Справа № 13/525 (2-а-9801/08)
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" червня 2014 р. м. Київ
К-30582/10

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Голубєвої
Г.К., Рибченка А.О.,

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційні скарги
Державної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києва та
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Об'єднана
сільськогосподарська компанія" на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 08.09.2010 у
справі № 13/525 (№ 2а-9801/08)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Об'єднана
сільськогосподарська компанія",

до Державної податкової
інспекції у Печерському районі м.
Києва,

до Головного управління
Державного казначейства України у м.
Києві

про визнання права на
отримання бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість, визнання
недійсним податкових
повідомлень-рішень, зобов'язання
невідшкодувані суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість відобразити у картці обліку
платника податку, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2008 року Товариство звернулося
до суду з позовом, з урахування
уточнень, у якому просило визнати
недійсними податкове
повідомлення-рішення від 20.02.2008 №
/0, від 07.05.2008 № /1 та від 17.06.2008
№ /0, від 22.08.2008 № /0, якими
позивачеві державним податковим
органом було зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість (далі - ПДВ) за жовтень -
листопад 2007 року та січень-квітень 2008
року. Також позивач просив суд визнати
за Товариством право на бюджетне
відшкодування за податкові періоди, за
якими державним податковим органом
було зменшено суму бюджетного
відшкодування, зобов'язати Державну
податкову інспекцію відобразити
належну суму до бюджетного
відшкодування у картці особового
рахунку платника податку та стягнути
бюджетну заборгованість з Державного
бюджету України.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
20.02.2009 позовні вимоги задоволено
частково: оспорювані позивачем
податкові повідомлення - рішення, якими
позивачеві зменшено бюджетне
відшкодування, визнано нечинними та
зобов'язано Державну податкову
інспекцію відобразити невідшкодовані
суми бюджетного відшкодування з ПДВ за
жовтень - листопад 2007 року та
січень-квітень 2008 у обліковій картці. В
решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в частині задоволення
позову мотивоване тим, що поставка
позивачем як сільськогосподарським
виробником переробним підприємствам
молока та м'яса живою вагою правомірно
задекларована у загальній декларації
за нульовою ставкою відповідно до пп.
6.2.6 п. 6.2 ст. 6 Закону України "Про податок
на додану вартість", а ПДВ в ціні
придбаних молодняка ВРХ, кормів та
інших товарів, необхідні для
вирощування худоби, - як податковий
кредит, внаслідок чого виникло від'ємне
значення з ПДВ, яке підлягає поверненню
з бюджету в порядку, передбаченому
Законом.

Апеляційний адміністративний суд
постановою від 08.09.2010 рішення суду
першої інстанції скасував та ухвалив
нове рішення, яким позовні вимоги
Товариства задовольнив частково,
скасувавши податкове повідомлення -
рішення від 07.05.2008 № /1, в частині
первісних позовних вимог щодо
оскарження рішення державного
податкового органу відносно розгляду
скарги Товариства, якою оскаржувалось
податкове повідомлення - рішення від
20.02.2008 № /0 в адміністративному
порядку, провадження у справі закрив, в
іншій частині у позові відмовив.

По суті апеляційний суд відмовив у
задоволенні позову з посиланням на те,
що Товариство не може вимагати
бюджетного відшкодування сум ПДВ за
операціями, що підлягали відображенню
у спеціальній податковій декларації з
ПДВ.

Не погодившись із судовим рішенням
апеляційної інстанції, позивач подав
касаційну скаргу, де порушує питання
скасувати судове рішення апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

В свою чергу у поданій касаційній
скарзі Державна податкова інспекція
просить також скасувати судове рішення
апеляційної інстанції, але в частині
задоволення позовних вимог щодо
скасування податкового повідомлення -
рішення від 07.05.2008 № /1 та прийняти
нове рішення, яким у позові відмовити у
повному обсязі.

Орган державного казначейства вимоги
касаційної скарги державного органу
податкової служби підтримав шляхом
подання пояснень у справі та
заперечень до касаційної скарги
Товариства.

Переглянувши матеріали справи і
касаційні скарги відповідно до вимог ч.
1 ст. 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, заслухавши
доповідь судді, Вищий адміністративний
суд України зазначає наступне.

Судами першої і апеляційної інстанцій
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що підставою для
прийняття оспорюваних позивачем
податкових повідомлень-рішень були
висновки ряду перевірок, викладені у
актах від 11.02.2008, від 03.06.2008 та від 14.08.2008,
про порушення позивачем положень
постанови Порядку нарахування, виплат
і використання коштів, спрямованих для
виплати дотацій сільськогосподарським
товаровиробникам за продані ними
переробним підприємствам молоко та
м'ясо в живій вазі, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.05.1999 № 805, що полягало у
декларуванні операцій з поставки
молока та м'яса у живій вазі на
переробні підприємства за нульовою
ставкою та податкового кредиту,
пов'язаного з придбання ТМЦ для
виробництва зазначених товарів, у
загальній декларації замість
спеціальної.

На час виникнення спірних
правовідносин правове регулювання
оподаткування ПДВ операцій з поставки
сільськогосподарськими
товаровиробниками усіх форм власності
продукції тваринництва (птахівництва)
визначалося приписами пп. 6.2.6 п. 6.2 ст. 6
та п. 11.21 ст. 11 п. 11.21 ст. 11 Закону України
від 03.04.1997 № 168/97-ВР "Про податок на
додану вартість" і було направлено на
створення пільгового режиму
оподаткування з метою державної
підтримки розвитку цієї галузі
виробництва.

Відповідно до п. 11.21 ст. 11 Закону №
168/97-ВР до 01.01.2009 сума ПДВ, що повинна
сплачуватися до бюджету переробними
підприємствами усіх форм власності за
реалізовані ними молоко та молочну
продукцію, м'ясо та м'ясопродукти, у
повному обсязі спрямовується виключно
для виплати дотацій
сільськогосподарським
товаровиробникам за продані ними
переробним підприємствам молоко і
м'ясо в живій вазі. Сума ПДВ, що підлягає
сплаті до бюджету
сільськогосподарськими
підприємствами усіх форм власності за
реалізовані ними молоко, худобу, птицю,
вовну, а також за молочну продукцію та
м'ясопродукти, вироблені у власних
переробних цехах, повністю залишається
у розпорядженні цих
сільськогосподарських підприємств і
спрямовується на підтримку власного
виробництва тваринницької продукції
та продукції птахівництва. Порядок
нарахування і використання зазначених
коштів встановлюється Кабінетом
Міністрів України.

Таким чином, встановлено спеціальні
режими оподаткування (спрямування та
використання сум ПДВ) для операцій,
здійснюваних:

1) переробними підприємствами усіх форм
власності з реалізації ними молоко- та
м'ясопродуктів, виготовлених із молока
та м'яса в живій вазі, поставлених
сільськогосподарськими
товаровиробниками (абзац перший пункту
11.21 статті 11 зазначеного Закону);

2) сільськогосподарськими
підприємствами усіх форм власності за
реалізовані ними молоко, худобу, птицю,
вовну, а також за молочну продукцію та
м'ясопродукти, вироблені у власних
переробних цехах (абзац другий цього ж
пункту).

Встановлений у абзаці другому п. 11.21 ст.
11 Закону № 168/97-ВР режим оподаткування
передбачає залишення нарахованих на
ціну реалізованої продукції сум ПДВ, що
підлягають сплаті до бюджету, у
розпорядженні сільськогосподарських
підприємств для підтримки власного
виробництва тваринницької продукції
та продукції птахівництва.

За змістом наведеної норми умовами для
застосування встановленого нею
податкового режиму є виникнення у
платника ПДВ за наслідками здійснених
господарських операцій зобов'язання зі
сплати до бюджету певних сум податку та
можливість подальшого фактичного
використання таких коштів для
визначених законодавством цілей.

Згідно з пп. 6.2.6 п. 6.2 ст. 6 названого
Закону до 01.01.2009 за нульовою ставкою
оподатковуються операції з поставки
переробним підприємствам молока та
м`яса живою вагою
сільськогосподарськими
підприємствами всіх форм власності і
господарювання.

З аналізу положень пп. 6.2.6 п. 6.2 ст. 6
Закону № 168/97-ВР вбачається, що при
здійсненні операцій з реалізації
молока та м'яса в живій вазі переробним
підприємствам відповідно до цієї норми
із нарахуванням ПДВ за нульовою
ставкою у платника податку фактично не
виникає обов'язок зі сплати до бюджету
грошових коштів, які могли б ним
акумулюватись і використовуватись у
порядку, визначеному Порядком
нарахування коштів.

З огляду на викладене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
дійшла висновку, що спеціальний режим
оподаткування, передбачений абзацом
другим п. 11.21 ст. 11 зазначеного Закону та
встановлене у п. 12 Порядку нарахування
коштів правило щодо складання окремої
податкової декларації поширюється на
операції з реалізації молока, худоби,
птиці, вовни, а також молочної
продукції та м'ясопродуктів,
вироблених у власних переробних цехах,
які оподатковуються ПДВ за ставкою 20 %,
і не охоплює операції, здійснювані
відповідно до пп. 6.2.6 п. 6.2 ст. 6 Закону №
168/97-ВР за нульовою ставкою.

Встановлення законодавцем з 1997 року
нульової ставки ПДВ для операцій з
поставки молока та м'яса в живій вазі
переробним підприємствам (пп. 6.2.6 п. 6.2
ст. 6 Закону № 168/97-ВР) із одночасним
доповненням ст. 11 вказаного Закону п.
11.21, який передбачав виплату останніми
сільськогосподарським виробниками
тваринницької продукції дотацій, було
заходом підтримки товаровиробників,
які здійснюють такі операції.

Виплата зазначених дотацій
сільськогосподарським
товаровиробникам, які поставляють
молоко та м'ясо в живій вазі за нульовою
ставкою ПДВ, не є бюджетним
відшкодуванням ПДВ, сплаченого цими
товаровиробниками постачальникам
товарів (послуг), що використані для
цілей таких поставок, і не позбавляє
такого платника права на віднесення
зазначених сум податку до податкового
кредиту податкової декларації, за якою
здійснюються розрахунки із державним
бюджетом.

Посилання податкового органу на те, що
з моменту внесення змін постановою
Кабінету Міністрів України від 28.03.2007 №
596 до Порядку нарахування, виплат і
використання коштів, спрямованих для
виплати дотацій сільськогосподарським
товаровиробникам за поставлені ними
переробним підприємствам молоко та
м'ясо в живій вазі, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.05.1999 № 805, операції з поставки
молока та м'яса в живій вазі
сільськогосподарськими
товаровиробниками на переробні
підприємства за нульовою ставкою та
суми податкового кредиту, пов'язані для
забезпечення виробництва та
реалізації зазначених товарів,
підлягають відображенню в спеціальній
(скороченій) декларації є
безпідставними, оскільки зі змісту п. 2
вищезазначеної постанови такий
порядок декларування не передбачений.

Також чинним законодавством на момент
виникнення спірних правовідносин
надано право платникам податків
оскаржувати рішення, дії або
бездіяльність податкових органів як у
суді, так і в порядку адміністративного
оскарження.

Так, згідно з пп. 5.2.2 п. 5.2 ст. 5 Закону
України від 21.12.2000 № 2181-III "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" якщо платник
податків вважає, що контролюючий орган
невірно визначив суму податкового
зобов'язання або прийняв будь-яке інше
рішення, що суперечить законодавству з
питань оподаткування або виходить за
межі його компетенції, встановленої
законом, такий платник податків має
право звернутися до контролюючого
органу із скаргою про перегляд цього
рішення.

Наявність так званого інституту
досудового врегулювання спору надає
платнику податків додаткові гарантії
захисту свого порушеного права.

Правила регулювання процесу
оскарження податкових
повідомлень-рішень, зокрема прийняття
рішень про результати розгляду скарг,
до 14.01.2011 було запроваджено Порядком
направлення органами державної
податкової служби України податкових
повідомлень платникам податків та
рішень про застосування штрафних
(фінансових) санкцій, затвердженим
наказом ДПАУ від 21.06.2001 № 253.

Згідно з п. 5.3 вказаного Порядку у разі
часткового скасування раніше
прийнятого рішення про нарахування
суми податкового зобов'язання
складається та надсилається платнику
податків нове податкове
повідомлення-рішення. При цьому раніше
надіслане податкове
повідомлення-рішення вважається
відкликаним.

У разі збільшення суми податкового
зобов'язання за результатами розгляду
скарги орган ДПС надсилає суб'єктові
підприємницької діяльності окреме
податкове повідомлення-рішення на суму
збільшення податкового зобов'язання.
При цьому раніше надіслане податкове
повідомлення-рішення не відкликається.

Якщо за результатами розгляду скарги
первинне податкове
повідомлення-рішення залишається без
змін, то податковий орган надсилає
податкове повідомлення, яке має номер
первинного податкового повідомлення з
вказаним через дріб номером скарги.
Воно містить новий граничний термін
сплати податкового зобов'язання.

Таким чином, ухвалюючи наступне в часі
повідомлення-рішення у порядку
адміністративного оскарження через
дріб 1, державний податковий орган діяв
відповідно до правил, запроваджені
Порядком № 253, які відповідають та
узагальнюють практику застосування
Закону № 2181-III.

Отже, рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам чинного
законодавства і фактичним обставинам
справи, у зв'язку з чим підстав для його
скасування у апеляційного суду не було.

За викладених обставин суд першої
інстанції застосував норми
матеріального та процесуального права
та спір у справі вирішив правильно,
тому рішення суду апеляційної
інстанції підлягає скасуванню, а
рішення ухвалене судом першої
інстанції - залишенню в силі.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Печерському районі м. Києва
залишити без задоволення.

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Об'єднана
сільськогосподарська компанія"
задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 08.09.2010 у
справі № 13/525 (№ 2а-9801/08) скасувати та
залишити в силі постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
20.02.2009.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, крім як з
підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Г.К. Голубєва

А.О. Рибченко