Справа № 804/6379/14
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2014-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
12 серпня 2014 р. Справа № 804/6379/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Коренева А.О.,
суддів - Юркова Е.О., Тулянцевої І.В.
при секретарі судового засідання -
представника позивача - Оджиковського
представника відповідача-1 - Курпай Г.В.,
представника відповідача-2 - не
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську в
приміщенні Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Проктер енд Гембел
Україна» до Нікопольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області ДПС,
Державної податкової служби України
про скасування податкових
повідомлень-рішень, -
Позивач, ТОВ з іноземними інвестиціями
«Проктер енд Гембел Україна»,
звернувся до суду з позовом до
Нікопольської об'єднаної державної
податкової інспекції
Дніпропетровської області ДПС,
Державної податкової служби України
про скасування податкових
повідомлень-рішень Орджонікідзевської
об'єднаної державної податкової
скасування Рішення Державної
податкової служби України від 05
березня 2012 року № 3975/6/10-2115 про
результати розгляду скарги. Ухвалою
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 25.04.12
позовна заява в частині позовних вимог
до Державної податкової служби України
про скасування рішення Державної
податкової служби України від 05.03.12 №
3975/6/10-2115 про результати розгляду скарги
залишена без розгляду (том 5 а.с.227).
На обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено, що висновки,
сформовані в Акті перевірки Позивача, з
посиланням на який прийняті
оскаржувані податкові повідомлення -
рішення, є безпідставними та такими, що
не ґрунтуються на нормах чинного
законодавства України, а також
суперечать позиції Державної
податкової служби України, викладеній
в Узагальнюючій податковій
консультації щодо окремих питань
відображення у податковому обліку з
податку на додану вартість звітного
періоду податкових накладних,
виписаних у попередніх періодах, та
формування на їх підставі податкового
кредиту, затвердженої Наказом ДПС
України № 127 від 16 лютого 2012 року. Також
позивачем зазначено, що реальність
господарських операцій, за якими
сформовані спірні суми податкового
кредиту, не ставилась під сумнів
посадовими особами податкової
інспекції, які проводили перевірку,
відповідні податкові накладні є в
наявності, що в Акті перевірки також не
заперечується та зауважень до яких в
Акті не наведено. В судовому засіданні
представник позивача позовні вимоги
підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача - 1,
Нікопольської об'єднаної державної
податкової інспекції
Дніпропетровської області ДПС, в
судовому засіданні просив відмовити в
задоволені позову, навівши мотиви в
обґрунтування своєї позиції,
аналогічні доводам, викладеним в Акті
перевірки від 20.10.11 № 161/23-124-1/3250984 (том 1
а.с. 63-74).

Відповідач-2, Держава податкова служба
України, будучи належним чином
повідомленим про дату, час та місце
розгляду справи (том 31, а.с. 21), правом
участі в судовому засіданні не
скористався, причини неявки не
повідомив, клопотання про перенесення
розгляду справи не надав.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Вивчивши доводи позову та заперечень,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд при винесені постанови
виходить з наступних підстав та
мотивів.

Як вбачається зі змісту оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень від 14.11.11
№ , яким зменшена сума бюджетного
відшкодування в розмірі 3 064 094 грн. та
визначені штрафні санкції 1 532 047 грн., №
, яким збільшена сума грошового
зобов'язання в розмірі 100 326 грн. та №
, яким зменшений розмір від'ємного
значення в сумі 3 157 350 грн., підставою
для їх винесення слугував Акт
перевірки від 20.10.11 № 161/23-124-1/3250984 (том 1
а.с.102-104). Вказаний Акт складений
Орджонікідзевською ОДПІ за
результатами документальної
позапланової виїзної перевірки
позивача з питань достовірності
нарахування суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на рахунок платника податків
у банку за липень 2011 р. (том 1 а.с.63-74).
Відповідно до висновків акту
перевіркою встановлено порушення
позивачем: - п. 200.4 ст. 200 Податкового
кодексу України - завищено суму
бюджетного відшкодування, заявленого в
декларації за липень 2011 р. на 530 779,0 грн.;
- п. 1 розділу ІІ, абз. 2 п. 1 розділу ІІІ, п.
1 розділу IV наказу Державної податкової
адміністрації України від 25.01.2011 р. № 41
«Про затвердження форм та порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану
вартість», п. 200.1 ст. 200, п. 202.2 ст. 202, п. 198.1
ст. 198 Податкового кодексу України -
завищено суму податкового кредиту
червня 2011 р. на 2 633 640,10 грн., що призвело
до завищення бюджетного відшкодування,
заявленого в декларації за липень 2011 р.
на 2 533 315 грн. та донарахування податку
на додану вартість за червень 2011 р. у
розмірі 100 325,10 грн. та завищено суму
податкового кредиту липня 2011 р. на 3 157
349,51 грн., що призвело до завищення
від'ємного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання і податкового
кредиту липня 2011 р. на 3 157 349,51 грн. (том 1
а.с. 73).

Позивачем були оскаржені вказані
податкові повідомлення-рішення в
адміністративному порядку та рішенням
Державної податкової адміністрації в
Дніпропетровській області від 19.12.2011 р.
№ 36489/10/25-008 залишені без змін, крім того,
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість, (том 1
а.с. 106-113), у зв'язку з чим
Орджонікідзевською ОДПІ винесено
податкове повідомлення-рішення №
від 10.01.12 (том 1 а.с. 134).

В результаті повторного оскарження
позивачем податкових
повідомлень-рішень та рішення
Державної податкової адміністрації в
Дніпропетровській області від 19.12.2011 р.
№ 36489/10/25-008 до Державної податкової
служби України, рішенням останньої від
15.03.12 № 3975/6/10-2115 податкові
повідомлення-рішення залишені без
змін, а скарга - без задоволення (том 1
а.с. 135-137).

Підставою для наведених вище висновків
Акту перевірки слугували наступні
факти та судження посадових осіб ОДПІ: -
позивачем подано до податкового органу
уточнюючий розрахунок з податку на
додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок від 27.09.2011 р. до податкової
декларації за червень 2011 р., в якому
збільшено податкове зобов'язання за
червень 2011 р. на 520 514 грн. та зменшено
податковий кредит за червень 2011 р. на 10
265 грн., в результаті чого зменшено
від'ємне значення за червень 2011 р. на 530
779 грн., при цьому підприємство не
зменшило бюджетне відшкодування,
заявлене в декларації за липень на 530 779
грн.; - позивачем до складу податкового
кредиту за червень 2011 р. включені суми
податку на додану вартість за
податковими накладними попередніх
податкових періодів з червня 2010 по
травень 2011 р. у розмірі 2 532 363,34 грн., до
складу податкового кредиту за липень
2011 р. - за податковими накладними з
листопада 2010 р. по червень 2011 р. у
розмірі 3 157349,51 грн.

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість вказаних висновків
відповідача і винесених на підставі
таких висновків спірних актів
індивідуальної дії на відповідність
вимогам ч.3 ст.2 КАС України,
проаналізувавши положення
законодавчих актів, якими врегульовані
спірні правовідносини, суд зауважує на
наступному.

Відповідно до п. 50.1 та п. 50.3 ст. 50
Податкового кодексу України (далі - ПКУ)
у разі якщо у майбутніх податкових
періодах (з урахуванням строків
давності, визначених статтею 102 цього
Кодексу) платник податків самостійно
виявляє помилки, що містяться у раніше
поданій ним податковій декларації
(крім обмежень, визначених цією
статтею), він зобов'язаний надіслати
уточнюючий розрахунок до такої
податкової декларації за формою
чинного на час подання уточнюючого
розрахунку; платник податків має право
не подавати такий розрахунок, якщо
відповідні уточнені показники
зазначаються ним у складі податкової
декларації за будь-який наступний
податковий період, протягом якого такі
помилки були самостійно виявлені;
платник податків, який самостійно
виявляє факт заниження податкового
зобов'язання минулих податкових
періодів, зобов'язаний, за винятком
випадків, установлених пунктом 50.2 цієї
статті: а) або надіслати уточнюючий
розрахунок і сплатити суму недоплати
та штраф у розмірі трьох відсотків від
такої суми до подання такого
уточнюючого розрахунку; б) або
відобразити суму недоплати у складі
декларації з цього податку, що
подається за податковий період,
наступний за періодом, у якому виявлено
факт заниження податкового
зобов'язання, збільшену на суму штрафу
у розмірі п'яти відсотків від такої
суми, з відповідним збільшенням
загальної суми грошового зобов'язання
з цього податку.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи та визнано
сторонами, позивач подав до
податкового органу уточнюючий
розрахунок з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок від 27.09.2011
р., яким змінені показники податкової
декларації за червень 2011 р., а саме
збільшено податкове зобов'язання за
червень 2011 р. на 520 514 грн. та зменшено
податковий кредит за червень 2011 р. на 10
265 грн., в результаті чого зменшений
розмір від'ємного значення за червень
2011 р. на 530 779 грн., а саме замість 3 064 094
грн. складає 2 533 315 грн. (том 1 а.с.172).

Згідно з пп. 200.1-200.4 ст. 200 ПКУ сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду; при позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені цим
розділом; при від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду. Якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то: а)
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем послуг.

Як вбачається зі змісту податкової
декларації з податку на додану
вартість за липень 2011р. (том 1 а.с.155-157),
від'ємне значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту поточного
звітного періоду, тобто липня 2011р.,
дорівнює 6 938 820 грн., залишок від'ємного
значення попереднього звітного
періоду, що включається до складу
податкового кредиту поточного
звітного періоду - 3 064 094 грн., сума, що
підлягає бюджетному відшкодуванню,
дорівнює 3 064 094 грн.

Враховуючи, що станом на дату подання
позивачем уточнюючого розрахунку у
вересні 2011р. та на дату проведення
перевірки у жовтні 2011р. сума в розмірі 3
064 094 грн. не була відшкодована позивачу,
з огляду на викладені законодавчі
положення, суд доходить до висновку, що
подавши у вересні 2011р. уточнюючий
розрахунок з ПДВ у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за звітний період - червень
2011р., позивач фактично самостійно
відмовився від суми бюджетного
відшкодування в розмірі 530 779 грн., а
відтак податковий орган не мав
правових підстав для того щоб не
врахувати вказані обставини на момент
проведення перевірки позивача. Крім
того, відповідачем не враховані
наведені вище законодавчі положення,
відповідно до яких платник податків
має право не подавати такий розрахунок,
якщо відповідні уточнені показники
зазначаються ним у складі податкової
декларації за будь-який наступний
податковий період, протягом якого такі
помилки були самостійно виявлені.

З приводу правомірності віднесення
позивачем до складу податкового
кредиту за червень 2011 р. суми податку на
додану вартість за податковими
накладними попередніх податкових
періодів - з червня 2010 по травень 2011 р. у
розмірі 2 532 363,34 грн., та за липень 2011 р. -
за податковими накладними з листопада
2010 р. по червень 2011 р. у розмірі 3 157349,51
грн., суд зазначає таке.

Відповідно до п.201.1 ПКУ платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках, такі
обов'язкові реквізити: а) порядковий
номер податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена
у статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г)податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи-продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по
батьковіфізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - покупця (отримувача)
товарів/послуг; е) опис (номенклатура)
товарів/послуг та їх кількість, обсяг;
є) ціна постачання без урахування
податку; ж) ставка податку та
відповідна сума податку в цифровому
значенні; з) загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; и) вид цивільно-правового
договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД
. Згідно з п.201.1. ст.201 ПКУ податкова
накладна є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Приписами п. 201.4 ст. 201 ПКУ податкова
накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг. Згідно п. 201.6
ст. 201 Податкового кодексу України
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Відповідно до п. 201.10
ст. 201 Податкового кодексу України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту. У
разі відмови продавця товарів/послуг
надати податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

Положеннями ч. 3 п. 198.6 ст. 198 ПКУ
визначено, що у разі якщо платник
податку не включив у відповідному
звітному періоді до податкового
кредиту суму податку на додану
вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати виписки
податкової накладної.

Аналіз наведених законодавчих
положень, з урахуванням приписів п.198.6
ст.198 ПКУ, не дає підстави для висновку,
що законодавець обмежує право платника
податків на включенням суми ПДВ за
податковою накладеною до податкового
кредиту тим звітним періодом, в якому
така податкова накладна була виписана.
Як вбачається зі змісту спірних
податкових накладних та реєстрів
отриманих та виданих податкових
накладних за червень та липень 2011р.,
такі податкові накладні отримані
позивачем відповідно у червні 2011р та у
липня 2011р.

Суд відмічає, що податковий орган не
має зауважень ані до податкових
накладних, за якими позивачем
сформовані спірні суми податкового
кредиту, ані до первинних документів,
складених за результатами
господарських відносин, за якими такі
накладні виписані, як і не ставить під
сумнів реальність здійснення таких
господарських операцій. Наявні в
матеріалах справи копії первинних
документів, складених за
господарськими операціями, за якими
позивачем сформовані спірні суми
податкового кредиту, підтверджують
факт реального здійснення позивачем та
контрагентами відповідних
господарських операцій.

Також слід зазначити, що позиція
відповідача-1 у спірних
правовідносинах не узгоджується з
позицією ДПС України, викладеній в
Узагальнюючій податковій консультації
щодо окремих питань відображення у
податковому обліку з податку на додану
вартість звітного періоду податкових
накладних, виписаних у попередніх
періодах, та формування на їх підставі
податкового кредиту, затвердженій
Наказом ДПС України від 16.02.12 №127. Так,
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
зазначає, що з дати набрання чинності
ПКУ платник податку має право
сформувати податковий кредит звітного
періоду, на підставі податкових
накладних, які взяті на облік у
поточному звітному періоді, але
виписані у податкових періодах, що
передує звітному, в тому числі, якщо
податкові накладні, взяті на облік у
звітному періоді, з дати виписки яких
не минуло 365 календарних днів (тобто, до
реєстру отриманих податкових
накладних за травень 2011 року могли бути
включені податкові накладні, виписані
продавцем не раніше травня 2010 року; до
реєстру отриманих податкових
накладних за березень 2012 року
відповідно можуть бути включені
податкові накладні, виписані продавцем
не раніше березня 2011 року). В таких
випадках не вимагається
документального підтвердження причин
отримання податкових накладних у
періодах, наступних за періодом, в
якому вони були виписані, а суми
податку відображаються у реєстрі
отриманих податкових накладних
поточного звітного періоду та у складі
податкового кредиту звітного періоду
(рядок 10.1 декларації).

З огляду на викладене, враховуючи що
спірні суми податкового кредит
сформовані за податковими накладними,
з дати виписки яких 365 календарних днів
не минуло, суд доходить до висновку про
наявність у позивача правових підстав
для формування податкового кредиту за
червень 2011 р. на підставі податкових
накладних, виписаних з червня 2010 по
травень 2011 р., та отриманих у червні
2011р., - у розмірі 2 532 363,34 грн., та за
липень 2011 р. - за податковими накладними
з листопада 2010 р. по червень 2011 р.,
отриманими у липні 2011р. - у розмірі 3 157
349,51 грн.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що доводи та позиція податкового
органу стосовно завищення позивачем
сум податкового кредиту, від'ємного
значення та бюджетного відшкодування
не ґрунтуються на вимогах закону, а
отже і спірні податкові
повідомлення-рішення не узгоджуються з
вимогами ПКУ, у зв'язку з чим підлягають
скасуванню як протиправні.

Беручи до уваги наведене, позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Проктер енд Гембел
Україна» підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійсненні нею документально
підтверджені судові витрати з
державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 94, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати податкові
повідомлення-рішення
Орджонікідзевської об'єднаної
державної податкової інспекції від
14.11.2011 №, № , № , від
10.01.2012 №.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Проктер енд Гембел
Україна» витрати по сплаті судового
збору в сумі 2 179 грн. (дві тисячі сто
сімдесят дев'ять гривень).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції за правилами,
визначеними ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили
згідно зі ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складений 18.08.14.

Суддя А.О.
Коренев