Справа № 826/9852/13-а
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2014-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

20 серпня 2014 року м. Київ
В/800/3671/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Кравцова О.В.,

Гончар Л.Я.,

Донця О.Є.,

Конюшка К.В.,

Розваляєвої Т.С.,

розглянувши заяву Приватного
підприємства «МЕЗА ПЛЮС» про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 8
липня 2014 року у справі за позовом
приватного підприємства "Меза Плюс" до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області про визнання
протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «МЕЗА ПЛЮС»
звернулось із заявою про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 8
липня 2014 року у справі № К/800/6548/14.

Постановою окружного
адміністративного суду міста Києва від
24 жовтня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 січня 2014
року, позовні вимоги задоволені.
Визнана протиправною та скасована
постанова Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності від 13 червня
2013 року № 3-1306/1.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 8 липня 2014 року постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 24 жовтня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 січня 2014
року скасовано, ухвалено нове рішення.

В задоволенні позову приватного
підприємства "Меза Плюс" до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Київській області про
визнання протиправною та скасування
постанови Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності від 13 червня
2013 року № 3-1306/1 відмовлено.

У заяві про перегляд судового рішення
заявник посилається на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права, а
саме: статті 32 Закону України "Про
регулювання містобудівної
діяльності», пункту 7 Порядку «Про
віднесення об'єктів будівництва до IV і V
категорій складності», затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 557 від 27 квітня 2011 року та Порядку
здійснення державного архітектурного
контролю, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 23
травня 2011 року № 553.

Як приклад неоднакового застосування
одних і тих самих правових норм,
заявник вказує на постанови Вищого
адміністративного суду України від 16
травня 2013 року у справі № К/9991/59322/12, від
24 червня 2014 року у справі № К/800/15209/14,
УХВАЛ Вищого адміністративного суду
України від 23 травня 2013 року у справі №
К/9991/70143/12, від 14 листопада 2013 року у
справі № К/800/35720/13.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС
України), підставами для перегляду
можуть бути виключно неоднакове
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

У судових рішеннях, на які посилається
заявник, відсутнє різне
правозастосування в подібних
правовідносинах, яке відповідно до
статті 237 КАС України може бути
підставою для перегляду судових рішень
в адміністративній справі Верховним
Судом України.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи (пункт 4
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 13
грудня 2010 року № 2 "Про судову практику
застосування статей 235-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України").

Однак, як вбачається зі змісту поданих
судових рішень, правовідносини у
справі, щодо якої подано заяву про
перегляд, та справі, на яку посилається
заявник в обґрунтування неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права судом касаційної
інстанції, не є подібними, оскільки в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 8 липня 2014 року було
зазначено про правомірність
встановлення відповідачем заниження
категорії складності об`єкта
будівництва позивачем, оскільки
відповідно до Додатку А ДБН В. 1.2-14-2009
універсами відносяться до об`єктів
підвищеної небезпеки, тобто до V
категорії складності, а в поданих
Приватним підприємством «МЕЗА ПЛЮС»
судових рішеннях факту заниження
категорії складності об`єкту
будівництва встановлено не було, а лише
зазначалось, що віднесення об`єктів
будівництва до I-III категорії
складності не належить до компетенції
органу державного архітектурно -
будівельного контролю.

Оскільки чинне законодавство
підставою для подання заяви про
перегляд судових рішень та допуску
адміністративної справи для перегляду
Верховним Судом України визначає різне
застосування судом (судами) касаційної
інстанції норм матеріального права в
подібних правовідносинах, суд дійшов
висновку про відмову в допуску даної
справи до провадження.

Керуючись статтями 235-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити в допуску до провадження
Верховного Суду України справи за
позовом приватного підприємства «МЕЗА
ПЛЮС» до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області про визнання
протиправною та скасування постанови

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді
Кравцов О.В.

Гончар Л.Я.

Донець О.Є.

Конюшко К.В.

Розваляєва Т.С.