія може бути зупинена у
разі необхідності проведення
зустрічних звірок, без завершення яких
неможливе якісне проведення ревізії,
термінового виконання інших завдань
відповідно до повноважень,
передбачених Законом, а також у разі
обґрунтованого звернення об'єкта
контролю за погодженням з керівником
контролюючого органу. При цьому
ревізія повинна бути закінчена
протягом 60 робочих днів.

Рішення про зупинення та поновлення
планової виїзної ревізії приймає
керівник контролюючого органу за
письмовим поданням посадової особи
контролюючого органу, що проводить
ревізію.

У разі зупинення ревізії на строк понад
3 робочих дні контролюючий орган
надсилає об'єкту контролю та органу,
який ініціював проведення ревізії,
письмове повідомлення про дату
зупинення ревізії.

Поновлення проведення ревізії можливе
одразу після повідомлення про це
об'єкта контролю. Повідомлення
здійснюється одним із способів,
визначених у пункті 39 цього Порядку.

Строк, на який зупинено ревізію, не
включається до тривалості її
проведення.

При цьому, відповідно до пункту 39
Порядку №550 передбачені такі способи
повідомлення підконтрольного суб'єкта
про поновлення ревізії - особисто під
розписку керівнику або головному
бухгалтеру об'єкта контролю; через
канцелярію (підрозділ з питань
діловодства) з відміткою на примірнику
акта контролюючого органу про дату
реєстрації в журналі вхідної
кореспонденції об'єкта контролю та
підписом працівника канцелярії
(загального відділу), який здійснив
реєстрацію; рекомендованим поштовим
відправленням з повідомленням. При
цьому на примірнику акта, що
залишається в контролюючому органі,
зазначаються реквізити поштового
повідомлення, яке долучається до
матеріалів ревізії.

Як убачається зі змісту акта, ревізія
позивача була зупинена на період з 15
жовтня 2013 року по 17 жовтня 2013 року, з 31
жовтня 2013 року по 03 грудня 2013 року та з 13
грудня 2013 року по 17 грудня 2013 року, про
що ДП «НАЕК «Енергоатом» повідомлялося
листами від 14 жовтня 2013 року №05-14/1569,
від 29 листопада 2013 року №05-14/1950 та від 10
грудня 2013 року №05-14/1996.

Водночас, доказів повідомлення
позивача про поновлення ревізії
відповідачем надано не було, однак,
позивачем про таке порушення жодних
зауважень на висловлювалося.

Також, відповідно до пункту 26 Порядку
№550 з метою підтвердження виду, обсягу
операцій та розрахунків для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку об'єкта контролю
контролюючими органами можуть
проводитися зустрічні звірки на
підприємствах, в установах та
організаціях.

За результатами зустрічної звірки
складається у чотирьох примірниках
довідка, перший, другий та третій
примірники якої долучаються до
відповідних примірників акта ревізії.
Четвертий примірник довідки
складається для підприємства (установи
чи організації), на якому проводилася
зустрічна звірка. Підписання та
вручення підприємству (установі чи
організації) довідки зустрічної звірки
здійснюється у тому ж порядку, який
визначений для акта ревізії.

Дотримання з боку відповідача
наведеної правової норми
підтверджується актами зустрічних
звірок суб'єктів господарювання, які
мали господарські відносини з
позивачем у період, що перевірявся,
копії яких містяться у матеріалах
справи.

Оформлення результатів ревізії
врегульовано положеннями розділу
Порядку №550 з аналогічною назвою,
пунктом 35 якого визначено, що виявлені
допущені об'єктом контролю порушення
законодавства, контроль за дотриманням
якого віднесено до компетенції служби,
фіксуються в констатуючій частині акта
ревізії з обов'язковим посиланням на
норми законів чи інших
нормативно-правових актів, які
порушено, та зазначенням винних у їх
допущенні осіб.

Після складення акта ревізії посадова
особа контролюючого органу підписує
всі його примірники та забезпечує
реєстрацію в журналі реєстрації актів
ревізій, форма якого визначається
Держфінінспекцією.

Керівник, головний бухгалтер та інші
визначені працівники об'єкта контролю
зобов'язані ознайомитися з актом
ревізії та у разі погодження з
викладеними у ньому фактами підписати
отримані примірники акта. У разі
наявності заперечень (зауважень) щодо
змісту акта ревізії керівник, головний
бухгалтер чи інші особи підписують
його із застереженням. Підписані
примірники акта ревізії об'єкт
контролю зобов'язаний повернути
контролюючому органу у строк не
пізніше ніж 3 робочих дні після
отримання.

У разі підписання акта ревізії із
запереченнями (зауваженнями) керівник
об'єкта контролю у строк не пізніше ніж
5 робочих днів після повернення
контролюючому органу акта ревізії
повинен подати йому письмові
заперечення (зауваження). Якщо протягом
цього строку заперечення (зауваження)
щодо акта не надійдуть, то контролюючий
орган має право вжити відповідних
заходів для реалізації результатів
ревізії. Рішення про розгляд
заперечень (зауважень), що надійшли з
порушенням встановленого строку,
приймає керівник контролюючого органу.

На реалізацію зазначеного права,
позивачем на адресу відповідача було
направлено письмові заперечення на акт
ревізії, за наслідками розгляду яких у
відповідності до пунктів 43 Порядку №550
листом від 04 лютого 2014 року №05-14/116 ДФІ
України направлено висновок на
заперечення.

Серед іншого, пунктом 45 Порядку №550
закріплено, що у міру виявлення
ревізією порушень законодавства
посадові особи контролюючого органу,
не чекаючи закінчення ревізії, мають
право усно рекомендувати керівникам
об'єкта контролю невідкладно вжити
заходів для їх усунення та запобігання
у подальшому.

Якщо вжитими в період ревізії заходами
не забезпечено повне усунення
виявлених порушень, контролюючим
органом у строк не пізніше ніж 10
робочих днів після реєстрації акта
ревізії, а у разі надходження
заперечень (зауважень) до нього - не
пізніше ніж 3 робочих дні після
надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що ДФІ України,
пред'являючи позивачу оскаржувану
вимогу, діяло у межах визначеної чинним
на момент виникнення спірних
правовідносин законодавством
компетенції.

Надаючи оцінку викладеним в акті
перевірки висновкам, а також
дотримання ДФІ України під час
пред'явлення позивачу вимоги в частині,
яка оскаржуються останнім, наведених
вище приписів Порядку №550, колегія
суддів вважає за необхідне зазначити
наступне.

Так, ревізією встановлено, що в
порушення п. 3.1.18.2 ДБН Д.1.1-1-2000 ВП ЮУ АЕС
було підписано та прийнято до оплати у
18 підрядників, а саме: ТОВ
«Атоммонтажсервіс», ДПЕС ПАТ
«Атомсервіс», ПАТ «Юженергобуд», ДП КМУ
ВАТ «ТЕМ», ПАТ НВП «Радій», ТОВ
«Електропівденьмонтаж», КВП МУ-13
«ЕПЗМ», МП «Технічний
науково-виробничий центр ТОМ», ПАТ
«Електропівденьмонтаж-10», ТзОВ «Енерго
Буд-Монтаж», ТОВ
«Електропівденьатоммонтаж», АТ
«Альпсервіс», ВАТ «ЛьвівОРГРЕС», ТОВ
КНМП «Електропівденьмонтаж», ВАТ
«Тунельспецбуд», ІВП ТОВ «Ременерго»,
ТзОВ «Ресурстехнобуд», акти приймання
виконаних будівельних робіт форми
№КБ-2в, довідки про вартість виконаних
підрядних робіт форми №КБ-3, у яких сума
кошторисного прибутку визначена із
застосуванням показника 7,76
грн./люд.-год. (згідно пункту 1 Додатку 12
ДБН Д.1.1-1-2000 як для нового будівництва
складних інженерних споруд - АЕС) та 6,2
грн./люд.-год. (згідно пункту 5 Додатку 12
ДБН Д.1.1-1-2000) Промислові підприємства та
об'єкти виробничого призначення), тоді
як роботи, вказані в актах приймання
виконаних будівельних робіт форми
№КБ-2в, не відносяться до нового
будівництва та згідно з таблицею 2
Додатку 12 ДБН Д.1.1-1-2000 розмір
кошторисного прибутку необхідно
застосовувати 2,5 грн./люд.-год. та 2,92
грн./люд.-год. Крім того, встановлено
факти приймання актів виконаних
будівельних робіт форми №КБ-2в, довідки
про вартість виконаних будівельних
робіт форми №КБ-3, зокрема, ДПЕС ПАТ
«Атомсервіс» та ВАТ «ЛьвівОРГРЕС», у
яких сума прибутку визначена із
застосуванням показника 3,1 та 4,84, які
Додатком 12 ДБН Д.1.1-1-2000 не передбачені.

Зазначене порушення, на думку
перевіряючих, призвело до завищення
вартості виконаних
ремонтно-будівельних робіт на загальну
суму 3361110 грн., з яких оплачено ВП ЮУ АЕС
на суму 2036580 грн., чим завдано збитків ДП
«НАЕК «Енергоатом» в особі ВП ЮУ АЕС на
вказану суму.

Аналізуючи встановлені під час ревізії
наведені обставини, суд приходить до
висновку, що підставою для включення до
пункту 5.1 вимоги щодо здійснення
уточнення загальної вартості
виконаних зазначеними підрядниками
робіт шляхом її зменшення на загальну
суму 2036580,00 грн. стало неправильне, на
думку контролюючого органу, визначення
кошторисного прибутку.

На підтвердження обґрунтованості та
правомірності висновків відповідач
надає у запереченнях проти позову
нормативно-правове обґрунтування
своєї позиції та додає до матеріалів
справи постанову Вищого
адміністративного суду України від 23
квітня 2014 року у справі №К/800/19939/13.

З такими висновками ДФІ України
колегія суддів не може не погодитися з
огляду на наступне.

Основні правила визначення вартості
нового будівництва, розширення,
реконструкції та технічного
переоснащення підприємств, будівель і
споруд, ремонту житла, об'єктів
соціальної сфери і комунального
призначення та благоустрою, а також
реставрації пам'яток архітектури та
містобудування і носять обов'язковий
характер при визначенні вартості будов
(об'єктів), будівництво яких
здійснюється із залученням бюджетних
коштів або коштів підприємств, установ
і організацій державної власності на
момент виникнення спірних
правовідносин встановлювалися
Правилами визначення вартості
будівництва, затвердженими наказом
Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики
України від 27 серпня 2000 року № 174 (далі -
ДБН Д.1.1-1-2000).

При цьому, ДБН Д.1.1-1-2000 під будівництвом
розуміє нове будівництво, розширення,
реконструкцію та технічне
переоснащення підприємств, будівель і
споруд, ремонт житла, об'єктів
соціальної сфери і комунального
призначення та благоустрою, а також
реставрацію пам'яток архітектури та
містобудування.

Наведене вище свідчить про
неможливість включення до поняття
«будівництво» робіт з модернізації та
реконструкції систем безпеки, оскільки
за своєю природою такі роботи не можуть
мати наслідком виникнення нового
об'єкта будівництва.

Згідно пункту 3.1.18 ДБН Д.1.1-1-2000
кошторисний прибуток - це кошти, що
враховують економічно обґрунтовану
величину прибутку підрядної
організації від виконання будівельних
і монтажних робіт.

Приписами підпункту 3.1.18.1 ДБН Д.1.1-1-2000
передбачено, що розмір кошторисного
прибутку залежить від виду
будівництва, технічної та
технологічної складності будови,
строків будівництва, умов його
фінансування тощо. Визначений на
підставі аналізу цих факторів розмір
кошторисного прибутку погоджується із
замовником.

Тобто, Правилами визначення вартості
будівництва імперативно визначено, що
розмір кошторисного прибутку залежить
від виду будівництва.

При цьому, відповідно до підпункту 3.1.18.2
ДБН Д.1.1-1-2000 розмір кошторисного
прибутку приймається з урахуванням
усереднених показників, наведених у
додатку 12, з урахуванням обмежень,
встановлених законодавством. Базою для
обчислення кошторисного прибутку є
загальна кошторисна трудомісткість. По
будовах (об'єктах), до складу яких
входять об'єкти різного призначення,
кошторисний прибуток визначається
диференційовано виходячи з виду та
призначення конкретного об'єкта і
зазначається в графах 4, 5 та 8 ЗКР.

Так, згідно пункту 1 Додатку №12 ДБН
Д.1.1-1-2000 (далі - Додаток №12) для виду
будівництва та робіт «Особливо складні
інженерні споруди (у тому числі ГЕС,
ядерні установки та об'єкти призначені
для поводження з радіоактивними
відходами, шахти, метрополітени,
тунелі, мости, аеродроми, гідротехнічні
споруди тощо), особливо складні
технічно або архітектурно громадські
будівлі та споруди, залізниці,
магістральні автодороги, магістральні
мережі (у тому числі магістральні
трубопроводи і споруди
газонафтопродуктів, міжміські лінії
зв'язку, високовольтні мережі 35 кВ і
вище), що обґрунтовується проектом»
застосовується усереднений показник
для визначення розміру кошторисного
прибутку - 7,76 грн./люд.-год. При цьому
необхідною умовою застосування такого
показника є обґрунтування такого виду
будівництва відповідним проектом.

Пунктом 5 Додатку №12 передбачено, що
для виду будівництва та робіт
«Промислові підприємства та об'єкти
виробничого призначення»
застосовується усереднений показник
для визначення розміру кошторисного
прибутку - 6,20 грн./люд.-год.

Разом з тим, відповідно до пунктів 16 та
18 Додатку №12 для виду будівництва та
робіт «Монтаж технологічних
трубопроводів та технологічного
устаткування» та «Інші об'єкти»
застосовуються усереднені показники
для визначення розміру кошторисного
прибутку - 2,50 грн./люд.-год. та 2,92
грн./люд.-год. відповідно.

За наслідками вивчення характеру
робіт, виконаних підрядниками за
замовленням позивача, судом
встановлено, що це роботи, зокрема, з
реконструкції обладнання, монтажні
роботи, заміна складових обладнання.

Такі роботи, на думку колегії суддів,
дійсно необхідно було віднести до
робіт з монтажу технологічних
трубопроводів та технологічного
устаткування та до інших об'єктів з
визначенням відповідного розміру
кошторисного прибутку, оскільки, як вже
було зазначено вище, вирішальне
значення для визначення розміру
кошторисного прибутку має вид об'єкта
будівництва, а не вид робіт, що
здійснюється на певному об'єкті.

Отже, оскільки Додатком №12 не
передбачено таких видів робіт як
реконструкція обладнання та заміна
його складових, ДФІ України прийшла до
правильного висновку про
безпідставність застосування
позивачем розміру кошторисного
прибутку - 7,76 грн./люд.-год. за умови
необхідності застосування іншого - 2,92
грн./люд.-год.

При цьому, вірним, на думку суду, є
висновок відповідача про необхідність
застосування до монтажних робіт саме
показника 2,50 грн./люд.-год. замість 6,20
грн./люд.-год., оскільки такі роботи
прямо передбачені пунктом 16 Додатку
№12.

Оцінюючи твердження позивача про
необґрунтованість висновків ДФІ
України щодо неправомірного
застосування показника 4,84 грн./люд.-год.
ВАТ «ЛьвівОРГРЕС» з тих підстав, що
останній зменшив ціну закупівлі з
метою перемоги на торгах, судова
колегія вважає за необхідне наголосити
на тому, що, як вбачається з матеріалів
справи, ВАТ «ЛьвівОРГРЕС» виконувало
роботи з реконструкції додаткового
обладнання, що, з урахуванням
викладеної вище позиції, свідчить про
необхідність застосування показника
2,92 грн./люд.-год. Крім того, такого
показника як 4,84 грн./люд.-год. Додатком
№12 взагалі не передбачено, що свідчить
про правомірність позиції
контролюючого органу при винесенні
пункту 5.1 оскаржуваної вимоги.

Водночас, суд вважає обґрунтованим
посилання ДП «НАЕК «Енергоатом» на
правомірність застосування показника
3,10 грн./люд.-год. з ДПЕС ПАТ
«Атомсервіс», оскільки останній
визначений з урахуванням вимог пункту 1
додатку «Б» ГНД 34.05.102-2003 з огляду на
наступне.

Наказом Міністерства палива та
енергетики України від 22.12.2003 року №770
затверджено Порядок визначення
вартості ремонту і технічного
обслуговування електричних мереж та
програмного комплексу (далі - ГНД
34.05.102-2003), яким встановлено основні
правила складання кошторисної
документації та визначення вартості
ремонту і технічного обслуговування
(надалі ТО) електричних мереж на
об'єктах підприємств електричних
мереж, відповідно до нормативних актів
Держбуду України, визначених
документом - Державні будівельні норми
України. Порядок визначення вартості
будівництва та реконструкції будівель
та споруд (ДБН Д.1.1-1-2000)

Згідно пункту 5.2.2 ГНД 34.05.102-2003 якщо
проведення ремонтних робіт обладнання
електричних мереж здійснюється за
рахунок коштів державних підприємств,
та підприємств, що мають державну
частку в статутному фонді, розмір
заробітної плати в загальновиробничих
витратах та кошти на покриття решти
статей загальновиробничих витрат
розраховуються з урахуванням
усереднених показників (додаток Б).

При цьому, згідно пункту 1 додатку Б до
ГНД 34.05.102-2003 до груп обладнання
«Повітряні лінії напругою 0,4-20 кВ,
трансформаторні підстанції напругою
6-20/0,4 кВ, розподільні пункти напругою 6-20
кВ» застосовуються такі усереднені
показники для визначення кошторисного
прибутку - 3,10 грн./люд.-год.. Вказані
показники і були застосовані
позивачем, що свідчить про
помилковість висновків ДФІ України у
вказаній частині.

Крім того, ревізією встановлено, що в
порушення п. 3.1.10.0 ДБН Д.1.1-1-2000 в актах
прийманнях виконаних робіт
підрядників, а саме: Корпорація «ТСМ
Груп», ПАТ «ЕПМ-10», ВАТ «Тунельспецбуд»,
ДП КМУ ВАТ «ТЕМ», ПАТ «Юженергобуд»,
ДПЕС ПАТ «Атомсервіс», ПАТ НВП «Радій»,
ТОВ «Електропівденьмонтаж», КВП, ДП
«МСВ», ІВП ТОВ «Ременерго», ПАТ «НПО
Укрсовпроект», ПП «Дайгер», ПП
«Євродор», ТОВ «Комп'ютерні системи та
мережі», ТОВ «Масон», ТОВ
«Південтеплохімзахист», ТОВ
«Ресурстехнобуд», ПП ВКФ «Калімера», ПП
«Укрбудсервіс і Ко», ТОВ «Альянс»
включено до загальної вартості робіт
вартість роботи бортових автомобілів
вантажопідйомністю до 3т, 5т та 8т, які
враховані ресурсними елементними
кошторисними нормами на ремонтні
роботи, на загальну суму 605020 грн. з ПДВ,
які оплачено в сумі 463 530,00 грн.

До такого висновку контролюючий орган
дійшов з огляду на те, що бортові
автомобілі можуть враховуватися при
визначенні вартості ремонту у
випадках, якщо проектом організації
ремонту у складі титульних тимчасових
будівель і споруд передбачено
будівництво тимчасових
матеріально-технічних складів та
майданчиків для збереження матеріалів,
виробів і конструкцій, у зв'язку з чим є
необхідність у
внутрішньо-будівельному
транспортуванні матеріальних ресурсів
від приоб'єктного складу до об'єктів
ремонту.

Надаючи оцінку таким твердженням
відповідача, суд вважає за необхідне
зазначити, що відповідно до підпункту
3.1.10.9 ДБН Д.1.1-1-2000 поточні ціни на
матеріали для будівництва
визначаються франко-приоб'єктний склад
будівельного майданчика і на
встановлену одиницю виміру враховують
такі елементи вартості: відпускну ціну;
вартість тари, упаковки і реквізиту;
вартість транспортування і вантажних
робіт; заготівельно-складські витрати.

Як приоб'єктний склад при визначенні
кошторисної вартості будівництва
приймається передбачене проектом
організації будівництва: для
матеріалів зберігання просто неба -
майданчик, що використовується для їх
розміщення на території будівництва
об'єкта (будівлі, споруди); для інших
матеріалів - склад (місце складування)
їх для даного об'єкта (будівлі, споруди).

Підпунктом 3.1.10.10 ДБН Д.1.1-1-2000
передбачено, що вивантаження на
приоб'єктному складі та
внутрішньобудівельне транспортування
(як горизонтальне, так і вертикальне)
будівельних матеріалів, виробів,
конструкцій від приоб'єктного складу
до місця встановлення, монтажу чи
використання в діло враховано
ресурсними елементними кошторисними
нормами за винятком випадків,
застережених у технічних частинах
збірників РЕКН.

Аналіз наведених вище норм дає
підстави для висновку, що обов'язковою
умовою для включення до складу
загальної вартості робіт вартості
робіт бортових автомобілів, які
враховані ресурсними елементними
кошторисними нормами на
ремонтно-будівельні роботи, можливе
виключно за умови наявності
майданчиків та місць складування, як
повинні бути обов'язково передбачені
проектом організації будівництва.

Разом з тим, як вбачається зі змісту
акта ревізії та поданих відповідачем
заперечень, у наданих до ревізії
проектах організації будівництва не
враховано майданчики для тимчасового
розміщення підрядниками будівельних
матеріалів, а також не зазначено
спорудження тимчасових складів чи
використання вже існуючих. При цьому
таке твердження відповідача позивачем
спростовано не було.

Крім того, ДФІ України обґрунтовано
звернула увагу на те, що зі змісту
позовної заяви вбачається, що
підрядники доставляли матеріали по
мірі необхідності, тобто без
розміщення матеріалів та території ВА
ЮУ АЕС, що, у свою чергу, свідчить про
безпідставність включення до
загальної вартості робіт вартість
робіт бортових автомобілів.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з доводами відповідача
про правомірність пункту 5.2
оскаржуваної вимоги.

Поряд з іншим, у ході ревізії
відповідачем було встановлено, що в
актах виконаних робіт Корпорацією «ТСМ
Груп», ПАТ «Електропівденьмонтаж-10»,
ІВП ТОВ «Ременерго», ТОВ
«Тунельспецбуд», ПАТ
«Агробудмеханізація», ДП КМУ ВАТ «ТЕМ»,
ТОВ «Ресурстехбуд», ВАТ
«Теплоенергомонтаж», ТОВ
«Юг-Спецгідроенергомонтаж», ПАТ
«Юженергобуд», ПП «СП Кліматехніка» (в
актах виконаних робіт по договору від
29.10.2012 року (09.11.2012 року) №19/12 (72-14-1-12-2406)),
загально виробничі витрати
розраховані без застосування
знижувальних коефіцієнтів, чим
порушено пункти 3.2.8, 4.2.1 ДБН Д.1.1-1-2000, так
як зазначені підрядники не мають
виробничих структурних підрозділів.
Зазначене порушення, на думку
контролюючого органу, призвело до
завищення вартості виконаних робіт на
загальну суму 1 017 470,00 грн., з яких
сплачено 869 960,00 грн.

З цього приводу колегія суддів вважає
за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 3.2.8 ДБН Д.1.1-1-2000
загальновиробничі та адміністративні
витрати в складі ціни пропозиції
претендента (підрядника) обчислюються
на підставі положень Розділу 4 виходячи
зі структури цих витрат, яка склалася в
підрядній організації за попередній
період з урахуванням потужності
будівельної організації - претендента.

Наведене положення Правил визначення
вартості будівельних робіт свідчить,
що при визначенні вартості виконаних
робіт застосування показників нижче
фактично розрахованих, в тому числі на
рівні усереднених показників
Мінрегіонбуду, які було погоджено
замовником, не порушує зазначеного
пункту ДБН Д. 1.1-1-2000.

Згідно пункту 4.1 ДБН Д.1.1-1-2000
загальновиробничі витрати - це витрати
будівельно-монтажної організації, які
включаються до виробничої
собівартості будівельно-монтажних
робіт.

Перелік загальновиробничих витрат, що
враховано усередненими показниками,
наданими Держбудом, наведено у додатку
19.

Адміністративні витрати
будівельно-монтажної організації, які
враховуються у вартості будови
(об'єкту), - це загальногосподарські
витрати, спрямовані на обслуговування
та управління будівельно-монтажною
організацією, що не включаються до
собівартості будівельно-монтажних
робіт. Зазначені витрати включаються
до вартості інших витрат за
будівельним контрактом пропорційно
базі розподілу, яка обирається
будівельно-монтажною організацією
самостійно (собівартість відповідного
об'єкту витрат, прямі витрати тощо).

Перелік адміністративних витрат, що
враховано усередненими показниками,
наданими Держбудом, наведено у розділі
I додатку 2 (крім пунктів 6, 11, 14, 15, 16 та
витрат з операційної оренди та
страхування майна) до Методичних
рекомендацій з формування
собівартості будівельно-монтажних
робіт.

Правила розрахунку витрат, зазначених
у пунктах 4.1.1 та 4.1.2, застосовуються при
визначенні вартості будівництва і не
залежать від відомчої належності
підрядної організації.

Пунктом 4.2.1 ДБН Д.1.1-1-2000 визначено, що
для розрахунку загальновиробничих (ЗВ)
витрат їхній перелік, наведений в
додатку 19, групується в 3 блоки: кошти на
заробітну плату працівників;
відрахування на соціальні заходи
згідно із законодавством; решта статей
ЗВ витрат.

Згідно абзацу 4 підпункту 4.2.1.1 ДБН
Д.1.1-1-2000 в інвесторських кошторисах
усереднений коефіцієнт переходу від
нормативно-розрахункової кошторисної
трудомісткості робіт, що
передбачаються в прямих витратах, до
трудовитрат працівників, зазначених у
додатку 19, приймається в розмірах,
рекомендованих Держбудом.

Такі коефіцієнти, з урахуванням вимог
листа Держбуду України від 09.07.2002 року
№7/7/630 «Про структуру
загальновиробничих та
адміністративних витрат, які враховані
усередненими показниками Держбуду
України» складають, у випадку
відсутності у виконавця відособлених
виробничих структурних підрозділів, -
0,4123.

Наведене дає підстави для висновку, що
у зв'язку з врахуванням в актах
виконаних робіт загальновиробничих
витрат менш фактично розрахованих, в
актах виконаних робіт не потрібно
додаткового врахування понижуючих
коефіцієнтів, які наведено в листі
Держбуду України ще від 09.07.2002 року за
№7/7-630, коли загальновиробничі витрати
розраховувалися лише на підставі
усереднених показників Держбуду
України, без врахування фактичних
витрат.

Відповідно до підпункту 4.2.1.6 ДБН
Д.1.1-1-2000 показники для обчислення
загальновиробничих витрат, уточнені на
стадії визначення ціни пропозиції
(договірної ціни) на підставі
обгрунтованої їх величини і структури,
яка склалася у цій організації за
попередній звітний період (рік), та
завантаженості будівельної
організації, погоджуються із
замовником і використовуються при
проведенні взаєморозрахунків за
обсяги виконаних робіт. Уточнення
загальновиробничих витрат при
проведенні взаєморозрахунків за
обсяги виконаних робіт здійснюються в
порядку, встановленому договором.

Усереднені показники
загальновиробничих витрат, наведені в
додатках 3, 4 ДБН, слугують орієнтиром і
можуть використовуватися замовником
для співставлення загальновиробничих
витрат, обчислених в інвесторській
кошторисній документації, з
загальновиробничими витратами,
розрахованими підрядною організацією
при складанні ціни тендерної
пропозиції.

Тобто, вказаним підпунктом
передбачається уточнення показників
загальновиробничих витрат на стадії
погодження договірної ціни в порядку,
установленим контрактом. Але, як
вбачається з матеріалів справи та не
заперечувалося сторонами,
загальновиробничі витрати
розраховувалися сторонами за
усередненими показниками
Мінрегіонбуду України, що, зважаючи на
те, що фактичні показники
загальновиробничих витрат
перевищували рекомендовані, свідчить
про відсутність у діях позивача
порушень вимог пунктів 3.2.8 та 4.2.1 ДБН
Д.1.1-1-2000. За таких обставин колегія
суддів приходить до висновку про
неправомірність встановленого
відповідачем завищення вартості
виконаних робіт на суму 1 017 470,00 грн., а
відтак пункт 5.3 вимоги в цій частині
підлягає скасуванню.

Поряд з іншим, в акті ревізії
зафіксовано, що внаслідок включення
ТОВ «Атоммонтажсервіс» та ПАТ
«Електропівденьмонтаж-10» до актів
виконаних робіт інших супутніх витрат
(добових) у розмірі 100,00 - 200,00 грн.
замість 30,00 грн. порушено вимоги пункту
3.2.11 ДБН Д.1.1-1-2000, що призвело до
завищення вартості виконаних для ВП ЮУ
АЕС робіт на загальну суму 2 016 520,00
грн., з яких оплачено 1 601 010,00 грн.

До такого висновку відповідач прийшов
з огляду на те, що, на його думку, сума
добових витрат повинна
розраховуватися на підставі постанови
Кабінету Міністрів України від 02
лютого 2011 року №98 «Про суми та склад
витрат на відрядження державних
службовців, а також інших осіб, що
направляються у відрядження
підприємствами, установами та
організаціями, які повністю або
частково утримуються (фінансуються) за
рахунок бюджетних коштів», а не
положень підпункту 140.1.7 пункту 140.1
статті 140 Податкового кодексу України.

Згідно пункту 3.2.11 ДБН Д.1.1-1-2000 вартість
інших робіт та кошти на покриття інших
витрат, які плануються на об'єкті
замовлення, визначаються на підставі
положень чинного законодавства, даних
проекту, вихідних даних замовника щодо
здійснення будівництва, умов виконання
будівельно-монтажних робіт,
розташування будівельної організації
стосовно майданчика будівництва тощо.
Наприклад, кошти на покриття
додаткових витрат, зв'язаних з
доплатами працівникам, які виконують
роботи на об'єктах, розташованих на
значній відстані від місця розміщення
будівельно-монтажної організації, в
зв'язку з поїздками в неробочий час від
місця розміщення організації (збірного
пункту) до місця роботи на об'єкті і
назад, обчислюються окремим
розрахунком виходячи з кількості
працівників, направлених на виконання
робіт, і днів, в які здійснюються
поїздки, та надбавок до заробітної
плати у розмірах, передбачених
колективними договорами або за
погодженням із замовником. Розміри
надбавок працівникам за день не можуть
перевищувати розмір добових витрат,
які встановлені для відряджень в межах
України.

Відповідно до підпункту 140.1.7 пункту 140.1
статті 140 Податкового кодексу України
до складу витрат на відрядження
відносяться також витрати, не
підтверджені документально, на
харчування та фінансування інших
власних потреб фізичної особи (добові
витрати), понесені у зв'язку з таким
відрядженням у межах території
України, але не більш як 0,2 розміру
мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
податкового (звітного) року, в
розрахунку за кожен календарний день
такого відрядження. Суми та склад
витрат на відрядження державних
службовців, а також інших осіб, що
направляються у відрядження
підприємствами, установами та
організаціями, які повністю або
частково утримуються (фінансуються) за
рахунок бюджетних коштів, визначаються
Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог Податкового кодексу
України Кабінетом Міністрів України 02
лютого 2011 року прийнято постанову №98
«Про суми та склад витрат на
відрядження державних службовців, а
також інших осіб, що направляються у
відрядження підприємствами,
установами та організаціями, які
повністю або частково утримуються
(фінансуються) за рахунок бюджетних
коштів». Згідно додатку 1 до вказаної
постанови сума добових витрат на
відрядження державних службовців, а
також інших осіб, що направляються у
відрядження підприємствами,
установами та організаціями, які
повністю або частково утримуються
(фінансуються) за рахунок бюджетних
коштів в межах України становить 30
гривень.

Таким чином, сума добових витрат в
межах України для державних
службовців, а також інших осіб, що
направляються у відрядження
підприємствами, установами та
організаціями, які повністю або
частково утримуються (фінансуються) за
рахунок бюджетних коштів складає 30
гривень, разом з тим для платників
податків, які фінансуються за рахунок
власних коштів, сума добових витрат в
межах України не повинна перевищувати
0,2 розміру мінімальної заробітної
плати, що діяв для працездатної особи
на 1 січня звітного податкового року, в
розрахунку на добу.

Зі змісту акта ревізії вбачається, що,
на думку ДФІ України, грошові кошти ВП
ЮУ АЕС є державними коштами, а тому при
складанні інвесторської кошторисної
документації по об'єктах, які
фінансуються за рахунок державних
коштів, сума добових витрат на
відрядження працівників в межах
України при виконанні робіт
враховується у розмірі 30 гривень.

Однак, судовою колегією враховується,
що відповідно до пункту 11 частини 1
статті 2 Бюджетного кодексу України
бюджетні кошти (кошти бюджету) - належні
відповідно до законодавства
надходження бюджету та витрати
бюджету.

При цьому у пункту 8 частини 1 статті 7
Бюджетного кодексу України закріплено
принцип цільового використання
бюджетних коштів, згідно якого
бюджетні кошти використовуються
тільки на цілі, визначені бюджетними
призначеннями та бюджетними
асигнуваннями.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач наполягає на тому, що
фінансування витрат на відрядження за
договорами з ТОВ «Атоммонтажсервіс» і
ПАТ «Електропівденьмонтаж-10»
здійснювалося ВП ЮУ АЕС за рахунок
власних коштів без залучення бюджетних
асигнувань.

У свою чергу, відповідачем всупереч
вимог частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
не подано доказів на підтвердження
того, що таке фінансування здійснено
саме за рахунок бюджетних коштів в
розумінні статті 2 Бюджетного кодексу
України.

Крім того, дія постанови Кабінету
Міністрів України від 02 лютого 2011 року
№98 за колом осіб поширюється на
державних службовців, а також інших
осіб, що направляються у відрядження
підприємствами, установами та
організаціями, які повністю або
частково утримуються (фінансуються) за
рахунок бюджетних коштів, проте
відповідачем жодних доказів на
підтвердження того, що працівники
підрядних організацій - ТОВ
«Атоммонтажсервіс» і ПАТ
«Електропівденьмонтаж-10» є такими
особами суду не надано.

З огляду на викладене є безпідставним і
посилання ДФІ України на положення
статті 326 Цивільного кодексу України,
згідно якої у державній власності є
майно, у тому числі грошові кошти, яке
належить державі Україна, оскільки, у
даному випадку ставиться під сумнів не
факт належності державі України
бюджетних коштів, а факт використання
саме таких коштів позивачем при
здійсненні оплати договорів підряду,
укладених з вищенаведеними
організаціями, який відповідачем як
суб'єктом владних повноважень
доведений не був.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку про
необґрунтованість пункту 5.4
оскаржуваної вимоги.

Крім того, судом встановлено, що в акті
ревізії відповідачем зазначено, що
зустрічними звірками в ТОВ КНВП
«Електропівденмонтаж», ПП
«Укрбудсервіс і Ко», ТОВ «Альянс», ТОВ
«Южноукраїнська атомна енергетична
компанія» встановлено випадки
включення до ресурсних відомостей
актів приймання виконаних робіт
матеріалів на загальну суму 540 180,00
грн., вартість та наявність яких
документально не підтверджена даними
бухгалтерського обліку зазначених
підприємств, що є порушенням вимог
підпункту 3.3.10.1 ДБН Д.1.1-1-2000 та призвело
до завищення вартості виконаних робіт
на суму 540 180,00 грн.

Надаючи оцінку таким висновкам
контролюючого органу, суд вважає за
необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, зі
змісту довідки зустрічної звірки від 11
листопада 2013 року №17-07-08/570 щодо
документального підтвердження виду,
обсягу і якості операцій та
розрахунків, що здійснювалися між ТОВ
КНМП «Електропівденмонтаж» та ДП «НАЕК
«Енергоатом» в частині
фінансово-господарської діяльності ВП
ЮУ АЕС за період з 01.07.2012 року по 30.09.2013
року у ході проведення останньої
встановлено завищення в актах
виконання робіт форми №КБ-2в кількості
матеріалів на суму 1 340,26 грн.,
виставлених до оплати ВП ЮУ АЕС.

Разом з тим, зі змісту наявних у
матеріалах справи акта №1 приймання
виконаних будівельних робіт за грудень
2013 року, підписаних Замовником - ВП ЮУ
АЕС та Підрядником - ТОВ КНМП
«Елестропівденмонтаж», вартість
монтажно-будівельних робіт
відкориговано на суму 1 340,26 грн. згідно
акта ревізії, у зв'язку з чим підстав
для винесення вимоги у вказаній
частині у ДФІ України не було.

Згідно висновків довідки зустрічної
звірки від 13 листопада 2013 року №14-23/272-з
в ТОВ «Южноукраїнська атомна
енергетична компанія» з метою
документального та фактичного
підтвердження виду, обсягу і якості
операцій та розрахунків з ВП ЮУ АЕС ДП
«НАЕК «Енергоатом» за період з 01.07.2012
року по 30.09.2013 року встановлено випадки
включення до ресурсних відомостей
актів приймання виконаних робіт
матеріалів на суму 20 459,46 грн. з ПДВ,
вартість яких документально не
підтверджено даними бухгалтерського
обліку ТОВ «ЮАЕК».

Разом з тим, зі змісту наявних у
матеріалах справи підсумкових
відомостей ресурсів за листопад 2013
року до акту №2 по договору №П.06/06-12 від
05.06.2012 року, акту №4 по договору №П.08/10-12
від 11.10.2012 року, акту №8 по договору
№П.10/11-12 від 16.11.2012 року відкориговано
суми витрат, які несвоєчасно
відображені на рахунку 205 «Будівельні
матеріали» ТОВ «ЮАЕК», а також акту
КБ-2в за січень 2014 року зменшено
вартість матеріалів на суму 986,86 грн.,
вбачається, що підстав для винесення
вимоги у вказаній частині у ДФІ України
не було.

Поряд з цим, згідно висновків довідки
зустрічної звірки від 06 грудня 2013 року
№14-23/297-з в ПП «Укрбудсервіс і Ко» з
метою документального та фактичного
підтвердження виду, обсягу і якості
операцій та розрахунків з ВП ЮУ АЕС ДП
«НАЕК «Енергоатом» за період з 01.07.2012
року по 30.09.2013 року вибірковою
перевіркою правильності списання
матеріалів на виконані обсяги робіт та
відповідності цін на
матеріально-технічні ресурси за даними
ресурсних відомостей до актів
приймання виконаних будівельних робіт
за серпень-грудень 2012 року,
січень-березень 2013 року на суму 4 800
304,66 грн. з ПДВ, в порівнянні з наданими
актами на списання,
оборотно-сальдовими відомостями по
рахунку 205 «Будівельні матеріали»,
накладними на придбання основних
матеріалів та виробів щодо
правильності включення до актів
приймання виконаних робіт даних про
вартість та кількість застосованих
матеріалів і виробів, встановлено
включення до актів вартості
матеріальних ресурсів, що не
відповідають даним бухгалтерського
обліку на загальну суму 18 399,95 грн. з
ПДВ. Крім того, ПП «Укрбудсервіс і Ко»
не надано до звірки накладні на
придбання товарно-матеріальних
цінностей чи інших бухгалтерських
документів, зазначених в актах
приймання виконаних будівельних робіт
на загальну суму 300 237,60 грн. з ПДВ.

Крім того, згідно довідки зустрічної
звірки від 13 листопада 2013 року №14-23/271-З
в ТОВ «Альянс» з метою документального
та фактичного підтвердження виду,
обсягу і якості операцій та
розрахунків з ВП ЮУ АЕС ДП «НАЕК
«Енергоатом» за період з 01.07.2012 року по
30.09.2013 року у ході звірки встановлено
включення до актів вартості
матеріальних ресурсів, що не
відповідають даним бухгалтерського
обліку на загальну суму 199 740,47 грн. з
ПДВ, чим не дотримано вимоги підпункту
3.3.10.1 ДБН Д.1.1-1-2000.

Відповідно до підпункту 3.3.10.1 ДБН
Д.1.1-1-2000 за динамічної договірної ціни
вартість прямих витрат при
взаєморозрахунках за обсяги виконаних
робіт визначається на підставі
нормативних витрат трудових і
матеріально-технічних ресурсів,
виходячи з фізичних обсягів виконаних
робіт та уточнених цін ресурсів,
передбачених в договірній ціні.

Тобто, така вартість повинна бути
підтверджена даними бухгалтерського
обліку підприємства - необхідними
первинними документами та показниками
бухгалтерської звітності.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Разом з тим, встановлені у ході
проведення зустрічних звірок ПП
«Укрбудсервіс і Ко» та ТОВ «Альянс»
відомості щодо розбіжностей та
невідповідностей включених до актів
виконання робіт вартості послуг даним
бухгалтерського обліку є, на думку
колегії суддів, достатньою підставою
для висновку про завищення вказаними
контрагентами вартості послуг на суму
318 637,55 грн. (ПП «Укрбудсервіс і Ко») та
199 740,47 грн. (ТОВ «Альянс») і, як
наслідок, обґрунтованості твердження
ДФІ України про необхідність
збільшення дебіторської
заборгованості зазначених
контрагентів перед позивачем.
Аналогічна позиція висловлена Вищим
адміністративним судом України в
ухвалі від 03 липня 2014 року у справі №
2а-12371/10/2670.

З огляду на викладене колегія суддів
приходить до висновку про
безпідставності твердження позивача
про необґрунтованість пункту 5.5
оскаржуваної вимоги в частині
здійснення уточнень загальної
вартості витрат ТОВ «Альянс» та ПП
«Укрбудсервіс і Ко».

Крім того, в акті ревізії встановлено,
що у ході зустрічної звірки
підрядником ПП «Укрбудсервіс і Ко» не
підтверджено первинними документами
вартість експлуатації будівельних
машин та механізмів, включено до актів
виконаних робіт та не надано до
перевірки розрахунок вартості
машино-години машин, механізмів та
транспортних засобів, що підтверджують
фактичну роботу машин та механізмів
(змінні рапорти, подорожні листи, тощо)
чи інші бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість експлуатації
будівельних машин та механізмів,
визначених субпідрядними
організаціями на загальну суму 19 250,00
грн. з ПДВ.

Оскільки матеріалами справи таке
твердження ДФІ України не
спростовується, судова колегія,
враховуючи вищевикладене мотивування
часткової обґрунтованості пункту 5.5
вимоги, приходить до висновку про
правомірність пункту 5.6 оскаржуваної
вимоги.

Також в акті ревізії зазначено, що у
періоді, який підлягає ревізії, ВП БУ
АЕС списано дебіторську
заборгованість у загальній сумі 33 840,00
грн., яка обліковувалась з 2009 року та
терміни позовної давності щодо її
стягнення минули, з якої
заборгованість Державного комітету
ядерного регулювання України складала
28 670,00 грн. за послуги з надання
лікувально-профілактичного харчування
державним інспекторам Державного
комітету ядерного регулювання України.
При цьому в акті зазначено, що оскільки
претензійно-позовна робота щодо
стягнення зазначеної заборгованості
із боржника не проводилася та
пропущено строки позовної давності ВП
ЮУ АЕС втрачено можливість стягнути
суму заборгованості, чим завдано
матеріальної шкоди (збитків) на суму 28
670,00 грн.

Оцінюючи такі висновки ДФІ України
колегія суддів вважає за необхідне
зазначити наступне.

Між Державним комітетом ядерного
регулювання України (Замовник) та ДП
«НАЕК «Енергоатом» (Виконавець) 07
квітня 2009 року укладено договір №48 про
надання лікувально-профілактичного
харчування, за умовами якого Замовник
доручає, а Виконавець приймає на себе
зобов'язання надавати
лікувально-профілактичне харчування
державним інспекторам Державної
інспекції з ядерної безпеки на
Южно-Українській АЕС
Держатомрегулювання.

Як було встановлено у ході ревізії, у
зв'язку з тим, що дебіторська
заборгованість Державного комітету
ядерного регулювання України в сумі 28
667,39 грн. не була погашена, остання була
списана за рахунок резерву сумнівних
боргів. Підставою для такого списання,
за твердженням позивача, стало
пропущення строків позовної давності
для звернення до суду про стягнення
вказаної заборгованості.

Крім того, позивач наголошував на тому,
що оскільки Державний комітет ядерного
регулювання України є контролюючим
органом щодо ДП «НАЕК «Енергоатом», то
«розпочинати ведення
претензійно-позовної роботи проти
контролюючого органу для ВП ЮУ АЕС не
вважалося за можливе».

Разом з тим, колегія суддів не може
погодитися з такими доводами позивача
з огляду на наступне.

За своєю правовою природою договір №48
є цивільно-правовим, а тому, враховуючи
що відповідно до частини 1 статті 1
Цивільного кодексу України цивільним
законодавством регулюються особисті
немайнові та майнові відносини
(цивільні відносини), засновані на
юридичній рівності, вільному
волевиявленні, майновій самостійності
їх учасників, судова колегія не може
погодитися з твердженням позивача про
юридичну нерівність сторін договору у
вказаних правовідносинах.

Водночас, відповідно до статті 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу
України України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Приписи статті 611 Цивільного кодексу
України визначають, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема: припинення
зобов'язання внаслідок односторонньої
відмови від зобов'язання, якщо це
встановлено договором або законом, або
розірвання договору; зміна умов
зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Разом з тим, слід врахувати, що
забезпечити виконання зобов'язання
положення цивільного законодавства
України надають змогу протягом строку
позовної давності, яким є строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

За правилами статті 257 Цивільного
кодексу України загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Тобто, після спливу строку позовної
давності особа фактично позбавлена
права захистити порушені права та
інтереси, що, у свою чергу спричинило ВП
ЮУ АЕС збитки в сумі 28 667,39 грн.

У зв'язку з чим колегія суддів
приходить до висновку про
обґрунтованість вимоги ДФІ України
щодо необхідності відшкодування за
рахунок осіб, внаслідок
дій/бездіяльності яких було допущено
виявлене порушення, матеріальну шкоду
(збитки) в сумі 28 667,39 грн. (пункт 16
оскаржуваної вимоги), а відтак і про
відсутність підстав для її скасування.

Оцінюючи правомірність пункту 20
оскаржуваної вимоги, судова колегія
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Згідно акта у ході ревізії встановлено
нестачу товарно-матеріальних
цінностей в сумі 300 700,00 грн., яка
виникла внаслідок розукомплектації
основного засобу або неповної поставки
від ТОВ АПК «Аля» серверу НР Pro LiantDL 380 Q4
Server, яке призвело до його зіпсування та
є тотожним його знищенню. Подальше
використання без відсутніх деталей є
неможливим та призводить до
необхідності знову придбавати
аналогічне обладнання до серверу.

Дане порушення, на думку ДФІ України,
допущено з вини інженерів УВТК ОСОБА_2
та ОСОБА_3, які відповідно до своїх
посадових обов'язків приймали дане
обладнання та виконували процедуру
вихідного контролю, поставили свої
підписи в ярлику на придатну продукцію
та підтвердили отримання обладнання
згідно специфікацій та не зазначили
жодної невідповідності між
специфікацією та наявними цінностями.

У зв'язку з встановленим порушенням,
відповідач у пункті 20 сформулював
наступну вимогу - відповідно до п. 2
Порядку визначення розміру збитків від
розкрадання, нестачі, знищення
(псування) матеріальних цінностей,
затвердженого постановою КМ України
від 22 січня 1996 року №116 визначити
розмір збитків та у встановленому
законодавством порядку відшкодувати
матеріальну шкоду (збитки) за рахунок
осіб, внаслідок дій/бездіяльності яких
було допущено розукомплектування
серверу НР Pro LiantDL 380 Q4 Server вартістю 300
700,00 грн., що призвело до псування цього
обладнання та унеможливлює його
подальше використання.

Судом враховується, що факт
розукомплектування серверу, вартістю
300 700,00 грн. сторонами не заперечується,
а тому в силу частини 3 статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказування не потребують.

Разом з тим, оскільки, як зазначає
позивач, Южноукраїнським МВ УМВС
України в Миколаївській області
розслідується кримінальне провадження
№0000008 від 23 січня 2014 року за
ознаками кримінального
правопорушення, передбаченого
частиною 5 статті 191 Кримінального
кодексу України за фактом нестачі
комплектуючих до серверу НР Pro LiantDL 380 Q4
Server, фактично вимога виконана бути не
може, оскільки не встановлено особу або
осіб, винних у вчиненні даного
кримінального правопорушення.

Однак, колегія суддів вважає за
необхідне зауважити, що відповідно до
частини 1 статті 128 Кримінального
процесуального кодексу України особа,
якій кримінальним правопорушенням або
іншим суспільно небезпечним діянням
завдано майнової та/або моральної
шкоди, має право під час кримінального
провадження до початку судового
розгляду пред'явити цивільний позов до
підозрюваного, обвинуваченого або до
фізичної чи юридичної особи, яка за
законом несе цивільну
відповідальність за шкоду, завдану
діяннями підозрюваного,
обвинуваченого або неосудної особи,
яка вчинила суспільно небезпечне
діяння.

Отже, з метою захисту власних прав та
інтересів, а також з метою забезпечення
збереження державних коштів позивач
може звернутися з цивільним позовом до
підозрюваного, обвинуваченого або до
фізичної чи юридичної особи, яка за
законом несе цивільну
відповідальність за шкоду, завдану
діяннями підозрюваного,
обвинуваченого або неосудної особи,
яка вчинила суспільно небезпечне
діяння. При цьому такі дії ВП ЮУ АЕС
можуть вважатися належним виконанням
вимоги про забезпечення відшкодування
товарно-матеріальних цінностей в сумі
300 700,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доказів, які б повністю спростовували
доводи позивача, відповідач суду не
надав.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов
до висновку про наявність підстав для
часткового задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов
задовольнити частково.

2. Скасувати вимогу Державної
фінансової інспекції України,
викладену в листі від 07 лютого 2014 року
№05-14/148 в частині, а саме:

- пункт 5.1 в частині, що стосується
взаємовідносин з ДПЕС ПАТ
«Атомсервіс»;

- пункт 5.3;

- пункт 5.4;

- пункт 5.5 в частині, що стосується вимог
щодо ТОВ КНВП «Електропівденмонтаж» та
ТОВ «Южноукраїнська атомна
енергетична компанія».

3. У задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до частини першої статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст.
ст. 185-187 КАС України.

Головуючий суддя
В.П. Катющенко

Судді
О.В. Дегтярьова

Н.А. Добрівська