Справа № 816/2885/14
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року м.ПолтаваСправа №
816/2885/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Довгопол М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кулик -
Куличок О.Л.,

представника позивача - Крамаренко О.П.,

представника відповідача - Боровик О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Полтавського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Виробничо - торгівельного
підприємства "Бізнесконтакт" про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені, -

В С Т А Н О В И В:

24 липня 2014 року Полтавське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звернулося до Полтавського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Виробничо
- торгівельного підприємства
"Бізнесконтакт" про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
в розмірі 29 346 грн 64 коп та пені у
розмірі 1150 грн 52 коп., посилаючись на
порушення відповідачем вимог статей 19,
20 Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні", що
полягає у незабезпеченні нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у 2013 році.

Представник позивача у судовому
засіданні вимоги позовної заяви
підтримала, просила суд їх
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні просив відмовити у
задоволенні позовних вимог з підстав,
викладених у запереченні /а.с. 21/.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 07.02.2014 Виробничо -
торгівельним підприємством
"Бізнесконтакт" (ідентифікаційний код
21070016) подано до Полтавського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звіт про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2013 рік
(форма № 10-ПІ) /а.с.3/.

Згідно відомостей, зазначених у Звіті,
середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу
підприємства у 2013 році становила 49
осіб, середньооблікова кількість
штатних працівників, яким відповідно
до чинного законодавства встановлена
інвалідність - 2 особи, при цьому
кількість інвалідів-штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог статті 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів» - 2 особи.

За недотримання нормативу робочих
місць для працевлаштування інвалідів
позивачем нараховано відповідачу
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 29 346 грн 94 коп. та пеню за
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 1150 грн 52 коп. (за 98 днів (з
16.04.2014 по 22.07.2014)).

Частиною першої статті 19 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
визначено, що для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, які
використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Відповідно до частини першої статті
20 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні», підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
місцевих бюджетів.

Частиною другою статті 20 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
передбачено, що порушення термінів
сплати адміністративно-господарських
санкцій тягне за собою нарахування
пені. Пеня обчислюється виходячи з 120
відсотків річних облікової ставки
Національного банку України, що діяла
на момент сплати, нарахованої на повну
суму недоїмки за весь її строк.

Згідно положень статті 216
Господарського кодексу України
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Застосування господарських санкцій
повинно гарантувати захист прав і
законних інтересів громадян,
організацій та держави, в тому числі
відшкодування збитків учасникам
господарських відносин, завданих
внаслідок правопорушення, та
забезпечувати правопорядок у сфері
господарювання.

В силу приписів частини 3 статті 217
Господарського кодексу України до
суб'єктів господарювання за порушення
ними правил здійснення господарської
діяльності застосовуються
адміністративно-господарські санкції .

Адміністративно-господарські санкції
застосовуються у встановленому
законом порядку уповноваженими
органами державної влади або органами
місцевого самоврядування (частина 4
статті 217 ГКУ).

Відповідно до частини 1, 2 статті 218
Господарського кодексу України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Із аналізу вищенаведених норм суд
вбачає, що
адміністративно-господарські санкції
за незайняті інвалідами робочі місця,
передбачені Законом України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні", є заходом впливу
на правопорушника у сфері
господарювання у зв'язку зі скоєнням
правопорушення, і підлягають
застосуванню у разі, якщо суб'єкт
господарювання не доведе, що ним вжито
усіх залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Частиною третьою статті 19 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
передбачено, що підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю,
самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць виходячи з
вимог статті 18 цього Закону.

Частиною першою статті 18
зазначеного Закону встановлено, що
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

З наведених норм статей 18, 19 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
вбачається, що підприємства
здійснюють самостійно
працевлаштування інвалідів, але
виходячи з вимог статті 18 вказаного
Закону.

Отже, стаття 18 Закону не встановлює
правил, за якими підприємство було б
зобов'язано самостійно здійснювати
пошук інвалідів для їх
працевлаштування на своєму
підприємстві.

Частиною третьою статті 18 Закону чітко
визначено, що підприємства, установи,
організації, фізичні особи, які
використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно наказу Міністерства праці та
соціальної політики України від 19.12.2005
№420 «Про затвердження форм звітності
та інструкцій щодо їх заповнення»
формою звітності про наявність
вакантних місць на підприємстві є
форма № 3-ПН „Звіт про наявність
вакансій", а з 12.07.2013 "Інформація про
попит на робочу силу (вакансії)" за
формою №3 - ПН, яка подається
підприємствами щомісячно до державної
служби зайнятості.

З огляду на вищезазначене, звіт за
формою 3-ПН є актом інформування
органів працевлаштування про створені
на підприємстві робочі місця для
працевлаштування інвалідів і,
водночас, запитом про направлення на
підприємство для працевлаштування.

За таких обставин неналежне
інформування центру зайнятості про
наявність вільних робочих місць для
інвалідів, а саме неподання звітів за
формою № 3-ПН про наявність вакансій
для інвалідів державній службі
зайнятості є порушенням вищезгаданих
норм матеріального права та підставою
для застосування
адміністративно-господарських
санкцій.

Аналогічна правова позиція щодо
застосування зазначених норм
матеріального права висловлена
колегією суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України у постановах від 9 липня та
19 листопада 2013 року (№№ 21-200а13, 21-397а13
відповідно).

Відповідно до листа Лохвицького
районного центру зайнятості за вих. №627
від 01.08.2014 протягом 2013 року відповідач
не подавав звіти про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад) за
формою №3-ПН із зазначенням додаткових
вимог щодо пріоритетності в
працевлаштуванні осіб з числі
інвалідів /а.с.15/.

Водночас суд бере до уваги те, що
відповідачем було працевлаштовано
двох інвалідів у 4 кварталі 2013 року. Так,
згідно наказу № 102 від 01.10.2013 прийнято
на роботу робітником на
низькокваліфікованих ручних роботах у
сільському господарстві ОСОБА_3 , яка за
довідкою МСЕК № 0303174 є інвалідом 3 групи
/а.с. 22, 27/. Також відповідно до наказу №
110 від 01.11.2013 підприємством прийнято на
роботу комірником ОСОБА_4, який згідно
довідки МСЕК № 0116482 є інвалідом 3 групи
/а.с. 23, 26/. Згідно пояснень представника
відповідача, не спростованих
представником позивача, станом на
31.12.2013 вказані особи працювали на
підприємстві.

Таким чином, у листопаді та грудні 2013
року відповідачем повністю
забезпечено норматив працевлаштування
інвалідів (2 особи), відтак обов'язок
щодо подання звітів до служби
зайнятості за формою 3-ПН був
відсутній. У жовтні 2013 року
відповідачем частково забезпечено
норматив працевлаштування інвалідів,
оскільки працювала одна особа із
встановленою групою інвалідності,
замість двох, при цьому звіт за формою
3-ПН за вказаний період відповідачем не
подано.

Отже, враховуючи те, що відповідачем із
січня по вересень 2013 року не вжито
передбачених чинним законодавством
заходів для працевлаштування
інвалідів, кількість яких згідно
нормативу складає 2 особи, а саме, не
надано службі зайнятості інформацію,
необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, у жовтні
2013 року частково виконано обов'язок
щодо працевлаштування інвалідів
(прийнято 1 особу - інваліда), а у
листопаді - грудні 2013 року виконано
повністю законодавчі вимоги щодо
працевлаштування інвалідів, суд
приходить до висновку, що застосування
адміністративно-господарських санкцій
є обгрунтованим лише за період з січня
по вересень 2013 року (9 місяців) за 2 особи
та у жовтні 2013 року за 1 особу.

Застосування до відповідача
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць за листопад та грудень
2013 року є безпідставним.

Зважаючи на те, що в силу положень
частини 1 статті 20 Закону України
адміністративно-господарські санкції
для підприємств, де працює більше 15
осіб, визначаються в розмірі середньої
річної заробітної плати на
відповідному підприємстві за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, суд приходить до висновку,
що адміністративно-господарські
санкції, які підлягають стягненню з
відповідача, складають 23 233 грн (14 673
грн. 47 коп. (середньорічна заробітна
плата) /12 х 9 (дев'ять місяців 2013 року) х 2
(осіб) + ( 14 673 грн. 47 коп. (середньорічна
заробітна плата) /12 х 1 (жовтень 2013 року)
х 1(особа)).

Враховуючи те, що судом підтверджено
правомірність застосування до
відповідача
адміністративно-господарських санкцій
на суму 23 233 грн., сума пені, яка підлягає
сплаті відповідачем, складає 910 грн. 73
коп. (23 233 х 0,04 %) х 98 днів).

Отже, позовні вимоги Полтавського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Полтавського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Виробничо - торгівельного підприємства
"Бізнесконтакт" про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені задовольнити частково.

Стягнути з Виробничо - торгівельного
підприємства "Бізнесконтакт"
(ідентифікаційний код 21070016) на користь
Полтавського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів (
р/р 0239 в ГУДКСУ в Полтавській
області, МФО 831019, код 37953557, одержувач
УДКСУ в Лохвицькому районі)
адміністративно - господарські санкції
у розмірі 23 233 грн (двадцять три тисячі
двісті тридцять три гривні) та пеню за
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 910 грн 73 коп. (дев'ятсот десять
гривень сімдесят три копійки).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 26
серпня 2014 року.

Суддя
М.В. Довгопол