Справа № 2а-0770/2485/11
Суддя: Гудим Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2014 року
Справа № 876/3767/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Гудима Л.Я.,

суддів:
Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участі секретаря:
Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Чопської митниці Міндоходів, до якої
приєдналося Головне управління
Державної казначейської служби в
Закарпатській області на постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 04.02.2014 року
у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Голден
Фрутс» до Чопської митниці Міндоходів
за участі третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Головного
управління Державної казначейської
служби України у Закарпатській області
про визнання протиправними та
скасування рішень, стягнення коштів,-

В С Т А Н О
В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Голден Фрутс»
звернулося в суд із адміністративним
позовом до Чопської митниці
Міндоходів, третя особа Головне
управління Державної казначейської
служби України в Закарпатській
області, про визнання дій
протиправними, скасування рішення про
визначення митної вартості товарів,
картки відмови та стягнення надміру
сплачених коштів.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 04.02.2014 року
позов задоволено повністю. Визнано
протиправними та скасовано рішення
Чопської митниці про визначення митної
вартості товарів №305000006/2011/100012/2 від
04.02.2011 року та картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів комерційного
призначення №305020041/1/00003 від 04.02.2011 року.
Стягнуто з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Голден Фрутс» суму
надмірно сплаченого податку на додану
вартість у розмірі 55608,24 грн..

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції Чопська митниця
Міндоходів, оскаржила її, подавши до
Львівського апеляційного
адміністративного суду апеляційну
скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана
постанова є незаконна і необґрунтована
та прийнята з неправильним
застосуванням норм матеріального
права, недоведеністю обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими, при
невідповідності висновків суду
обставинам справи і підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови про відмову в задоволенні
позову, оскільки законність дій
відповідача при винесенні
оскаржуваного рішення полягає в тому,
що у митного органу виникли
обґрунтовані сумніви у задекларованій
позивачем митній вартості, позивачем
не надано витребуваних відповідачем
додаткових документів, які б
підтверджували заявлену митну
вартість та спростували б обґрунтовані
сумніви відповідача, в зв»язку з чим,
відповідачем правомірно було
застосовано другий метод визначення
митної вартості.

До поданої апеляційної скарги Чопської
митниці Міндоходів приєдналося
Головне управління Державної
казначейської служби в Закарпатській
області.

Фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у зв'язку з неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга
Чопської митниці Міндоходів підлягає
до часткового задоволення виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 20.01.2011 року між
позивачем та фірмою Nagyidai es tarsa KFT/4516 Demecser
Esze TAMAS U.7, Угорщина був укладений
Контракт за №11 щодо поставок свіжих
фруктів (надалі - товар) на загальну
суму 1000000 (один мільйон) доларів США (т. 1
а.с. 14-21).

У відповідності до цього контракту,
03.02.2011 року позивач, з метою митного
оформлення товару, а саме: продукти
рослинного походження - цитрусові
плоди, мандарини, свіжі, сорт CLEMENTINE, без
кісточок, калібру (46-56 мм), врожай 2010
року, не в первинній упаковці, виробник
BETXI-EXPORT COOP. V. Іспанія, країна
виробництва ES, країна походження
Іспанія подав до митного органу митну
декларацію за №305020041/2011/000417 та інші
необхідні товаросупровідні документи,
розрахувавши митну вартість за ціною
договору (вартість операції) (т. 1 а.с. 73).
Митна вартість товару зазначалась у
розмірі 119594,65 грн. (тобто за рівнем
митної вартості 0,58 євро/кг).

04.02.2011 року відповідачем була заповнена
та вручена позивачеві картка відмови у
прийнятті митної декларації, в якій
було зазначено, що митна декларація не
може бути прийнята/товари не
підлягають митному оформленню/товари й
транспортні засоби не підлягають
пропуску через митний кордон України з
таких причин: заниження митної
вартості при імпорті. Митна вартість
повинна становити 1,26 USD за кг. Рішення
про визначення митної вартості
№6/2011/100012/2. (НДМСУ від 03.03.10 року
№190 підпункт 29, Пункту 3) (т. 1 а.с. 190 на
звороті). У зазначеній картці також
містилася вимога, виконання якої
забезпечує можливість прийняття
митної декларації, митного офрмлення
чи пропуску цих товарів і транспортних
засобів через митний кордон України, а
сааме: здійснити розрахунок вартості
згідно Рішення про визначення митної
вартості.

Крім цього, відповідачем 04.02.2011 року
було прийнято Рішення №305000006/2011/100012/2
про визначення митної вартості
товарів, відповідно до якого митна
вартість товарів встановлювалась із
розрахунку 0,9166 євро за 1 кг. (еквівалент
1,26 дол. США за 1 кг.) (т. 1 а.с. 74).

На зворотній стороні декларації митної
вартості №305020041/2011/00417 від 03.02.2011 року,
що також подавалась позивачем до
митних органів під час здійснення
митного оформлення товарів,
відповідачем було зазначено
необхідний перелік додаткових
документів для підтвердження митної
вартості товарів, а саме: експортна
декларація країни відправлення (копія);
прас листи фірми виробника;
калькуляція фірми виробника. Із
переліком зазначених вище документів
позивач був ознайомлений, однак
зазначив, що вище перелічені документи
не зможе представити по причині їх
відсутності (т. 1 а.с. 77).

Спірні правовідносини між сторонами
регулюються Митним кодексом України
№92-IV від 11.07.2002 року.

Згідно зі ст. 259 МК України, митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є їх ціна,
що була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, обчислена
відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 260, 262 МК України,
митна вартість товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно зі ст. 264 МК України, заявлена
декларантом митна вартість товарів і
подані ним відомості про її визначення
повинні базуватися на об»єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню. У разі потреби у
підтвердження заявленої митної
вартості товарів декларант
зобов»язаний подати митному органу
необхідні для цього відомості та
забезпечити можливість їх перевірки
відповідно до порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ст. 265 МК України, митний
орган, що здійснює контроль за
правильністю митної оцінки товарів з
урахуванням положень цього Кодексу,
має право приймати рішення про
правильність заявленої декларантом
митної вартості товарів, а також має
право упевнитися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
декларації, поданої для цілей
визначення митної вартості.

Визначення митної вартості товарів, що
ввозяться на митну територію,
здійснюється шляхом застосування
методів, визначених ст. 266 МК України.
Зокрема, цією нормою було встановлено,
що визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну,
здійснюється за такими методами: 1) за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; 3) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; 4) на
основі віднімання вартості; 5) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); 6) резервного. При цьому
основним методом є метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

Відповідно до ч. 1 ст. 267 МК України,
митною вартістю за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, є вартість
операції, тобто ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за товари,
якщо вони продаються на експорт в
Україну, скоригована в разі потреби
відповідно до частини другої цієї
статті. Ціна, що була фактично сплачена
або підлягає сплаті, - це загальна сума
всіх платежів, які були здійснені або
які повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів на користь продавця
та/або на користь продавця через третіх
осіб, та/або на пов»язаних з продавцем
осіб.

Статтею 267 ч. 4 МК України визначено
умови, при яких використовується метод
визначення митної вартості за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартості операції),
такими умовами є:

1) немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у
якому товари можуть бути перепродані
(відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на
вартість товару;

2) стосовно продажу оцінюваних товарів
або їх ціни відсутні будь-які умови або
застереження, що унеможливлюють
визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не може бути
зроблено відповідне коригування
відповідно до положень частини другої
цієї статті;

4) покупець і продавець не є пов»язаними
між собою особами або хоч і є
пов»язаними між собою особами, але ці
відносини не вплинули на ціну товарів.
За наявності достатніх підстав
вважати, що зазначені відносини
вплинули на ціну оцінюваних товарів,
митний орган повинен повідомити про це
декларантові та надати йому можливість
для відповіді та доказу відсутності
впливу взаємозв»язку продавця і
покупця на ціну, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за
оцінювані товари. На вимогу декларанта
таке повідомлення здійснюється у
письмовій формі.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 МК України під
ідентичними розуміються товари,
однакові за всіма ознаками з
оцінюваними товарами, у тому числі за
такими як: 1) фізичні характеристики; 2)
якість та репутація на ринку; 3) країна
походження; 4) виробник.

Угодою про застосування статті VII
Генеральної угоди з тарифів і торгівлі
1994 року визначено, що митна вартість
імпортних товарів є контрактною
вартістю, тобто ціною, фактично
сплаченою або що підлягає сплаті за
товари.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що посилання відповідача на цю
обставину, що позивач раніше вже
здійснював митне оформлення
ідентичних товарів декларуючи митну
вартість на рівні 1,26 доларів США/кг. за
ВМД: №305020040/2010/001183 від 13.11.2010 року,
№305020040/2010/001286 від 15.11.2010 року,
№305020040/2010/001428 від 17.11.2010 року та наявною
у митного органу цінової інформації,
яка вказувала, що заявлена позивачем
митна вартість відповідала рівню
митної вартості подібних товарів, у
зв»язку із чим у митного органу не
виникло заперечень щодо заявленої
позивачем митної вартості - є
необґрунтованим, оскільки із витягів
згаданих ВМД видно, що країна
походження та виробник відрізняються
від країни походження та виробника
товару, відносно якого митним органом
було прийнято рішення про визначення
митної вартості (т. 1. а.с. 70-72).

Враховуючи наведене вище, колегія
суддів прийшла до висновку, що
використані декларантом відомості
підтвердженні документально,
визначені кількісно і достовірно, всі
складові митної вартості, які
обов»язкові при її обчисленні,
містяться у поданих до митного
оформлення документах. При цьому,
наведені відповідачем відомості
митних оформлень не можуть бути
беззаперечним доказом заниження
митної вартості.

Колегія суддів погоджується з позицією
позивача та визнає, що неможливість
визнання митної вартості, заявленої
декларантом, митним органом не
доведено.

З огляду на вищезазначені обставини та
приписи норм права, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що відповідачем не доведено
правомірність прийнятого ним рішення
про визначення митної вартості товарів
за №305000006/2011/100012/2 від 04.02.2011 року.

Тобто, рішення митного органу про
визначення митної вартості товарів за
№305000006/2011/100012/2 від 04.02.2011 року, картка
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів комерційного
призначення №305020041/1/00003 від 04.02.2011 року
є неправомірними і підлягають
скасуванню.

Вирішуючи вказаний
адміністративно-правовий спір колегія
суддів зазначає, що у правовідносинах
між митницею та декларантом право
останнього є порушеним у випадку
письмової відмови митниці в митному
оформленні товару за ціною, вказаною
позивачем, та самостійного визначення
митної вартості товару.

В разі добровільного внесення
позивачем даних до ВМД заявник не може
посилатися на порушення свого права,
оскільки оскарження дій відповідача з
мотивів, які ґрунтуються на припущенні
про можливість порушення права, є
безпідставним.

Таким чином, для поновлення порушеного
права суди повинні були встановити
наявність рішення митниці про відмову
в митному оформленні товару та
визначенні митної вартості товару.

Такого висновку дотримується Вищий
адміністративний суд України в своїй
постанові від 05.02.2013 року в справі
К/9991/76160/11.

Крім того, аналіз положень МК України
та Порядку здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 09.04.2008 року №339 (чинного на час
виникнення спірних відносин), дає
колегії суддів підстави для висновку,
що питання контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості, як і визначення методу її
обчислення у встановленому законом
порядку в разі виникнення
обґрунтованого сумніву, відносяться до
виключної компетенції митних органів.
Тому суди, встановивши протиправність
рішень митного органу про визначення
митної вартості товару за тим чи іншим
методом, не вправі підміняти митний
орган, стягуючи з державного бюджету
надмірно сплачену з такої вартості
суму ПДВ, фактично визначаючи при цьому
інший метод обчислення митної
вартості.

Вказаний правовий висновок зазначений
в Постанові Верховного Суду України
від 17.12.2013 року в справі №21-439а13.

Таким чином, суд першої інстанції,
постановляючи у справі, що
розглядається, рішення щодо стягнення
з державного бюджету на користь
підприємства суми надмірно сплаченого
ПДВ, виніс таке рішення у відсутності
рішення митниці про відмову в митному
оформленні товару та визначенні митної
вартості товару, фактично визначивши
митну вартість ввезеного ним товару за
першим методом, чим підмінив митний
орган, порушивши тим самим норми
матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає доводи апеляційної
скарги відповідача в цій частині
обґрунтованими, а висновки суду першої
інстанції помилковими, що тягне за
собою скасування судового рішення суду
першої інстанції та прийняття нової
постанови.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, суд, -

П О С Т А Н О
В И В:

Апеляційну скаргу Чопської митниці
Міндоходів задовольнити частково.

Постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 04.02.2014 року
у справі №2а-0770/2485/11 - скасувати та
прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Голден
Фрутс» задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
Рішення про визначення митної вартості
товарів №305000006/2011/100012/2 від 04.02.2011 року.

Визнати протиправною та скасувати
Картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів через митний кордон України
№305020041/1/00003 від 04.02.2011 року.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання постанови в повному обсязі
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
Гудим Л.Я.

Судді:
Довгополов О.М.

Святецький В.В.

Постанова в повному обсязі виготовлена
та підписано 20.08.2014 року.