Справа № 725/3019/14-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2014-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 725/3019/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Іщенко І.В.
Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Смілянця Е. С.

суддів: Полотнянка Ю.П. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м.Чернівці на постанову
Першотравневого районного суду
м.Чернівців від 18 червня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в м.Чернівці про перерахунок
пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2014 року позивач звернувся до
Першотравневого районного суду
м.Чернівці з позовом до управління
Пенсійного фонду України в м.Чернівцях
про визнання бездіяльності
протиправною, зобов'язання здійснити
нарахування та виплату пенсії.

У вказаному позові ОСОБА_2 просила
визнати відмову управління Пенсійного
фонду України в м.Чернівцях у
призначенні пенсії незаконною та
зобов'язати відповідача призначити
пенсію на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1
року, а також на її утримання у зв'язку з
втратою годувальника ОСОБА_4. Також
позивач просила зобов'язати виплатити
управління Пенсійного фонду України в
м.Чернівцях пенсію за період з
ІНФОРМАЦІЯ_2 року по 01.05.2014 року як
заборгованість за незаконну відмову у
виплаті пенсії по втраті годувальника.

Першотравневий районний суд м.Чернівці
постановою від 18.06.2014 року вказаний
позов задовольнив частково, а саме
визнав протиправними дії відповідача
щодо відмови здійснити нарахування і
виплату пенсії на утримання ОСОБА_3, 2012
р.н. та ОСОБА_2 1993 р.н. у зв'язку з втратою
годувальника, та зобов'язав
відповідача здійснити нарахування і
виплату пенсії вказаним особам.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, відповідачем
подано апеляційну скаргу з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим, апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити позивачу в задоволенні
позову.

Обгрунтовуючи апеляційні вимоги
скаржник посилався на відсутність
правових підстав для призначення
позивачу пенсії по втраті
годувальника, оскільки в останнього
відсутній необхідний страховий стаж
роботи, який дає право на даний вид
пенсії.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі в судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження,
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 КАС України.

Як досліджено з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
28.12.2011 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2
укладено шлюб, який зареєстровано
відділом реєстрації актів цивільного
стану Чернівецького міського
управління юстиції за №2372 (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року від шлюбу у них
народився син ОСОБА_3, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 помер, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть (а.с.10).

ОСОБА_2 в березні 2014 року звернулася до
відповідача із заявою про призначення
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, проте управлінням
Пенсійного фонду України в м. Чернівці
у задоволенні заяви позивача було
відмовлено у зв'язку з тим, що на день
смерті годувальника його страховий
стаж становить 2 місяці 8 днів, що є
недостатнім для призначення пенсії
(а.с.21).

Суд першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови та задоволенні
позову виходив з того, що відповідач не
надав доказів, які б спростовували факт
наявності у ОСОБА_4 страхового стажу,
який дає право позивачу на отримання
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
на час навчання.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів апеляційної
інстанції погоджується, виходячи з
наступного.

Статтею 46 Конституції України
визначено, що громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших,
випадках передбачених законом.

Статтею 9 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлено види
пенсійних виплат і соціальних послуг,
зокрема в частині першій зазначено, що
відповідно до цього Закону за рахунок
коштів ПФУ в солідарній системі
призначаються такі пенсійні виплати:
пенсія за віком; пенсія по інвалідності
внаслідок загального захворювання (у
тому числі каліцтва, не пов'язаного з
роботою, інвалідності з дитинства);
пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Розділом V вказаного Закону визначено
умови призначення пенсії у зв'язку з
втратою годувальника (стаття 36), розмір
такої пенсії (стаття 37), період, на який
вона призначається, зміна розміру
(стаття 38), призначення однієї пенсії у
зв'язку з втратою годувальника на всіх
членів сім'ї, виділення частки пенсії
(стаття 39).

Так, за змістом ст.36 Закону, пенсія у
зв'язку з втратою годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні, за наявності в
годувальника на день смерті страхового
стажу, який був би необхідний йому для
призначення пенсії по ІІІ групі
інвалідності, а в разі смерті
пенсіонера або осіб зазначених у
частині другій статті 32 цього Закону, -
незалежно від тривалості страхового
стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку
з втратою годувальника призначається
незалежно від того, чи були вони на
утриманні годувальника.

Непрацездатними членами сім'ї
вважаються: діти померлого
годувальника, які не досягли 18 років …,
а також дружина, якщо вона не працює і
зайнята доглядом за дитиною померлого
годувальника до досягнення нею восьми
років.

У розрізі наведених обставин судом
апеляційної інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 1993 року народження та ОСОБА_3 є
непрацездатними членами сім'ї
померлого годувальника ОСОБА_4

Частиною 1 ст. 32 Закону визначено, що
особи, визнані інвалідами, мають право
на пенсію по інвалідності, залежно від
групи інвалідності, за наявності
такого страхового стажу на час
настання інвалідності або на день
звернення за пенсією: для інвалідів II
та III груп: до досягнення особою 23 років
включно - 1 рік.

На момент смерті ОСОБА_4, останньому
виповнився 21 рік, що зазначено у
свідоцтві про його смерть, а отже його
страховий стаж для вирішення питання
призначення пенсії повинен становити
1 рік.

Стаття 62 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» визначає, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Пунктом 3 розділу «документи, що
підтверджують трудовий стаж» Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній ,
затвердженого постановою КМ України
від 12.08.1993 року № 637 передбачено, що за
відсутності трудової книжки, а також у
тих випадках, коли в трудовій книжці
відсутні необхідні записи або
містяться неправильні чи неточні
записи про періоди роботи, для
підтвердження трудового стажу
приймаються довідки, виписки із
наказів, особові рахунки і відомості на
видачу заробітної плати, посвідчення,
характеристики, письмові трудові
договори і угоди з відмітками про їх
виконання та інші документи, які
містять відомості про періоди роботи.

Положеннями ст. 24 Закону №1058 визначено,
що страховий стаж - період (строк),
протягом якого особа підлягає
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню та за який
щомісяця сплачені страхові внески в
сумі не меншій, ніж мінімальний
страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення
розміру пенсії за віком, з якого
обчислюється розмір пенсії по
інвалідності або у зв'язку з втратою
годувальника, крім наявного страхового
стажу, зараховується також на
загальних підставах відповідно період
з дня встановлення інвалідності до
досягнення застрахованою особою віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону,
та період з дня смерті годувальника до
дати, коли годувальник досяг би віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону.

Як встановлено з дослідженої у
судовому засіданні копії трудової
книжки померлого, стаж його трудової
діяльності становить 2 місяці 8 днів
(а.с.12-13), проте матеріали
адміністративної справи містять також
договір від 01.12.2010 року за угодою з ПП
«Міжнародний Інформаційний
Перевізник» та ОСОБА_4, відповідно до
якого, останній працював перевізником
на протязі 1 року.

Таким чином, на момент звернення
позивача до управління Пенсійного
фонду в м.Чернівцях з моменту смерті
годувальника пройшов 1 рік 6 місяців,
який відповідно до положень ст.24 Закону
№1058 підлягає зарахуванню до
страхового стажу, що спростовує доводи
відповідача викладені в апеляційній
скарзі.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає обґрунтованим висновок суду
першої інстанції, що загальний
страховий стаж ОСОБА_4 на день його
смерті становив понад один рік, що дає
право позивачу на призначення їй
пенсії по втраті годувальника.

Отже, наведені в апеляційній скарзі
доводи не викликають сумнівів щодо
правильності висновків суду першої
інстанції та застосування норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційну
скаргу належить залишити без
задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.Чернівці
залишити без задоволення, а постанову
Першотравневого районного суду
м.Чернівців від 18 червня 2014 року - без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Смілянець Е. С.

Судді
Полотнянко Ю.П.

Сушко О.О.