Справа № 2а-266/11/0970
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 р.
Справа № 36252/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Кухтея Р. В., Яворського І. О.;

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу відкритого акціонерного
товариства «Івано-Франківський завод
«Промприлад» на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 18 березня
2011 року в справі за позовом відкритого
акціонерного товариства
«Івано-Франківський завод
«Промприлад» до управління Пенсійного
фонду України в Надвірнянському
районі Івано-Франківської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

24 січня 2011 року Івано-Франківським
окружним адміністративним судом
зареєстровано позовну заяву
відкритого акціонерного товариства
«Івано-Франківський завод
«Промприлад» до управління Пенсійного
фонду України в Надвірнянському
районі Івано-Франківської області про
визнання дій відповідача при складенні
Розрахунку-1 та Розрахунку-2
неправомірними в частині віднесення
пенсій, призначених на пільгових
умовах ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
до таких, що призначені відповідно до
пунктів «а», «б»-«з» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»;
зобов'язання відповідача змінити
Розрахунок-1 та Розрахунок-2 з
дотриманням норм ч. 4 ст. 13 та ст. 100
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

В обґрунтування вимог позовної заяви
зазначено, що відповідач у протоколах
комісій про призначення пенсій не
посилався на ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення». Також
зазначено, що фактичні витрати на
виплату та доставку пенсій не
відшкодовуються, оскільки вони повинні
бути призначені відповідно до ст. 100
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 18
березня 2011 року в задоволенні позову
відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що
управління Пенсійного фонду України в
Надвірнянському районі
Івано-Франківської області діяло в
порядку та у спосіб, передбачений
Інструкцією про порядок обчислення та
сплати страхувальниками та
зареєстрованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та у межах своїх
повноважень.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, позивачем - відкритим
акціонерним товариством
«Івано-Франківський завод
«Промприлад», подано апеляційну скаргу
до Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій
висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги вказано, що єдиною необхідною
умовою для виникнення в особи права на
пенсію за віком відповідно до ст. 100
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» є здобуття нею повного
або часткового стажу роботи із
шкідливими і важкими умовами праці,
передбаченої раніше діючим
законодавством, на день введення в дію
цього Закону.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не прибули, про дату,
час і місце апеляційного розгляду були
повідомлені належним чином, а тому,
колегія суддів, відповідно до п. 2 ч. 1
ст. 197 КАС України, вважає можливим
проведення розгляду справи за їхньої
відсутності, в порядку письмового
провадження, за наявними у справі
матеріалами та на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
проаналізувавши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів не знаходить підстав для її
задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування. Докази, одержані
з порушенням закону, судом при
вирішенні справи не беруться до уваги.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Встановлено, що управлінням Пенсійного
фонду України в Надвірнянському
районі Івано-Франківської області
призначені та виплачуються пенсії за
віком на пільгових умовах колишнім
працівникам ВАТ «Івано-Франківський
завод «Промприлад», а саме ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

23 січня 2010 року управлінням Пенсійного
фонду України в Надвірнянському
районі Івано-Франківської області було
надіслано ВАТ «Івано-Франківський
завод «Промприлад» розрахунки
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених за
Списками 1, 2. Для ВАТ
«Івано-Франківський завод
«Промприлад» місячний розмір
відшкодування починаючи з 01 січня 2010
року склав за Списком № 1 15098,48 грн.,
Списком № 2 - 34584,10 грн.

До моменту набрання чинності Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (до 01
січня 2004 року) питання щодо
відшкодування витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" було врегульоване
Законом України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» і відповідно до пунктів 1,
2 статті 1 якого, платниками збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, зокрема, є суб'єкти
підприємницької діяльності незалежно
від форм власності, їх об'єднання,
бюджетні, громадські та інші установи
та організації, об'єднання громадян та
інші юридичні особи, а також фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності, які використовують працю
найманих працівників; філії,
відділення та інші відокремлені
підрозділи платників податку,
зазначених у пункті 1 цієї статті, що не
мають статусу юридичної особи,
розташовані на території іншої, ніж
платник зборів, територіальної
громади.

Згідно ж з абзацом четвертим пункту 1
статті 2 Закону України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування»для платників збору,
визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього
Закону, об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 12 Закону
України "Про пенсійне забезпечення".

Нормою абзацу третього пункту 1 статті 4
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
встановлена ставка збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування для платників збору,
визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього
Закону у розмірі 100 відсотків від
об'єкта оподаткування.

Порядок обчислення і сплати
підприємствами, установами,
організаціями (далі - Підприємства),
незалежно від форм власності і
господарювання, виду діяльності,
галузевої належності, та фізичними
особами збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування, інших платежів, а
також їх облік у Пенсійному фонді
України визначався Інструкцію про
порядок обчислення і сплати
підприємствами, установами,
організаціями та громадянами збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, інших платежів, а також
обліку їх надходження до Пенсійного
фонду України, затвердженою постановою
правління Пенсійного фонду України від
19 жовтня 2001 року за N 16-6 і зареєстровану
в Міністерстві юстиції України 29
листопада 2001 року за N 998/6189, яка
втратила чинність згідно з Постановою
правління Пенсійного фонду України від
19 грудня 2003 року № 21-1 «Про затвердження
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України»

Згідно з підпунктами 2.1, 2.2. пункту 2
зазначеної Інструкції платниками
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування є: суб'єкти
підприємницької діяльності незалежно
від форм власності, їх об'єднання,
бюджетні, громадські та інші установи й
організації, об'єднання громадян та
інші юридичні особи, а також фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності, які використовують працю
найманих працівників; філії,
відділення та інші відокремлені
підрозділи платників податку,
зазначених у підпункті 2.1 пункту 2 цієї
Інструкції, що не мають статусу
юридичної особи і розташовані на
території іншої, ніж платник збору,
територіальної громади.

Відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" (із змінами та
доповненнями) встановлено ставки збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування. За приписами абзацу 4
підпункту 3.1. пункту 3 згадуваної
Інструкції для платників збору,
визначених у підпунктах 2.1 та 2.2 пункту 2
цієї Інструкції, - 100 відсотків
фактичних витрат на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 12 Закону
України "Про пенсійне забезпечення".

Нормою пункту 7 Інструкції
встановлювався порядок нарахування
збору на покриття фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", та відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку підвищеного розміру пенсій
особам льотних екіпажів повітряних
суден цивільної авіації та фактичних
витрат на виплату підвищеного розміру
пенсій науковим працівникам державних
небюджетних підприємств.

В подальшому принципи, засади і
механізми функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел,
передбачених цим Законом, а також
порядок формування Накопичувального
пенсійного фонду та фінансування за
рахунок його коштів видатків на оплату
договорів страхування довічних пенсій
або одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам, були врегульовані нормами
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», який набрав чинності з 1
січня 2004 року, що передбачено пунктом 1
Прикінцевих положень цього Закону.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 Розділу
XV «Прикінцеві положення»Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
пенсійне забезпечення застрахованих
осіб, які працювали або працюють на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком N 1 та на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за списком N 2 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

Положеннями абзацу 2 пункту 2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»передбачено, що
до запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди: 1) особам,
зазначеним в абзаці першому цього
пункту, пенсії призначаються за
нормами цього Закону в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом України
"Про пенсійне забезпечення".

У цьому випадку розміри пенсій
визначаються відповідно до статті 27 та
з урахуванням норм статті 28 цього
Закону.

При цьому зберігається порядок
покриття витрат на виплату і доставку
цих пенсій, що діяв до набрання
чинності цим Законом.

Підприємства та організації з коштів,
призначених на оплату праці, вносять до
Пенсійного фонду плату, що покриває
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій особам, які були зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком N 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, крім тих,
що були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, починаючи з дня набрання
чинності цим Законом, у розмірі 20
відсотків з наступним збільшенням її
щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

Порядок відшкодування підприємствами
витрат Пенсійного фонду України на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
врегульований Інструкцією про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженою постановою
правління Пенсійного фонду України від
19 грудня 2003 р. № 21-1 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 16 січня
2004 р. за N 64/8663) (надалі - Інструкція).

Нормою пункту 6.1. Інструкції, в
редакції, чинній на момент виникнення
та існування спірних правовідносин,
визначено, що відшкодуванню підлягають
витрати Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до частини
2 Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Згідно із пунктом 6.2. Інструкції, в
редакції, чинній на момент виникнення
та існування спірних правовідносин,
витрати на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
особам, які мають стаж, що дає право на
призначення цих пенсій на декількох
підприємствах, покриваються цими
підприємствами пропорційно стажу
роботи.

Відповідно до пункту 6.4. Інструкції у
редакції постанови правління
Пенсійного фонду України від 10.10.2006 р. №
14-5, розмір сум до відшкодування на
поточний рік визначається відділами
надходження доходів органів
Пенсійного фонду України щорічно у
розрахунках фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону (згідно з
додатками 6 та 7), які надсилаються
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених (перерахованих)
пенсій.

За приписами попередньої, чинної на
момент існування спірних
правовідносин, редакції пункту 6.4.
вказаної Інструкції розмір сум до
відшкодування на поточний рік
визначається відділами доходів
органів Пенсійного фонду України
щорічно в повідомленнях про розрахунок
сум фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (згідно з додатками 6 та 7),
які надсилаються підприємствам до 20-го
січня поточного року та протягом 10 днів
з новопризначених пенсій.

Пунктом 6.8. Інструкції передбачено, що
підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Нормою пункту 6.9. Інструкції в редакції
постанови правління Пенсійного фонду
України від 29.07.2004 р. № 9-4, і яку
виключено згідно з постановою
правління Пенсійного фонду України
від 11.05.2010 р. № 9-4, на момент існування
спірних правовідносин, передбачалось,
що не сплачені та/або несвоєчасно
сплачені суми фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
зазначених в абзаці другому пункту 6.1
цієї Інструкції, стягуються з
нарахуванням пені та штрафних санкцій
відповідно до норм Закону України "Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами".

Підстави для призначення пенсій на
пільгових умовах встановлені статтями
13, 14 та 100 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Відповідно до абзацу 1 пункту 16 Розділу
XV «Прикінцеві положення»Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», до
приведення законодавства України у
відповідність із цим Законом закони
України та інші нормативно-правові
акти застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону.

Право на матеріальне забезпечення за
рахунок суспільних фондів споживання
шляхом надання трудових і соціальних
пенсій гарантовано Законом України
«Про пенсійне забезпечення».

Пунктом 1 Постанови Верховної Ради
України «Про порядок введення в дію
Закону України «Про пенсійне
забезпечення»від 6 грудня 1991 року N
1931-XII, встановлено, що в частині норм, що
стосуються призначення і виплати
пенсій та коригування рівнів пенсій,
призначених до введення цього Закону,
Закон України «Про пенсійне
забезпечення» вводиться в дію з 01 січня
1992 року, а з 1 квітня 1992 року - в повному
обсязі.

Відповідно до пунктів а), б) частини 1
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» на пільгових умовах
мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи
працівники, зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, - за списком N 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць; працівники,
зайняті повний робочий день на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці, - за списком N 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць, за умови
досягнення встановленого нормою цієї
статті віку та наявності відповідного
стажу роботи як загального, так і на
зазначених роботах.

Разом з тим, згідно з частиною 4 статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» порядок пенсійного
забезпечення осіб, які працювали до
введення в дію цього Закону на роботах
із шкідливими і важкими умовами праці,
передбачених законодавством, що діяло
раніше, визначається статтею 100 даного
Закону.

При цьому, статтею 100 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», яка є
спеціальною нормою, що визначає
порядок призначення пільгових пенсій
особам, які мали право на пенсію на
пільгових умовах до введення в дію
цього Закону, встановлено, що особам,
які працювали до введення в дію цього
Закону на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, передбачених
раніше діючим законодавством, пенсії
за віком призначаються на таких умовах:
а) особам, які мають на день введення в
дію цього Закону повний стаж на
зазначених роботах, що давав право на
пенсію на пільгових умовах, пенсії в
розмірах, передбачених цим Законом,
призначаються відповідно до вимог за
віком і стажем, встановлених раніше
діючим законодавством; б) особам, які не
мають повного стажу роботи із
шкідливими і важкими умовами праці,
вік, необхідний для призначення пенсії
відповідно до статті 12, знижується
пропорційно наявному стажу в порядку,
передбаченому статтями 13-14 цього
Закону, виходячи з вимог цього стажу,
встановлених раніше діючим
законодавством.

При визначенні права на пенсію за віком
на пільгових умовах відповідно цієї
статті застосовуються "Список N 1
производств, цехов, профессий и
должностей на подземных работах, на
работах с вредными условиями труда и в
горячих цехах, работа в которых дает
право на государственную пенсию на
льготных условиях и в льготных
размерах" і "Список N 2 производств,
цехов, профессий и должностей, работа в
которых дает право на государственную
пенсию на льготных условиях и в
льготных размерах", затверджені
постановою Ради Міністрів СРСР від 22
серпня 1956 р. N 1173.

З огляду на викладене, право на пенсію
відповідно до статті 100 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" має особа,
яка набула необхідний стаж роботи із
шкідливими і важкими умовами праці, що
дає право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах до 01 січня 1992
року і після цієї дати не працювала на
цих роботах. При цьому наявності
атестації робочих місць не
вимагається. Особі, яка до і після 01
січня 1992 року працювала на роботах,
передбачених Списками, пенсія
призначається відповідно до статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

З матеріалів справи, а саме з Довідок,
підтверджуючих особливий характер
роботи або умови праці, необхідні для
призначення пільгової пенсії (А.с. 15-18),
вбачається, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 продовжували працювати на
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці після 01 січня 1992 року,
тобто не набули права на пенсію
відповідно до статті 100 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», що
позбавляє правових підстав для
покриття витрат на виплату та доставку
таких пенсій товариством.

Узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції переконаний, що
судом першої інстанції надано належну
оцінку наявним у справі доказам, а їх
достатня кількість та взаємний зв'язок
у сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
наявність підстав для відмови в
задоволенні позову.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції визнає, що судом
першої інстанції, при вирішенні даного
публічно-правового спору, правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, тому
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу відкритого
акціонерного товариства
«Івано-Франківський завод
«Промприлад» залишити без задоволення,
а постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 18
березня 2011 року в справі № 2а-266/11/0970 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
С. П.
Нос

Судді:
І. О.
Яворський

Р. В.
Кухтей