Справа № 813/5266/14
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2014-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 813/5266/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючий суддя
секретар судового засідання
представник позивача
представник відповідача
за участю третьої особи, яка
не заявляє самостійних вимог
щодо предмету спору,
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3, яка
не заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору на стороні позивача про
визнання неправомірними та скасування
постанов, зобов'язання вчинити дії
Шевченківський відділ державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції, -
гр. ОСОБА_1, звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції, в якому
визнати неправомірною та скасувати
постанову про відкриття виконавчого
провадження № 43929070 від 08.07.2014 року,
винесену Козловською О.І. державним
виконавцем Шевченківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
визнати неправомірною та скасувати
постанову від 28.05.2014 року про стягнення
з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 47
284, 39 грн., винесену Козловською О.І.
державним виконавцем Шевченківського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
зобов'язати Шевченківський відділ
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції зняти арешти, накладені в
рамках виконавчого провадження № 29402152
та закрити виконавче провадження №
Позовні вимого обгрунтовані тим, що у
виконавчому провадженні № 29402152
виконавчий документ було повернуто без
виконання за письмовою заявою
стягувача, а борг та виконавчий збір
сплачено ОСОБА_3 (солідарний боржник),
тому не може двічі стягуватись
виконавчий збір у розмірі 10% від суми,
що підлягала стягненню у солідарному
Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю, просив позов задовольнити.
Представник відповідача проти позову
заперечив з підстав зазначених у
письмовому запереченні (а.с. 42-43), просив
у задоволенні позову відмовити.
Судом до участі у справі було залучено
ОСОБА_3, в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача.
Третя особа у судовому засіданні позов
Розглянувши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини в
справі, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення проти позову,
дослідивши та оцінивши надані докази в
сукупності, проаналізувавши
законодавство, яке регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку
про задоволення адміністративного
позову повністю, виходячи з наступного.
На виконанні в державного виконавця
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції
Козловської О.І. перебували виконавчі
провадження №29401377 та 29402152 за
виконавчими листами №2-1051, що видані
19.07.2011 року Залізничним районним судом
м.Львова, щодо солідарного стягнення
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ТОВ
«Факторингова компанія «Омега»
заборгованості в розмірі 472023,99 грн. та в
розмірі 1820 грн. судових витрат.
Постановою про відкриття виконавчого
провадження від 21.10.2011р. державним
виконавцем Шевченківського відділу
державної служби ЛМУЮ відкрито
виконавче провадження ВП №29402152. У
вищевказаній постанові визначено
строк для добровільного виконання
судового рішення боржником до 28.10.2011
Як пояснила в судовому засіданні третя
особа ОСОБА_3, виконавче провадження
щодо солідарного стягнення з ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 на користь стягувача ТОВ
«Факторингова компанія «Омега»
завершено на підставі п.1 ч.1 ст.47 Закону
України «Про виконавче провадження»
(повернення виконавчого документа
стягувачу), у зв'язку з чим 29.05.2014 р.
державним виконавцем винесено
постанову про стягнення виконавчого
про стягнення з боржника витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій у сумі 88,59
грн. На підставі зазначених постанов
ОСОБА_3 сплачено виконавчий збір та
витрати на проведення виконавчих дій у
Судом встановлено, що Постановою про
повернення виконавчого документа
стягувачеві по виконавчому
провадженні №29402152 від 05.06.2014р.
державним виконавцем Козловською О.І.
виконавчий лист №2-1051 виданий 19.07.2011р.
повернуто стягувачу а Постанову про
стягнення з боржника виконавчого збору
виведено в окреме виконавче
провадження за №43929070 від 08.07.2014 року.
Не погоджуючись з постановою старшого
державного виконавця від 28.05.2014 року
про стягнення з боржника ОСОБА_1
позивач звернувся до суду з
відповідним позовом.
Особливості провадження у справах з
приводу рішень, дій або бездіяльності
державної виконавчої служби
передбачені ст. 181 КАС України, згідно з
ч. 1 якої учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 КАС України
відповідачем у справах з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби є відповідний орган державної
виконавчої служби.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначаються Законом України "Про
виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999
року (у редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
(далі - Закон № 606-XIV).

Державний виконавець відкриває
виконавче провадження відповідно до
ст. 19 Закону № 606-XIV на підставі
виконавчого документа у т.ч. за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення.

Згідно зі ст. 5 Закону № 606-XIV вимоги
державного виконавця щодо виконання
рішень обов'язкові для всіх органів,
організацій, посадових осіб, фізичних і
юридичних осіб на території України.
Невиконання законних вимог державного
виконавця тягне за собою
відповідальність згідно з законом.

За правилами ч. 1 ст. 27 Закону № 606-XIV у
разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Статтею 89 Закону № 606-ХІV передбачено,
що у разі невиконання без поважних
причин у встановлений державним
виконавцем строк рішення, що зобов'язує
боржника виконати певні дії, та рішення
про поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання. У
разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону № 606-XIV
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії, а згідно
з ч. 2 цієї ж статті державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 26.12.2003 р. N14 "Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльності органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження", яким
встановлено, що витрати виконавчого
провадження та виконавчий збір
відповідно до статей 45, 46 Закону
України «Про виконавче провадження»
стягуються за постановою державного
виконавця з боржника, якщо останній
по-перше, не виконав рішення
добровільно в установлений для цього
строк, а по-друге, рішення було виконано
примусово. Відповідно до частини 1
статті 46 Закону України «Про виконавче
провадження» у разі невиконання
рішення у строк, установлений для
добровільного виконання, з боржника
постановою державного виконавця, яка
затверджується начальником
відповідного органу державної
виконавчої служби, якому він
безпосередньо підпорядкований,
стягується виконавчий збір у розмірі 10%
від фактично стягненої суми або
вартості майна боржника, яке передане
стягувачу за виконавчим документом.

Закон надає право на винесення
постанови про стягнення виконавчого
збору та витрат на проведення
виконавчих дій за умови наявності
одночасно двох підстав: 1) невиконання
рішення суду у строк, установлений для
добровільного його виконання, 2)
фактичне виконання рішення суду
органом ДВС в примусовому порядку з
застосуванням заходів примусового
впливу до боржника, передбачених
статтею 72 Закону України «Про
виконавче провадження». Згідно з
пункту 1 частини 1 статті 47 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавчий документ на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалось або
здійснено частково, повертається
стягувану у разі якщо є письмова заява
стягувача.

З огляду на викладене та враховуючи, що
відповідачем не було вчинено жодних
дій примусового характеру, що були б
направлені на виконання рішення суду в
примусовому порядку та не було
фактичного стягнення заборгованості,
суд приходить до переконання, про
протиправності та безпідставності
винесення державним виконавцем
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції постанов
про відкриття виконавчого провадження
щодо стягнення з позивача виконавчого
збору, оскільки виконавчий збір
стягується від фактично стягненої суми
або вартості майна боржника.

Відповідно до п.4 ст.543 Цивільного
кодексу України виконання солідарного
обов'язку у повному обсязі одним із
боржників припиняє обов'язок решти
солідарних боржників перед кредитором.

Згідно приписів ст..61 Конституції
України, ніхто не може бути двічі
притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення.

Як вбачається з банківської квитанції
20446.948.1 від 29.05.2014 року одним із
солідарних боржників - ОСОБА_3 сплачено
судовий збір у розмірі 47384,39 грн. - 10% від
суми, що підлягала стягненню згідно
рішення Залізничного районного суду
м.Львова від 21.04.2011 року, оскільки даний
судовий збір нарахований за виконання
одного й того ж зобов'язання, а дії щодо
забезпечення його виконання не
потребують повторності, суд приходить
до переконання, що відповідальність у
вигляді судового збору уже понесена
одним із солідарних боржників. Даний
факт породжує у одного з солідарних
боржників право на зворотну вимогу та
не зобов'язує боржників до додаткового
вчинення дій в рамках солідарного
обов'язку, який виконано, щодо третіх
осіб.

Таким чином, винесення двох постанов
про стягнення виконавчого збору з двох
боржників у позмірі по 10% від єдиної
суми заборгованості протирічить
положенням ст. 28 Закону України "Про
виконавче провадження" , якою зазначено
розмір виконавчого збору - 10 % суми що
підлягає стягненню, а не 20% як випливає
з обставин справи.

За правилами, встановленими ч. 1 та ч. 2
ст. 71 КАС України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Сукупність вищенаведених встановлених
судом обставини справи з урахуванням
норми діючого законодавства, дає
підстави визнати позовні вимоги
обґрунтованими, доведеними
матеріалами справи, і такими, що
підлягають задоволенню.

Оскільки позивачем документально
підтверджено сплату судового збору в
сумі 73,08 грн. /а.с.2/, судові витрати
відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України слід
стягнути з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 17-20, 50, 69-72, 86, 94, 138,
158-163, 167, 181 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати
постанову про відкриття виконавчого
провадження № 43929070 від 08.07.2014 року,
винесену Козловською О.І. державним
виконавцем Шевченківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції;

3. Визнати протиправною та скасувати
постанову від 28.05.2014 року про стягнення
з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі
47284 (сорок сім тисяч двісті вісімдесят
чотири) грн. 39 коп., винесену
Козловською О.І. державним виконавцем
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції;

4. Зобов'язати Шевченківський відділ
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції зняти арешти, накладені в
рамках виконавчого провадження № 29402152
та закрити виконавче провадження №
29402152.

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 судові
витрати в сумі 73,08 грн.

Постанову може бути оскаржено,
згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10
днів з дня її проголошення чи отримання
копії постанови, шляхом подання
апеляційної скарги до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Львівський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили,
згідно зі ст. 254 КАС України, після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку не було подано. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після повернення апеляційної
скарги, відмови у відкритті
апеляційного провадження або набрання
законної сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження. Якщо строк
апеляційного оскарження буде
поновлено, то вважається, що постанова
суду не набрала законної сили.

Суддя
Грень Н.М.

Повний текст постанови складено
та підписано 19.08.2014 року.