Справа № 700/106/14
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2014-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 700/106/14
1-й інстанції: Бесараб Н.В.
Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів
Карпушової О.В., Шелест С.Б.,

розглянувши у письмовому провадженні
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Лисянському районі
Черкаської області про визнання
протиправними дій, зобов'язання
призначити пенсію на пільгових умовах,
за апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в Лисянському
районі Черкаської області на постанову
Лисянського районного суду Черкаської
області від 13 березня 2014 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Лисянському районі Черкаської області,
в якому просила визнати протиправною
відмову відповідача в призначенні їй
пенсії на пільгових умовах відповідно
до п. «д» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» та зобов'язати
останнього призначити їй пенсію з
моменту звернення.

Постановою Лисянського районного суду
Черкаської області від 13 березня 2014
року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду - без
змін з таких підстав.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про достатність підстав для
призначення пільгової пенсії позивачу.

З таким висновком суду не можна не
погодитися.

Колегією суддів установлено, що у
листопаді 2013 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
звернулася до Управління Пенсійного
фонду України в Лисянському районі
Черкаської області із заявою про
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах відповідно до п. «д»
ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Положенням згаданої норми передбачено,
що право на пенсію за віком на
пільгових умовах, незалежно від місця
останньої роботи, мають жінки, які
працюють доярками (операторами
машинного доїння),
свинарками-операторами в колгоспах,
радгоспах, інших підприємствах
сільського господарства, - після
досягнення 50 років і при стажі
зазначеної роботи не менше 20 років за
умови виконання встановлених норм
обслуговування. Норми обслуговування
для цих цілей встановлюються в порядку,
що визначається Кабінетом Міністрів
України.

Проте, рішенням відповідача від 29.11.2013
року № 22 позивачу було відмовлено в
призначенні пенсії з посиланням на
недостатність спеціального стажу.

У подальшому позивач також зверталася
до відповідача із завою про
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах відповідно до п. «д»
ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», проте їй направлено
лист про відмову в призначенні пенсії з
підстав, викладених в рішенні від 29.11.2013
року № 22.

Не погоджуючись із такими діями
Управління Пенсійного фонду України в
Лисянському районі Черкаської області,
ОСОБА_2 звернулася до суду з даним
позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, висновкам суду першої
інстанції та доводам апелянта, колегія
суддів зазначає наступне.

Зі змісту рішення відповідача від
29.11.2013 року № 22 про відмову в
призначенні позивачу пенсії випливає,
що в період з 01.01.1977 року по 28.06.1979 року
ОСОБА_2 працювала в колгоспі ім.
Литвинова, правонаступником якого було
СТОВ «Дружба», на посаді свинарки, а в
період з 01.01.1984 року по 01.03.2000 року - на
посаді доярки.

Разом з тим, з вищезгаданого рішення
про результати розгляду заяви позивача
про призначення пенсії, вбачається, що
відповідачем визнається лише
пільговий стаж останньої на посаді
свинарки з 01.01.1977 року по 31.12.1978 року, з
01.01.1979 року по 28.06.1979 року, а на посаді
доярки - з 01.01.1984 року по 31.12.1991 року, - без
врахування періоду з 01.01.1992 року по
01.03.2000 року, позаяк за цей період
відсутні дані про виконання нею норм
обслуговування.

Аналіз положень п. «д» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
свідчить, що підставою для призначення
пенсії на пільгових умовах є не лише
досягнення певного віку (50 років) і
наявність спеціального стажу не менше
20 років, а й виконання встановлених
норм обслуговування під час
перебування на певній посаді.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року
№1788-XII, основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка.

У той же час, ані Інструкцією про
порядок ведення трудових книжок на
підприємствах, в установах та
організаціях, затвердженою постановою
Держкомпраці СРСР №162 від 20.06.1974 року,
ані Інструкцією про порядок ведення
трудових книжок працівників,
затвердженою спільним наказом
Мін'юсту, Міністерства праці та
Мінсоцзахисту України №58 від 29.07.1993
року, не передбачено, що до трудової
книжки вносяться відомості про
виконання норм обслуговування.

Так, згідно Порядку, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.08.1993 року № 637, за відсутності
відповідних записів у трудовій книжці
трудовий стаж встановлюється на
підставі інших документів, виданих за
місцем роботи, служби, навчання, а також
архівними установами. У разі коли
документи про трудовий стаж не
збереглися, підтвердження трудового
стажу здійснюється органами
Пенсійного фонду на підставі показань
свідків.

Відповідно до п. 20 згаданого Порядку у
тих випадках, коли в трудовій книжці
відсутні відомості, що визначають
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, установлені для
окремих категорій працівників, для
підтвердження спеціального трудового
стажу приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників.

Разом з тим, згідно п. 18 Порядку, за
відсутності документів про наявний
стаж роботи і неможливості одержання
їх внаслідок ліквідації підприємства,
установи, організації або відсутності
архівних даних з інших причин, трудовий
стаж установлюється на підставі
показань не менше двох свідків, які б
знали заявника по спільній роботі на
одному підприємстві, в установі,
організації (в тому числі колгоспі) або
в одній системі і мали документи про
свою роботу за час, стосовно якого вони
підтверджують роботу заявника.

Під час розгляду справи в суді першої
інстанції були допитані свідки ОСОБА_3
та ОСОБА_4, які підтвердили те, що
позивач разом з ними працювала дояркою
в колгоспі ім. Литвинова та СТОВ
«Дружба» в період з 1984 року по 2000 рік. Та
обставина, що названі свідки працювали
разом із позивачем підтверджується
копіями їх трудових книжок.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Зважаючи на встановлені обставини,
колегія суддів доходить висновку, що
відповідачем не доведено, що в період з
01.01.1992 року по 01.03.2000 року, позивач не
виконувала встановлені норми
обслуговування під час перебування на
посаді доярки.

При цьому, судова колегія враховує, що
згідно наказу Головного архівного
управління при Кабінеті Міністрів
України «Про затвердження переліку
типових документів» №41 від 20.07.1998 року,
строк зберігання первинних документів,
нарядів, табелів обліку робочого часу,
графіків та ін. становить до 3 років,
тому документи, що підтверджують
виконання встановлених норм
обслуговування могли не зберегтись.

З огляду на те, що основним документом
на підтвердження трудового стажу є
записи у трудовій книжці, відомості
якої достатньо підтверджені доказами
та показаннями свідків, місцевим судом
справедливо встановлено право ОСОБА_2
на призначення пенсії на пільгових
умовах.

Таким чином, судовою колегію не
встановлено підстав для задоволення
вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Лисянському
районі Черкаської області - залишити
без задоволення.

Постанову Лисянського районного суду
Черкаської області від 13 березня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання законної сили
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.В. Карпушова
суддяС.Б. Шелест

.

Головуючий суддя
Глущенко Я.Б.

Судді:
Карпушова О.В.

Шелест С.Б.