Справа № 807/2159/13-а
Суддя: Макарик В.Я.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року
Справа №
14565/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді –
Макарика В.Я.

суддів –
Глушка І.В. Большакової О.О.

за участю секретаря судового засідання
– Баранкевич А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від
14.10.2013р. у справі №807/2159/13-а за позовом
ОСОБА_1 до державного виконавця
Головачко Марії Михайлівни про
визнання дій незаконними та скасування
постанов, -

В С Т А Н О В
И В:

17 червня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до державного виконавця
Головачко Марії Михайлівни у якому
просила визнати дії державного
виконавця Головачко М.М. щодо винесення
постанов про відкриття виконавчого
провадження № 38251291 від 01.06.2013 року; №
38251213 від 01.06.2013 року; № 38251129 від 01.06.2013
року; № 38250872 від 01.06.2013 року; № 38249729 від
01.06.2013 року та № 38251592 від 01.06.2013 року
незаконними, а постанови
безпідставними. Всі вище перелічені
постанови скасувати, як безпідставні.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 14.10.2013 року
у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції ОСОБА_1 оскаржила її в
апеляційному порядку та просить
скасувати постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від
14.10.2013 року та прийняти рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що суд
повинен був з’ясовувати позовні
вимоги, зокрема ст. 31 надсилання
документів виконавчого провадження ЗУ
« Про виконавче провадження». Проте
жодних досліджень, з’ясувань та
тлумачень стосовно ст. 31 судом не
проводилось, про що свідчить і сама
постанова прийнята судом, оскільки ст.
31 не згадується жодним чином не
спростована, та по при те що її
представником під час судового
розгляду, достатньо наводилось
обставин через які слід було
задовольнити позовні вимоги. Зокрема,
не надсилання боржнику документів
виконавчого провадження, на шести
постановах накладено одинакові штрафи,
за одинакові порушення, одним і тим же
органом, чи відповідають документи
виконавчого провадженням ст.ст. 18,19,22,25,
ЗУ « Про виконавче провадження», а тому
боржник не може виконувати дані
постанови.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи у їх відсутності згідно із ч.4 ст.
196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, апеляційний
суд приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції було
встановлено, що на виконанні у відділі
Державної виконавчої служби
Хустського районного управління
юстиції перебувають шість рішень про
застосування фінансових санкцій за не
сплату або не своєчасну сплату
страхових внесків УПФ у м. Хуст та
Хустському районі за № 173, № 174, № 175, №
176, № 726 від 24.04.2013 року, № 674 від 13.07.2013
року в розмірі кожна по 170,00 грн.

Державним виконавцем відділу ДВС
Хустського РУЮ ОСОБА_2 у відповідності
до ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про
виконавче провадження» винесено
постанови № 38251291; № 38251213; № 38251129; №
38250872; № 38249729 та № 38251592 від 01.06.2013 року
про відкриття виконавчого провадження,
з примусового виконання вищевказаних
виконавчих документів.

Вищенаведені постанови про відкриття
виконавчого провадження були
направлені на на адресу боржника
рекомендованим листом з повідомленням
з наданням боржнику терміну для їх
добровільного виконання в строк до
08.06.2013 року.

03.06.2013 року боржником було отримано
постанови державного виконавця про
застосування фінансових санкцій за не
сплату або не своєчасну сплату
страхових внесків, що підтверджується
поштовим відправленням з підписом
боржника.

Позивачу було надано термін для
добровільного виконання вищенаведених
постанов. Боржник не виконав та не
надав державному виконавцю письмову
інформацію щодо наявності у нього
рухомого та нерухомого майна для
подальшого звернення стягнення на
майно в рахунок погашення боргу.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17 цього
Закону: за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення; за заявою прокурора у випадках
представництва інтересів громадянина
або держави в суді; у разі якщо
виконавчий лист надійшов від суду на
підставі ухвали про надання дозволу на
примусове виконання рішення
іноземного суду в порядку,
встановленому законом; в інших
передбачених законом випадках.

Державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, якщо він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України
«Про виконавче провадження», примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України.

Відповідно до п.8 ч.2 ст. 17 Закону України
"Про виконавче провадження", органи
державної виконавчої служби
здійснюють виконання рішення інших
органів державної влади, якщо їх
виконання за законом покладено на
державну виконавчу службу. Згідно ч.1
ст. 25 ЗаконуУкраїни «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Згідно ч.2 ст. 25 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова. Тобто
достатньою підставою для винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження є наявність виконавчого
документу, дотримання строків його
пред'явлення та заява стягувача. Всі ці
умови відповідали Закону України «Про
виконавче провадження», а відтак
державний виконавець правомірно виніс
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 01.06.2013 року.

Врахувавши вищенаведені аргументи, суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що дії державного виконавця при
винесенні постанов про відкриття
виконавчого провадження є
правомірними, а постанови винесені у
відповідності до чинного
законодавства

В зв'язку з вищевикладеним, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, на підставі
правильно встановлених обставин
справи та визначених їм правовідносин,
прийшов до обґрунтованих і законних
висновків. Доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції і не свідчать про порушення
судом норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи і
відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
не можуть бути підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, ст. 198, ст. 200,
ст. 205, ст. 206, 254 КАС України, Львівський
апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л
И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 14.10.2013р. у
справі №807/2159/13-а – без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя:
В.Я. Макарик

Судді:
І.В. Глушко

ОСОБА_3

Повний текст ухвали складений 26 серпня
2014 року.