Справа № 804/9325/14
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2014-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2014 р. Справа № 804/9325/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Озерянської С.І.
розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
Східно-Дніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до
селянського (фермерського)
господарства "Лілія" про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Східно -
Дніпровської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до
Селянського (фермерського)
господарства «Лілія», з вимогою
стягнути з рахунків та за рахунок
готівки податковий борг селянського
(фермерського) господарства «Лілія» у
розмірі 9833,80 грн.

В обґрунтування позову Східно -
Дніпровською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області
зазначено, що селянське (фермерське)
господарство «Лілія» знаходиться на
обліку як платник податків в
податковому органі, проте не виконує
свої зобов'язання згідно з
законодавством України, внаслідок чого
має заборгованість з орендної плати за
землю з юридичних осіб, яка виникла в
результаті несплати узгоджених сум
податкових зобов'язань в сумі 9833,80грн.

Частиною 4 статті 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.

Позивач у судове засідання не з'явився,
про дату, час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином. Надав до
суду клопотання про розгляд справи без
участі представника.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, про що свідчить поштове
повідомлення про отримання поштової
кореспонденції.

Відповідно до частин 4 та 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час та місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів. Якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу в
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши чинне законодавство,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступні обставини справи та надав їм
правову оцінку.

Селянське (фермерське) господарство
«Лілія» ()
зареєстровано 23.12.1998 року
Васильківською районною державною
адміністрацією Дніпропетровської
області. Господарство знаходиться на
обліку в Східно - Дніпровській
об'єднаній державній податковій
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області від 30 грудня 1998 року за № 45/28.

18 лютого 2013 року підприємством до
податкового органу було подано звітну
податкову декларацію з орендної плати
за земельні ділянки державної або
комунальної власності за 2013 рік, згідно
якої підприємство задекларувало
орендної плати за земельні ділянки
державної або комунальної власності за
2013 рік у розмірі 25260,01 грн., а саме по 2105,00
грн. за кожен місяць з січня 2013 року по
листопад 2013 рік, за грудень 2013 року в
розмірі 2105,01 грн.

18 лютого 2014 року підприємством до
податкового органу було подано звітну
податкову декларацію з орендної плати
за земельні ділянки державної або
комунальної власності за 2014 рік, згідно
якої підприємство задекларувало
орендної плати за земельні ділянки
державної або комунальної власності за
2014 рік у розмірі 25260,01 грн., а саме по 2105,00
грн. за кожен місяць з січня 2014 року по
листопад 2014 рік, за грудень 2014року в
розмірі 2105,01 грн.

Відповідно до розрахунку податкового
боргу по селянському (фермерському)
господарству «Лілія» господарство має
податковий борг з орендної плати з
юридичних осіб у розмірі 10525,01 грн. за
грудень 2013 року, січень - квітень 2014
року. Станом на 31.12.2013 року за
підприємством за зазначеним податком
рахувалась переплата в розмірі 691,21 грн.

Отже, селянське (фермерське)
господарство «Лілія» має податковий
борг з орендної плати за земельні
ділянки державної або комунальної
власності в розмірі 9833,80 грн.

Податковий орган виставив відповідачу
податкову вимогу форми «Ю» від 09.04.2014
року за № 13-25, яка була отримана
головою господарства особисто під
підпис 09 квітня 2014 року.

На час розгляду справи кошти на
погашення податкового боргу
Селянського (фермерського)
господарства «Лілія» не сплачені,
скасування податкового боргу не
відбулось.

Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються нормами
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року № 2755-VI, Конституцією України.

Відповідно до ст.67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Пунктами 36.1 та 36.2 статті 36 Податкового
кодексу України встановлюється
обов'язок платника податку обчислити,
задекларувати та (або) сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом, законами з
питань митної справи. Податковий
обов'язок виникає у платника за кожним
податком та збором.

Відповідно пп. 16.1.3, 16.1.4 п.16.1 ст.16
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний подавати до
контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням та сплатою податків та
зборів, а також сплачувати податки та
збори в строки та розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті
14 Податкового кодексу України,
податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового
кодексу України встановлено, що
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Розділом ХІІІ Податкового кодексу
України врегульовані питання,
пов'язані з обчисленням та сплатою
плати за землю.

Відповідно до ст. 269 Податкового
кодексу України платниками податку
(плата за землю) є власники земельних
ділянок, земельних часток (паїв),
землекористувачі.

Підставою для нарахування орендної
плати за земельну ділянку є договір
оренди такої земельної ділянки.
Платником орендної плати є орендар
земельної ділянки. Об'єктом
оподаткування є земельна ділянка,
надана в оренду. Податковий період,
порядок обчислення орендної плати,
строк сплати та порядок її зарахування
до бюджетів застосовується відповідно
до вимог статей 285-287 цього розділу (ст.
288 ПК України).

Згідно п.285.1 ст.285 ПК України базовим
податковим (звітним) періодом для плати
за землю є календарний рік.

Пунктом 286.1. статті 286 Податкового
кодексу України передбачено, що
підставою для нарахування земельного
податку є дані державного земельного
кадастру. Центральні органи виконавчої
влади, що реалізують державну політику
у сфері земельних відносин та у сфері
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно щомісяця, але не пізніше
10 числа наступного місяця, а також за
запитом відповідного органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
подають інформацію, необхідну для
обчислення і справляння плати за землю,
у порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Платники плати за землю (крім фізичних
осіб) самостійно обчислюють суму
податку щороку станом на 1 січня і не
пізніше 20 лютого поточного року
подають відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій. При
поданні першої декларації (фактичного
початку діяльності як платника плати
за землю) разом з нею подається довідка
(витяг) про розмір нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, а надалі така
довідка подається у разі затвердження
нової нормативної грошової оцінки
землі. (п. 286.2 ст.286 Податкового кодексу
України)

Відповідно до п.п. 287.1, 287.3, 287.4 ст.287 ПК
України власники землі та
землекористувачі сплачують плату за
землю з дня виникнення права власності
або права користування земельною
ділянкою, податкове зобов'язання щодо
плати за землю, визначене у податковій
декларації на поточний рік,
сплачується рівними частками
власниками та землекористувачами
земельних ділянок за
місцезнаходженням земельної ділянки
за податковий період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісяця протягом
30 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
(звітного) місяця. Податкове
зобов'язання з плати за землю,
визначене у новій звітній податковій
декларації, у тому числі за
нововідведені земельні ділянки,
сплачується власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця.

Відповідно до частини 1 статті 126
Податкового кодексу України , у разі
якщо платник податків не сплачує
узгоджену суму грошового зобов'язання
та/або авансових внесків з податку на
прибуток підприємств протягом строків,
визначених цим Кодексом, такий платник
податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
таких розмірах: при затримці до 30
календарних днів включно, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 10
відсотків погашеної суми податкового
боргу;при затримці більше 30
календарних днів, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 20
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового
кодексу України у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, контролюючий
орган надсилає (вручає) йому податкову
вимогу в порядку, визначеному для
надсилання (вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 Податкового
кодексу України ,у разі якщо у платника
податків, якому надіслано (вручено)
податкову вимогу, сума податкового
боргу збільшується (зменшується),
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення.

У разі якщо у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується
(зменшується), погашенню підлягає вся
сума податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення. У
разі якщо після направлення (вручення)
податкової вимоги сума податкового
боргу змінилася, але податковий борг не
був погашений в повному обсязі,
податкова вимога додатково не
надсилається (не вручається).

Відповідно до пункту 131.1. статті 131
Податкового кодексу України
нараховані контролюючим органом суми
пені самостійно сплачуються платником
податків.

Суд зазначає, що приписи ст. 95
Податкового кодексу України
визначають, що контролюючий орган
здійснює за платника податків і на
користь держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пп. 20.1.34 п.20.1 ст.20
Податкового кодексу України,
зазначено, що контролюючі органи мають
право звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, що обслуговують такого
платника податків, на суму податкового
боргу або його частини.

Положеннями пп. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20
Податкового Кодексу України
передбачено, що контролюючі органи
мають право застосовувати до платників
податків передбачені законом
фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за
порушення податкового чи іншого
законодавства, контроль за додержанням
якого покладено на контролюючі органи;
стягувати до бюджетів та державних
цільових фондів суми грошових
зобов'язань та/або податкового боргу у
випадках, порядку та розмірі,
встановлених цим Кодексом та іншими
законами України; стягувати суми
недоїмки із сплати єдиного внеску;
стягувати суми простроченої
заборгованості суб'єктів
господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитами (позиками), залученими
державою (Автономною Республікою Крим
чи територіальною громадою міста) або
під державні (місцеві) гарантії, а також
за кредитами із бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом та іншими
законами України.

Частиною 1 п. 95.3 ст. 95 Податкового
кодексу України встановлено, що
стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, здійснюється
за рішенням суду, яке направляється до
виконання контролюючим органам, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

Враховуючи зазначене та відсутність
добровільної сплати боргу, суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Східно -
Дніпровської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до
селянського (фермерського)
господарства «Лілія» про стягнення
податкового боргу - задовольнити
повністю.

Стягнути з рахунків та за рахунок
готівки податковий борг селянського
(фермерського) господарства «Лілія» у
сумі 9833,80 грн.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та
строки, встановлені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
С.І. Озерянська