Справа № 810/3341/14
Суддя: Спиридонова В.О.
Дата ухвалення: 2014-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2014 року
№810/3341/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Спиридонової В.О., розглянувши в
порядку письмового провадження в м.
Києві адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Миронівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про визнання дій
протиправними, визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

02.06.2014 до Київського окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач,
ОСОБА_1) до Миронівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області (далі - відповідач), в
якій позивач просить:

- визнати протиправними дії
працівників Богуславського відділення
Миронівської ОДПІ ГУ Міндоходів (далі -
Податковий орган) щодо складання та
винесення податкового
повідомлення-рішення форми «Ш» №0001980
від 08.05.2014 на підставі акту перевірки
№000095/10-03-00/НОМЕР_1 від 08.05.2014;

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення форми
«Ш» №0001980 від 08.05.2014.

Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначив,
що вважає дії Податкового органу під
час прийняття оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення
протиправними, вважає його прийнятим в
порушенням вимог чинного
законодавства, та зазначає наступне.

На думку позивача, відповідно до
вказаного податкового
повідомлення-рішення загальна
затримка сплати суми грошового
зобов'язання з єдиного податку склала 71
(сімдесят один) календарний день у
зв'язку з чим вирішено стягнути з
Позивача на підставі ст. 126 ПК України
штраф у розмірі 10 % погашеної суми
податкового боргу. Грошова сума, з якої
повинен був бути стягнутий штраф, у
цифровому визначені в розмірі 14176 грн. 02
коп., а прописом у розмірі 1417 грн. 62 коп.
До оскаржуваного рішення додано
розрахунок штрафних (фінансових)
санкцій, відповідно до якого позивач
повинен сплатити штраф у сумі 403,97 грн.
за порушення граничного строку сплати
суми грошового зобов'язання з єдиного
податку на 7 календарних днів
відповідно до податкової декларації
платника єдиного податку №
F01033 від 09.02.2014, а також штраф у сумі 1013,65
грн. за порушення граничного строку
сплати суми грошового зобов'язання з
єдиного податку на 1 календарний день
відповідно до податкової декларації
платника єдиного додатку № F01033
від 06.11.2013.

Також позивач звернув увагу на те, що
ним 19.11.2013 було сплачено відповідну
суму єдиного податку, тоді як
відповідач неправомірно стверджує про
порушення граничного строку сплати
суми грошового зобов'язання.

У судовому засіданні 29.07.2014 представник
позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач проти позову заперечив,
просив відмовити у його задоволенні,
зважаючи на необґрунтованість
позовних вимог та правомірність
оскаржуваних дій та рішення. У
письмових запереченнях проти позову
відповідач пояснив, що загальна
затримка сплати позивачем суми
грошового зобов'язання з єдиного
податку склала 7 і 1 календарні дні, а не
71 календарний день, як вказано у
позовній заяві, а у податковому
повідомленні-рішенні було вказано 7 1
календарний день (з технічних причин в
податковому блоці не поставлено після
« 7» кому, але був зроблений пробіл між
цифрами), у сумі грошового зобов"язання
також відсутні суперечності, має місце
технічна помилка у місці проставляння
крапки між цифрами, а саме: вказано 14176.2,
замість 1417.62.

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, враховуючи
принципи рівності сторін, суд дійшов
наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
зареєстрована як фізична
особа-підприємець 22.10.2003 та є платником
єдиного податку 3 групи.

19.11.2013 позивачем до банківської
установи передано платіжне доручення
№163 від 19.11.2013 про сплату єдиного
податку за ІІІ квартал 2013 року в
розмірі 10226,95 грн. Оплату проведено
банком 20.11.2013.

26.02.2014 позивачем до банківської
установи передано платіжне доручення
№180 від 26.02.2014 про сплату єдиного
податку за IV квартал 2013 року в розмірі
4130,11 грн. Оплату проведено банком цього
ж дня.

08.05.2014 на підставі статті 126 Податкового
кодексу України Богуславським
відділенням Миронівської ОДПІ
проведено документальну позапланову
перевірку ФОП ОСОБА_1, за результатами
якої складено Акт №000095/10-03-00/НОМЕР_1 від
08.05.2014.

На підставі Акту №000095/10-03-00/НОМЕР_1 від
08.05.2014 Податковим органом прийнято
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення форми «Ш» №0001980
від 08.05.2014, яким позивачу нараховано
штрафні санкції з єдиного податку у
сумі 1417,62 грн.

Згідно з розрахунком штрафної санкції
до вказаного податкового
повідомлення-рішення сума штрафу в
зазначеному розмірі виникла внаслідок:

1) прострочення на сім днів сплати
єдиного податку в розмірі 4039,70 грн.
відповідно до декларації № F01033
09.02.2014, санкція 10% - 403,97 грн.;

2) прострочення на 1 день сплати єдиного
податку в розмірі 10136,50 грн. відповідно
до декларації № F01033 від 06.11.2013,
санкція 10% - 1013,65 грн.

Вважаючи вказане податкове
повідомлення-рішення, а також дії
відповідача під час його складання та
прийняття, неправомірними, а податкове
повідомлення-рішення протиправним
позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, які виникли між
сторонами у справі, суд виходив з
наступного.

Відповідно до частини 1 статті 67
Конституції України кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначення вичерпного переліку
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства
врегульовано Податковим кодексом
України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі -
Податковий кодекс України).

Згідно із підпунктом 16.1.4 пункту 16.1
статті 16 Податкового кодексу України
платник податків повинен сплачувати
податки та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Як було встановлено судом, позивач є
платником податків 3 групи.

Так, за приписами пункту 294.1 статті 294
Податкового кодексу України
податковим (звітним) періодом для
платників єдиного податку третьої -
шостої груп є календарний квартал.

Згідно з пунктом 295.3 статті 295
Податкового кодексу України платники
єдиного податку третьої - шостої груп
сплачують єдиний податок протягом 10
календарних днів після граничного
строку подання податкової декларації
за податковий (звітний) квартал.

В свою чергу, підпунктом 296.3 статті 296
Податкового кодексу України
встановлено, платники єдиного податку
третьої - шостої груп подають до
контролюючого органу податкову
декларацію платника єдиного податку у
строки, встановлені для квартального
податкового (звітного) періоду.

Відповідно до положень статті 126
Податкового кодексу України у разі
якщо платник податків не сплачує
узгоджену суму грошового зобов'язання
та/або авансових внесків з податку на
прибуток підприємств протягом строків,
визначених цим Кодексом, такий платник
податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів
включно, наступних за останнім днем
строку сплати суми грошового
зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків
погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів,
наступних за останнім днем строку
сплати суми грошового зобов'язання, - у
розмірі 20 відсотків погашеної суми
податкового боргу.

Судом встановлено, що самостійно
задекларовану суму єдиного податку за
IV квартал 2013 року в розмірі 4130,11 грн.
сплачено 26.02.2014, тоді як граничним
терміном сплати було 19.02.2014, а відтак
висновок про прострочення граничного
терміну сплати податку на 7 днів є
обґрунтованим.

При цьому, позивачем у позовній заяві
не наведено жодних пояснень чи
аргументів щодо протиправності
рішення в частині прострочення сплати
єдиного податку на 7 днів, а під час
судового засідання підтверджено таке
порушення.

Водночас, судом встановлено, що
самостійно задекларовану суму єдиного
податку за ІІІ квартал 2013 року в
розмірі 10226,95 грн. сплачено вчасно,
19.11.2014, адже час, який витратив банк для
проведення транзакції не може вплинути
на спірні правовідносини, а відтак у
даному випадку висновок Податкового
органу про прострочення граничного
терміну сплати податку на 1 день є
необґрунтованим, що потягнуло
безпідставне нарахування позивачу
штрафної санкції в розмірі 1013,65 грн.

Отже, податкове повідомлення-рішення у
частині нарахування штрафної санкції в
розмірі 1013,65 грн. є необгрунтованим,
протиправним та підлягає скасуванню.

За приписами частини 1 статті 2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до положень частини 1 статті
69 КАС України доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Статтею 11 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно зі статтею 71 цього Кодексу кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем як суб'єктом владних
повноважень, правомірності
нарахування позивачу штрафної санкції
в розмірі 1013,65 грн. не доведено.

Щодо позовної вимоги про визнання
протиправними дії працівників
відповідача щодо складання та
винесення податкового
повідомлення-рішення суд вважає
такими, що не відповідають дійсності
твердження позивача про нарахування
штрафних санкцій за прострочення
сплати податку на 71 день, а також щодо
розміру санкцій - 14176,2 грн., оскільки
аналіз оскаржуваного податкового
повідомлення дає підстави вважати, що
такі числові вирази є виключно
технічними описками.

Як пояснив відповідач, у податковому
повідомленні-рішенні було вказано 7 1
календарний день, оскільки з технічних
причин в АІС «Податковий блок» не
поставлено після « 7» кому, але був
зроблений пробіл між цифрами.

Крім того, у прописному виразі в
оскаржуваному податковому
повідомленні-рішенні суму штрафних
санкцій визначено як «одна тисяча
чотириста сімнадцять гривень 62
копійки», що відповідає розрахунку
штрафних санкцій.

З огляду на викладене підстави для
зодоволення позовної вимоги про
визнання протиправними дії
працівників відповідача щодо
складання та винесення податкового
повідомлення-рішення відсутні.

Виходячи з системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд дійшов висновку
про наявність підстав для часткового
задоволення адміністративного позову.

Відповідно до положень частини 3 статті
94 КАС України якщо адміністративний
позов задоволено частково, судові
витрати, здійснені позивачем,
присуджуються йому відповідно до
задоволених вимог, а відповідачу -
відповідно до тієї частини вимог, у
задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Керуючись статтями 11, 14, 70-72, 86, 94, 128, 159-163,
254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Богуславського відділення
Миронівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області форми «Ш» №0001980 від 08 травня 2014
року в частині нарахування штрафу у
розмірі 1013 (одна тисяча тринадцять) грн.
65 коп.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
судовий збір у розмірі 913 (дев'ятсот
тринадцять) грн. 50 коп.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду у порядку,
встановленому статтями 185-187 КАС
України, шляхом подання апеляційної
скарги через Київський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
Спиридонова В.О.