Справа № 264/5937/14-а
Суддя: Васильєва І. А.
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Матвєєва Ю.О.
Суддя-доповідач - Васильєва І. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року
справа №264/5937/14-а

приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: Васильєвої І.А., Білак С.В.,
Сухарька М.Г., розглянувши в порядку
письмового провадження апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Іллічівському районі
м.Маріуполя Донецької області на
постанову Іллічівського районного
суду м. Маріуполя від 16 липня 2014 року
у справі № 264/5937/14-а за позовом ОСОБА_2
до Управління Пенсійного фонду
України в Іллічівському районі
м.Маріуполя Донецької області про
визнання протиправною бездіяльність
та зобов'язання зробити нарахування та
виплату доплати до пенсії у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком, починаючи
з 1 січня 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

07 липня 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Іллічівському районі м.Маріуполя
Донецької області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання
нарахувати та сплатити щомісячне
підвищення до пенсії відповідно до
Закону України «Про статус та
соціальний захист дітей війни» (а.с. 4-5).

Постановою Іллічівського районного
суду м. Маріуполя від 16 липня 2014 року
адміністративний позов ОСОБА_2
задоволений частково, визнано
протиправною бездіяльність та
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Іллічівському районі
міста Маріуполя Донецької області
провести ОСОБА_2 нарахування та виплату
щомісячної доплати до пенсії в розмірі
ЗО % мінімальної пенсії за віком, з
урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
за період з 07 лютого 2014 року по 16 липня
2014 року включно, з відрахуванням
фактично проведених виплат. В
задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено (а.с. 11-13).

Ухвалою Іллічівського районного суду
м. Маріуполя від 01 серпня 2014 року
виправлено описку, допущену в
мотивувальній та резолютивній
частинах постанови Іллічівського
райсуду м. Маріуполя від 16.07.2014 року,
зазначивши дату початку періоду

нарахування та виплати щомісячної
доплати до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком, з
урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
замість «07 лютого 2014 року» правильно «07
січня 2014 року» (а.с. 21).

Відповідач з постановою суду першої
інстанції не погодився, подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи.
Просив скасувати постанову суду першої
інстанції, та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі (а.с. 15-16).

В доводах апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що виплата доплати
до пенсії позивачу проводиться у
розмірі, визначеному постановою
Кабінету Міністрів України №1381 «Про
підвищення рівня соціального захисту
найбільш вразливих верств населення»,
яка чинна на час розгляду справи, в
пункті 4 якої встановлено, підвищення
до пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання або державної
соціальної допомоги дітям війни
справляється у розмірі 7% від
прожиткового мінімуму, встановленого
для осіб, які втратили працездатність.

Сторони в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з'явились, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. За
приписами п.2 ч.1 ст.197 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд справи колегією суддів
здійснюється в письмовому провадженні
за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що позивач ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, належить до соціальної
групи "діти війни", що підтверджується
посвідченням, та користується правами
і пільгами, встановленими Законом
України "Про соціальний захист дітей
війни".

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачу підвищення до пенсії
проводилось у розмірі 66,43 грн. та
фінансувалось за рахунок коштів
Державного бюджету.

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом
першої інстанції та апеляційним судом.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого суд вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 2 ст. З Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
державні соціальні гарантії дітям
війни, встановлені цим Законом, не
можуть бути обмежені або скасовані
іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
який набрав чинності з 01 січня 2006 року,
дітям війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09 липня 2003 року,
іншого нормативно-правового акта, який
би визначав цей розмір або
встановлював інший розмір, немає.

Статтею 7 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
передбачено, що фінансове забезпечення
соціальних гарантій, передбачених
зазначеним законом, здійснюється за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

Відповідно до статті 71 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2007 рік"
та Законом України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік…» з метою
приведення окремих норм законів у
відповідність із цими законами, на 2007
та 2008 роки було зупинено, зокрема, дію
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни».

Поряд з цим, 09 липня 2007 року
Конституційним Судом України у справі
№ 1-29/2007 (справа про соціальні гарантії
громадян) ухвалено Рішення № 6-рп/2007,
відповідно до якого, визнані такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними), положення, зокрема,
п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік» № 489-V від 19
грудня 2006 року, а також рішенням
Конституційного Суду України №10-рп/2008
від 22 травня 2008 року положення пункту 28
розділу ІІ «Внесення змін до деяких
законодавчих актів України» Закону
України «Про державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року щодо внесення змін до
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» визнані такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Конституційний Суд України відзначив,
що положеннями Закону України про
Державний бюджет України не можуть
скасовуватися чи змінюватися обсяги
прав і обов'язків, пільг, компенсацій і
гарантій громадян, передбачених іншими
законами України, не можуть вноситися
зміни, зупинятися дія чинних законів
України, а також встановлюватися інше
(додаткове) правове регулювання
відносин, що є предметом інших законів
України.

Таким чином, з 09 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року до 22
липня 2011 року спірні відносини
регулювалися відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» в редакції Закону, яка діяла до 01
січня 2007 року, відповідно до якої дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищується на 30%
мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік» встановлено, що у 2013 році
норми і положення, зокрема, статей 5 та 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Тобто, визначення порядку та розмірів
виплат указаним категоріям громадян на
2013 рік делеговано Кабінету Міністрів
України.

В 2013 році порядок та розмір виплат
"дітям війни" визначалися постановою
Кабінету Міністрів України №1381 від 28
грудня 2011 року, якою визначено розмір
підвищення "дітям війни" 7% прожиткового
мінімуму, встановлено законом для осіб,
які втратили працездатність.

Саме в такому розмірі здійснював
відповідач нарахування та виплату
позивачу підвищення до пенсії як
"дитині війни" в 2013 році.

Згідно ст.3 Бюджетного Кодексу України
бюджетний період для всіх бюджетів, що
складають бюджетну систему України,
становить один календарний рік, який
починається 1 січня кожного року і
закінчується 31 грудня того ж року.

Тобто положення п.4 Прикінцевих
положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2013 рік» діяли
протягом бюджетного року та
закінчилися 31 грудня 2013 року.

Судова колегія звертає увагу, що
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» не встановлено
обмеження щодо виплат підвищення до
пенсії "дітям війни", не внесено змін до
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», тому з 01 січня 2014 року
діють положення ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
відповідно до якої дітям війни пенсії
або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищується на 30% мінімальної
пенсії за віком.

Під час апеляційного провадження
з'ясовано, що статтею 67 Закону України
від 31 липня 2014 року № 1622-VІІ «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік»
установлено, що норми і положення
статей 5 та 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік. Зазначені норми набрали
чинності з дня, наступного за днем його
опублікування, а саме з 3 серпня 2014 року,
оскільки опублікуванні в газеті «Голос
України» за 2 серпня 2014 року.

Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів
України від 28 грудня 2011 року № 1381 «Про
підвищення рівня соціального захисту
найбільш вразливих верст населення»,
яка набрала чинності 1 січня 2012 року та
діє по цей час встановлено, що дітям
війни (крім тих, на кого
розповсюджується дія Законів України
«Про статус ветеранів війн, гарантії їх
соціального захисту» і «Про жертви
нацистських переслідувань») до пенсії
або щомісячного довічного грошового
утримання або державної соціальної
допомоги, які виплачуються замість
пенсії, підвищення, встановлене
статтею 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
проводиться в розмірі 7 відсотків від
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для осіб, які втратили
працездатність.

У зв'язку з прийняттям зазначеного
нормативно-правового акту терміни
застосування положень статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» до 3 серпня 2014 року здійснюються
у порядку та розмірах встановлених
наведеним законом, а з 3 серпня 2014 року у
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України, виходячи
з наявного фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2014 рік.

Аналізуючи встановлені обставини та
приведені норми закону, які
врегульовують спірні правовідносини,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
часткового задоволення позовних вимог
про зобов'язання нарахувати та
виплатити на користь ОСОБА_2 підвищення
до пенсії у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком як дитині війни
починаючи з 07 січня 2014 року по дату
ухвалення судового рішення 16 липня 2014
року.

На підставі викладеного, судова
колегія робить висновок, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для залишення
апеляційної скарги без задоволення, а
судового рішення без змін. Доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Іллічівському районі м.Маріуполя
Донецької області на постанову
Іллічівського районного суду м.
Маріуполя від 16 липня 2014 року у
справі № 264/5937/14-а -залишити без
задоволення.

Постанову Іллічівського
районного суду м. Маріуполя від 16
липня 2014 року у справі № 264/5937/14-а
-залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили. Ухвала прийнята за
наслідками розгляду в письмовому
проваджені набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Колегія суддів
І.А. Васильєва

С.В. Білак

М.Г. Сухарьок