Справа № 820/13472/14
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2014 р.
№ 820/13472/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Бідонька А.В.

при секретарі судового засідання -
Кульчій А.М.

за участю:

представника позивача - Гончар О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовом
Приватного акціонерного товариства
"Теплоенергетичний центр Роганського
промвузла" до Індустріальної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Приватне акціонерне
товариство "Теплоенергетичний центр
Роганського промвузла", звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Індустріальної об'єднаної державної
податкової інспекції м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області, в якому просив
суд: скасувати податкове повідомлення -
рішення від 25.06.2014 року № про
збільшення позивачу суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток у
розмірі 41869,50 грн., в т.ч. за основним
платежем 27913,00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями 13965,50 грн.;
скасувати податкове повідомлення -
рішення від 25.06.2014 року № про
збільшення позивачу суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 1239724,50 грн., в т.ч. за
основним платежем 826483,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями 413241,50
грн.; скасувати податкове повідомлення
- рішення від 25.06.2014 р. №000402220 про
зменшення розміру від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 101 грн.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що Індустріальною об'єднаною
Державною податковою інспекцією м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області з 20 по
26 травня 2014 року на підставі наказу
Індустріальної ОДПІ від 14 травня 2014
року №765, пункту п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78
Податкового кодексу України головними
державними ревізорами - інспекторами
ОДПІ проведена позапланова виїзна
перевірка Приватного акціонерного
товариства «Теплоенергетичний центр
Роганського промвузла» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
фінансово-господарських операцій з
платниками податків ТОВ НВП
«СПЕЦЕНЕРГОСЕРВІС» (),
ТОВ «Харківський завод свічок
запалювання та електрообладнання» (), ТОВ «ССБ» (), ТОВ «Спецтрубомонтаж» () за період з 17.03.2011 р. по
31.12.2013 р.

За результатами перевірки 02.06.2014 року
складений акт №1483/20-36-22-03-07/14085922, в якому
встановлено порушення п.138.2 ст. 138,
п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПКУ, в результаті чого
занижено податок на прибуток на
загальну суму 27913 грн., у тому числі за 4
кв. 2012 року - 27913 грн., п.198.3, п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, внаслідок
чого встановлено заниження до сплати в
бюджет суми податку на додану вартість
всього у сумі 826483,0 грн., у т.ч. за
березень 2012 року на суму 800000,00 грн., за
листопад 2012 року на суму 26483,00 грн., а
також п.200.1, п.200.3 ст.200 ПКУ, внаслідок
чого завищена сума, яка зараховується
до складу податкового кредиту
наступного звітного (податкового)
періоду (рядок 19) за листопад 2012 року у
сумі 101 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що податкові повідомлення -
рішення, прийняті відповідачем на
підставі акту перевірки
№1483/20-36-22-03-07/14085922 від 02.06.2014 р. про
результати позапланової виїзної
перевірки Приватного акціонерного
товариства «Теплоенергетичний центр
Роганського промвузла» () з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
здійсненні фінансово-господарьских
операцій з контрагентами, є
безпідставними, необґрунтованими,
бездоказовими, побудованими виключно
на припущеннях перевіряючих.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, посилаючись на
суперечність оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень фактичним
обставинам та вимогам чинного
законодавства.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, через канцелярію
суду надав письмові заперечення в яких
проти позову заперечував, зазначивши,
що порушення, встановлені в ході
перевірки позивача, зафіксовані
належним чином в акті перевірки, а
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення прийняті на
законних підставах та відповідають
чинному законодавству, у зв'язку з чим
просив у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що фахівцями
Індустріальної об'єднаної Державної
податкової інспекцієї м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області з 20 по 26 травня 2014
року на підставі наказу Індустріальної
ОДПІ від 14 травня 2014 року №765, пункту
п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу
України проведена позапланова виїзна
перевірка Приватного акціонерного
товариства «Теплоенергетичний центр
Роганського промвузла» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
фінансово-господарських операцій з
платниками податків ТОВ НВП
«СПЕЦЕНЕРГОСЕРВІС» (),
ТОВ «Харківський завод свічок
запалювання та електрообладнання» (), ТОВ «ССБ» (), ТОВ «Спецтрубомонтаж» () за період з 17.03.2011 р. по
31.12.2013 р.

Результати перевірки оформлені Актом
№1483/20-36-22-03-07/14085922 від 02.06.2014 року.

Згідно висновків вказаного акту
перевірки за твердженням перевіряючих
в діяльності Приватного акціонерного
товариства «Теплоенергетичний центр
Роганського промвузла» встановлено
порушення:

- п.138.2 ст. 138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України , в
результаті чого занижено податок на
прибуток на загальну суму - 695264 грн.;

- п.198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України, встановлено заниження до
сплати в бюджет суми податку на додану
вартість всього у сумі 826483,0 грн.

- п.200.1, п.200.3 ст.200 Податкового кодексу
України, завищена сума, яка
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду 9рядок 19) за
листопад 2012 року у сумі- 101 грн.

На підставі висновків Акту перевірки
№1483/20-36-22-03-07/14085922 від 02.06.2014 року
Індустріальною об'єднаною Державною
податковою інспекцією м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області винесено
податкові повідомлення-рішення №
про нарахування податку на прибуток та
штрафних санкцій на суму 41869,50 грн.,
№ про нарахування податку на
додану вартість та штрафні санкції на
суму 1239724,50 грн. та № про зменшення
розміру від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі 101
грн.

В основу висновку відповідача про
порушення позивачем вимог чинного
законодавства фахівцями працівниками
Індустріальної об'єднаної Державної
податкової інспекцієї м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області покладено
відомості актів контрагентів позивача,
а саме: акт від 30.04.2013 року №611/221/32135502
складений Основ'янською МДПІ м. Харкова
ГУ Міндоходів у Харківській області
про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ НВП
«Спеценергосервіс» ; Акт №54/22-1/35700248 від
05.02.2013 року складений ДПІ у Київському
районі м. Харкова про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«ССБ»; Акт 749/2240/31939034 від 26.02.2013 року
складений ДПІ у Дзержинському районі м.
Харкова про результати документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«Спецтрубомонтаж» з питань дотримання
вимог податкового та валютного
законодавства за період з 01.01.2011 року по
31.12.2012 року.

Крім того, в акті перевірки зазначено,
що в ході перевірки документально не
підтверджено реальність здійснення
ТОВ «Спеценергосервіс», ТОВ «ССБ» та
ТОВ «Спецтрубомонтаж» господарських
операцій з контрагентами, в переліку
яких позивач відсутній. Але у зв'язку з
тим, що позивач мав відносини з цими
суб'єктами господарювання, податковий
орган дійшов висновку про те, що
позивач неправомірно задіяв в складі
валових витрат при обчисленні податку
на прибуток, та в складі податкового
кредиту при обчисленні податку на
додану вартість витрати по
взаємовідносинам з ТОВ
«Спеценергосервіс», ТОВ «ССБ» та ТОВ
«Спецтрубомонтаж»

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість мотивів, які покладені
суб'єктом владних повноважень в основу
спірних правових актів індивідуальної
дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС
України, суд виходить з наступного.

Порядок обчислення і сплати податку на
додану вартість платниками податку
визначений Податковим кодексом
України. Згідно п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187,
п. 188.1 ст. 188 ПК України об'єктом
оподаткування податком на додану
вартість є операції платників податку,
окрім іншого, з постачання товарів,
місце постачання яких розташоване на
митній території України. Датою
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів/послуг вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше: або
дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, або дата відвантаження
товарів. База оподаткування операцій з
постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, але не нижче
звичайних цін, з урахуванням
загальнодержавних податків та зборів.

Згідно п. 201.1, 201.4, 201.6 ст. 201 ПК України
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою податкову
накладну. Податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця та є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Пунктом 200.1 ст. 200 ПК України
встановлено, що сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. В свою чергу,
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту, згідно п. 198.1 ст. 198
виникає, окрім іншого, у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг. При цьому,
відповідно до п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК
України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг, або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України, податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

З огляду на викладені положення, для
отримання права сформувати податковий
кредит із сум ПДВ, сплачених в ціні
придбаного товару (робіт, послуг),
платник ПДВ повинен мати податкові
накладні, видані на реально отриманий
товар (роботи, послуги), призначений для
використання у власній господарській
діяльності.

Таким чином, правові наслідки у вигляді
виникнення права платника податку на
податковий кредит можуть мати лише
реально вчинені господарські операції
з придбання товарів, послуг чи основних
фондів із метою використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності, а не саме
лише оформлення відповідних
документів або рух грошових коштів на
поточних рахунках платників податку.

Положеннями п. 44.1 ст. 44 Податкового
кодексу України визначено, що для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Відповідно до п.138.1 ст. 138 Податкового
Кодексу України, витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Відповідно до ч.2 п.п. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138
Податкового Кодексу України витрати
операційної діяльності включають
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2
- 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку.

Згідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового
Кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно з п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат: витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Судом встановлено, що податковим
органом донарахування по податкам були
здійснені по відносинам позивача з ТОВ
«НВП «Спеценергосервіс», ТОВ «ССБ» та
ТОВ «Спецтрубомонтаж».

Матеріалами справи підтверджено, що
взаємовідносини між ПРАТ
"Теплоенергетичний центр Роганського
промвузла" (в якості Замовника) та ТОВ
«НВП «Спеценергосервіс» (в якості
Виконавця) здійснювались на підставі
договору від 17 жовтня 2012 року №1015-12, за
яким Виконавець зобов'язується
виконати режимно-налагоджувальні
випробування котлів ПТВМ-30М - 1 шт., ДКВР
20/13 - 2 шт., які знаходяться за адресою: м.
Харків, вулиця Роганська, 155, а замовник
зобов'язується сплатити договірну ціну
за виконані роботи, яка складає 101968,02
грн., в т.ч. ПДВ 15994,67 грн. Договір
підписаний директором замовника та
директором виконавця в місті Харкові.
До договору надано свідоцтво про
державну реєстрацію ТОВ «НВП
«СПЕЦЕНЕРГОСЕРВІС» від 17.09.2002 р.,
ліцензію (пусконалагоджувальні роботи)
від 28.2011 р. №2-II зі строком дії з 28.02.2011р.
по 08.02.2015 р., дозвіл на продовження
виконання робіт підвищеної небезпеки
№098.11.63-45.21.4., висновок Територіального
управління Державної інспекції з
енергозбереження по харківській
області від 29.12.2011р. №20-163 про
підтвердження того, що ТОВ НВП
«Спеценергосервіс» може виконувати
налагоджувальні роботи на
паливовикористовувальному обладнанні,
яке використовує природний газ, мазут,
вугілля та інше паливо.

На підтвердження взаємовідносин ПРАТ
"Теплоенергетичний центр Роганського
промвузла" та ТОВ «НВП
«СПЕЦЕНЕРГОСЕРВІС» позивачем до суду
було надано наступні копії документів:
договір підряду з ТОВ «НВП
«СПЕЦЕНЕРГОСЕРВІС» від 17.10.2012 р. №1015-12,
акти виконаних робіт за жовтень 2012 року
на суму 41523,54 грн., в т.ч. ПДВ 6920,59 грн. та
за листопад 2012 року на суму 60444,48 грн., в
т.ч. ПДВ 10074,08 грн.; податкові накладні:
від 17.10.2012 р. на суму 41 523,54 грн., ПДВ 6920,59
грн. та від 02.11.2012 р. на суму 60 444,48 грн.,
ПДВ 10074,08 грн., всього 101 968,00 грн., ПДВ
16994,67 грн..

На підтвердження проведених
розрахунків по договору з ТОВ «НВП
«СПЕЦЕНЕРГОСЕРВІС» позивач надав
платіжні доручення від 17.10.2012 року №1088
на суму 41523,54 грн. та від 02.11.2012 р. №1213 на
суму 60444,48 грн. Факту повернення цих
коштів до позивача, наявності у
позивача та його контрагента спільного
інтересу щодо їх отримання позивачем
(що могло б мати місце в разі
пов'язаності цих осіб), в акті перевірки
відповідачем не встановлено. За
правилами Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» операція по
списанню коштів з банківських рахунків
платника податку призводить до зміни
стану та структури активів і
зобов"язань такого платника.

Також в матеріалах справи наявні
паспорти парового та водогрійного
котлів, технічні звіти ТОВ «НВП
«СПЕЦЕНЕРГОСЕРВІС» про
еколого-теплотехнічні випробування
водогрійних котлів ПТВМ-30М та ДКВР-20/13,
які погоджено з територіальним
управлінням Державної інспекції з
енергозбереження по Харківській
області, що свідчить про причетність
ТОВ НВП «Спеценергосервіс» до
виконання робіт за договором підряду
№1015-12. При цьому, факт виконання
визначених в договорі підряду робіт
відповідач не спростовує.

Роботи за договором підряду №1015-12
використані в господарській
діяльності позивача, який є
теплопостачальним підприємством і має
на балансі обладнання: парові та
водогрійні котли, налагоджування яких
є обов'язковою умовою для
безперебійного та безаварійного
здійснення постачання теплової
енергії споживачам, що в свою чергу
підтверджується наявними в матеріалах
справи ліцензіями позивача на
виробництво, постачання та
транспортування теплової енергії .

Також судом встановлено, що між ПРАТ
"Теплоенергетичний центр Роганського
промвузла" (в якості Покупця) та ТОВ
«ССБ» (в якості
Продавця) укладено договір постачання
від 27.03.2012 року, за яким Продавець
зобов'язується передати товар в
погоджений сторонами термін, а
Покупець зобов'язується прийняти та
оплатити його на умовах договору.
Договір підписано уповноваженими
особами: зі сторони Продавця
директором ТОВ «ССБ» та зі сторони
Покупця директором ПРАТ «ТЦРП».
Відповідно до п.2.1 договору, загальна
кількість, ціна, найменування,
номенклатура товару зазначаються в
специфікаціях до договору.

На підтвердження здійснення вказаної
господарської операції позивачем
надано до суду наступні копії
документів: договір №27 від 27.03.2012 року,
додаткова угода від 29.03.2013р., додаткова
угода від 01.09.2012 року, специфікація №1
від 27.03.2012 року, в якій визначено, що
продавець продає, а покупець покупає
наступний товар: датчики тиску
п'єзоелектричні у кількості 1148 шт. на
загальну суму 4799999,24 грн., в т.ч. ПДВ -
799999,88 грн. ; сертифікат відповідності
товару (датчики тиску п'єзоелектричні);
видаткова накладна №290301 від 29.03.2012 р. на
датчики тиску п'єзоелектричні 574 шт. на
суму 2399999,62 грн., в т.ч. ПДВ 399999,94 грн.;
видаткова накладна №300308 від 30.03.2012 р. на
суму 2399999,62 грн., в т.ч. ПДВ 399999,94 грн.;
податкова накладна №188 від 29.03.2012 р. на
суму 2399999,62 грн., в т.ч. ПДВ 399999,94 грн.;
податкова накладна №193 від 30.03.2012 р. на
суму 2399999,62 грн., в т.ч. ПДВ 399999,94 грн.

У відповідності до вимог п.198.2 ст.198
Податкового кодексу України, позивачем
включено вказані в податкових
накладних суми ПДВ до податкового
кредиту за березень 2012 року по першій
події (дата отримання платником
податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною).
Податкові накладні по вказаним
операціям позивачем відображено в
реєстрі отриманих податкових
накладних .

Судом встановлено, що отриманий від ТОВ
«ССБ» товар (датчики тиску
п'єзоелектричні), позивач передав на
комісію ТОВ «НВП «Вітактум» в межах
договору комісії від №2012-1 від 19.03.2012р. з
метою їх подальшого продажу. Факт
передачі товару на комісію
підтверджується актами
приймання-передачі № 1 від 29.03.2012р. та №
2 від 30.03.2012р. В бухгалтерському обліку
позивача товар (датчики тиску
п'єзоелектричні) обліковується на
рахунку 28 «Товари», субрахунок 283
«Товари на комісії». За період з 29.03.2012р.
по 14.08.2014р. ПРАТ «ТЦРП» частково
розрахувався з ТОВ «ССБ»:

20.04.2012р. було сплачено 408000,00грн.
(платіжне доручення №50); 11.06.2014р. було
сплачено 381000,00 грн. (платіжне доручення
№5534). Остаточний розрахунок за
отриманий від продавця (ТОВ «ССБ»)
товар позивач зобов'язаний здійснити
до 31.12.2014р. у сумі 4 010 999,24 грн., що
відповідає умовам додаткової угоди від
01.09.2012 року до договору №27 від 27.03.2012
року.

Судом також встановлено, що між
позивачем (в якості Замовника) та ТОВ
«Спецтрубмонтаж» (в
якості Виконавця) 07.09.2012 р. укладено
договір №118, згідно якого виконавець
зобов'язується виконати
режимно-налагоджувальні роботи котла
КВГ-6,5 в котельні за адресою: вул.
Зубарєва, 27-а, м. Харків. Вартість робіт
по договору складає 57 534,68 грн., в т.ч.
ПДВ 9589,11 грн. Договір підписаний
директором замовника та директором
виконавця в місті Харкові.

По взаємовідносинах ПРАТ «ТЦРП» та ТОВ
«Спецтрубомонтаж» позивач до суду
надав такі документи: договір №118 від
07.09.2012 р., акт виконаних робіт №7/12,
платіжні доручення від 03.10.2012р. №883 та
від 03.01.2013р. №1555, податкові накладні від
03.10.2012 р. №6 та від 03.01.2013 р. №1.

Суми податку на додану вартість, на
підставі отриманих податкових
накладних, позивачем включено до
податкового кредиту відповідного
періоду, а накладні відображено в
реєстрі отриманих податкових
накладних, що відповідає вимогам п.198.2
ст.198 Податкового кодексу України.
Вказані операції відображені в
обігово-сальдовій відомості позивача
по рахунку 6851.

Також, на підтвердження виконання
договору підряду позивачем надано до
суду технічний звіт по проведенню
еколого-теплотехнічних випробувань
котла КВГ-6,5, погоджений з
територіальним управлінням державної
інспекції по енергозбереженню в
Харківській області від 30.11.2012 р., що, в
свою чергу підтверджує причетність ТОВ
«Спецтрубомонтаж» до виконання
зазначених робіт. До технічного звіту
надано ліцензію ТОВ «Спецтрубомонтаж»
від 08.08.2012 р. АД №075181, виданою державною
архітектурно-будівельною інспекцією
України на господарську діяльність,
пов'язану із створенням об'єктів
архітектури (за переліком робіт згідно
з додатком), в т.ч. на виконання
пусконалагоджувальних робіт об'єктів
теплопостачання, котельних. Також
наданий висновок територіального
управління державної інспекції з
енергозбереження по Харківській
області №20-171 від 29.11.2011 р. в
підтвердження того, що ТОВ
«Спецтрубомонтаж» може виконувати
налагоджувальні роботи на
паливовикористовувальному обладнанні,
яке використовує природний газ, мазут,
вугілля та інше паливо, що свідчить про
причетність цього контрагента до їх
виконання в межах угоди, укладеної з
позивачем 07.09.2012 р.

Суд зазначає, що факт виконання
товариством «Спецтрубомонтаж»
визначених в договорі
режимно-налагоджувальних робіт,
податковим органом в акті перевірки не
спростовується.

Як свідчать докази у справі, до
перевірки позивачем були надані всі
необхідні документи, що стосуються
предмету перевірки, які підтверджують
реальність здійснення господарських
операцій між позивачем та ТОВ НВП
«Спеценергосервіс», ТОВ «ССБ», ТОВ
«Спецтрубомонтаж».

Враховуючи досліджені вище докази, суд
приходить до висновку про наявність у
позивача доведеної належними та
допустимим доказами об'єктивної
необхідності придбання підрядних
робіт для забезпечення ведення власної
господарської діяльності укладених із
виконавцями - ТОВ «Спеценергосервіс»
та ТОВ «Спецтрубомонтаж» договорів
підряду №1015-12 від 17.10.2012 р. та №118 від
07.09.2012р., відповідно, та придбання
товару (датчики тиску п'єзоелектричні)
за договором №27 від 27.03.2012 р.,
укладеного з продавцем - ТОВ «ССБ».

Оцінивши перелічені первинні
документи за правилами ст.86 КАС
України, суд вважає, що зміст оглянутих
документів містить назву документа
(форми), дату та місце складання, назву
підприємства, від імені якого складено
документ, зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції, особистий підпис особи, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції, первинні
документи виписані реально існуючими
суб'єктами права.

Оглянуті документи не мають дефектів
форми, змісту або походження, котрі в
силу ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", ст.44 Податкового
кодексу України, п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку спричиняють
втрату первинними документами
юридичної сили і доказовості, призвели
до зміни в структурі активів платника
податків, а відтак сприймаються судом
як належні та допустимі докази
реальності вчинення господарських
операцій.

Приймаючи до уваги те, що в матеріалах
справи наявні податкові накладні та
інші первинні документи, які оформлені
належним чином, містять усі необхідні
реквізити, підписи уповноважених осіб ,
а також те, що видані позивачу
податкові накладні належно оформлені
контрагентами, які знаходились в
Єдиному державному реєстрі, судом
встановлено, що спірні правовідносини
були здійснені позивачем з дотриманням
вимог чинного податкового
законодавства та не потягли за собою
заниження зобов'язань платника
податків. Суд вважає за необхідне
звернути увагу на те, що в акті
перевірки відсутні дані про
невідповідність наданих документів з
конкретним посилання на такі
невідповідності (а не взагалі на норми
чинного законодавства).

Також, суд вважає за необхідне
зазначити, що фактичною підставою для
відображення в акті порушення
Податкового Кодексу України
Податкового Кодексу України стала
податкова інформація отримана від
інших податкових органів. а саме: Акт
від 30.04.2013 року №611/221/32135502 складений
Основ'янською МДПІ м. Харкова ГУ
Міндоходів у Харківській області про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ НВП «Спеценергосервіс» ; Акт
№54/22-1/35700248 від 05.02.2013 року складений ДПІ
у Київському районі м. Харкова про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «ССБ»; Акт 749/2240/31939034 від
26.02.2013 року складений ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«Спецтрубомонтаж» з питань дотримання
вимог податкового та валютного
законодавства за період з 01.01.2011 року по
31.12.2012 року.

Проте згідно приписів ст. 234 Цивільного
кодексу України правочин, який вчинено
без наміру створення правових
наслідків, є фіктивним. Фіктивний
правочин визнається недійсним судом.
Відповідач не навів посилання на
судові рішення щодо недійсності
вчинених позивачем правочинів як
фіктивних або інших доказів щодо
фіктивності здійснюваної позивачем
діяльності. Таким чином, податковий
орган, перекручуючи норми чинного
законодавства України, невірно їх
застосовує в частині кваліфікації
вчинених позивачем правочинів. За
відсутності фактів, що відповідно до
законодавства свідчили б про
нікчемність укладених угод, інших
доказів та обґрунтувань недійсності
укладених позивачем правочинів, а тим
більш, їх нікчемності відповідачем не
надано.

Також, суд вважає за необхідне
зазначити, що обмеження права
сумлінного платника податку на
формування податкового кредиту у
зв'язку з порушенням його
контрагентами порядку обліку та
звітування по податкам суперечать
практиці Європейського суду з прав
людини. Так, відповідно п. 57 Рішення
Європейського суду з прав людини по
справі «Булвес» АД проти Болгарії від
22.01.09 р судом було зазначено, що
оскільки компанія-заявник у повному
обсязі та вчасно виконала обов'язки з
дотримання встановлених
Державою-членом Конвенції норм
стосовно ПДВ та не мала засобів для
забезпечення виконання податкових
зобов'язань постачальником і не знала
про невиконання останнім своїх
обов'язків, вона могла правомірно
очікувати отримання вигоди від
застосування одного із основних правил
системи оподаткування ПДВ, а саме від
визнання права на податковий кредит
щодо суми ПДВ, яка була сплачена
постачальнику. Більше того, лише після
подачі декларації із віднесенням
відповідних сум до складу податкового
кредиту та проведення податковими
органами зустрічної перевірки
постачальника могло бути встановлено,
чи виконав постачальник свій обов'язок
подання звітності з ПДВ у повному
обсязі. Відповідачем не доведено
обізнаності позивача щодо
недобросовісного декларування своїх
зобов'язань його контрагентами. Отже,
позивач не може нести наслідків
невиконання постачальником його
зобов'язань зі сплати податку. Такі
вимоги, на думку зазначеного рішення
Європейського суду з прав людини, є
надмірним тягарем для платника
податку, що порушує справедливий
баланс, який повинен підтримуватись
між вимогами суспільного інтересу та
вимогами захисту прав власності.

Виходячи з наведеного, фактичні
обставини справи об'єктивно
засвідчують здійснення господарських
операцій між Приватним акціонерним
товариством "Теплоенергетичний центр
Роганського промвузла" та його
контрагентами, та правомірність
віднесення позивачем до податкового
кредиту з податку на додану вартість
суми витрат та сум валових витрат,
відповідно до первинних
бухгалтерських документів та по
податковим накладним, які виписані на
виконання умов договірних відносин.

Стаття 19 Конституції встановлює, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам,
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не надав суду жодного
доказу в обґрунтування обставин, на
яких ґрунтуються його висновки, і не
довів правомірності прийнятих ним
податкових повідомлень-рішень. За
таких умов, оскаржувані позивачем
податкові повідомлення-рішення від 25
червня 2014 року №, №, №
не відповідають вимогам закону, що є
підставою для їх скасування.

Враховуючи зазначене суд дійшов
висновку, що адміністративний позов
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України,
враховуючи, що рішення приймається на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд дійшов
висновку про необхідність стягнення
документально підтверджених судових
витрат з держбюджету на користь
позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 9, 11, 71, 72, 94, 160- 163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного
акціонерного товариства
"Теплоенергетичний центр Роганського
промвузла" до Індустріальної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень - задовольнити.

Скасувати податкові
повідомлення-рішення Індустріальної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області № від 25.06.2014 року, №
від 25.06.2014 р., №000402220 від 25.06.2014 р.

Стягнути з Державного бюджету України
(р/р 4011, отримувач: УДКСУ у
Червонозаводському районі м. Харкова
Харківської області, код 37999628, МФО 851011,
банк ГУДКСУ у Харківській області) на
користь Приватного акціонерного
товариства "Теплоенергетичний центр
Роганського промвузла" ( ) судовий збір у розмірі 4872,0 грн.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Харківський окружний адміністративний
суд шляхом подачі апеляційної скарги
на постанову суду протягом десяти днів
з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції,
якщо інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова чи ухвала суду не набрала
законної сили.

Суддя
Бідонько А.В.

Повний текст постанови виготовлений
19.08.2014 року.