Справа № 704/312/13-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" серпня 2014 р. м. Київ
К/800/66658/13

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 листопада
2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Тальнівської міської ради Черкаської
області, третя особа: ОСОБА_1, про
визнання незаконним та скасування
рішення,

встановив:

ОСОБА_2 звернулась з позовом до
Тальнівської міської ради Черкаської
області, третя особа: ОСОБА_1 про
визнання незаконним та скасування
рішення Тальнівської міської ради
Черкаської області "Про скасування
рішення виконавчого комітету міської
ради № 30 від 20 лютого 1991 року про
оформлення самовільного будівництва
веранди гр. ОСОБА_3" від 01 серпня 2008 року
№ 27/5-3(4) в частині узаконення
самовільно збудованої громадянином
ОСОБА_3 веранди по
АДРЕСА_1.

Постановою Тальнівського районного
суду Черкаської області від 17 січня 2013
року в задоволені позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 листопада
2013 року скасовано постанову
Тальнівського районного суду
Черкаської області від 17 січня 2013 року
та прийнято нове рішення, яким позов
задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, ОСОБА_1
звернувся з касаційною скаргою, в якій
просив його скасувати та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

В запереченнях позивач просила
залишити скаргу без задоволення, а
рішення суду апеляційної інстанції -
без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що позивач
прийняла спадщину після ОСОБА_3 і
отримала в нотаріальній конторі
свідоцтво про прийняття спадщини за
законом на 2/5 частини житлового будинку
з прибудовами, частиною надвірних
будівель і споруд, розташованих за
адресою: АДРЕСА_1, а також самовільно
побудовану ОСОБА_3 веранду «а4», що
належали спадкодавцеві на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченому
в Тальнівській державній конторі 21
березня 1981 року за № 418,
зареєстрованому в Тальнівському
виробничому відділку комунального
підприємства «Черкаське обласне
об'єднане бюро технічної
інвентаризації» за № 2264 в книзі № 7,
реєстраційний номер 26023141.

Рішенням виконавчого комітету
Тальнівської міської ради народних
депутатів "Про дозвіл оформлення
самовільного будівництва
господарських будівель" № 30 від 20
лютого 1991 року вирішено дозволити
ОСОБА_3 оформити будівництво веранди по
АДРЕСА_1.

Рішенням Тальнівської міської ради
Черкаської області від 01 серпня 2008 року
№ 27/5-3(4) скасовано рішення виконавчого
комітету міської ради № 30 від 20 лютого
1991 року про оформлення самовільного
будівництва веранди гр. ОСОБА_3 в
частині узаконення самовільно
збудованої громадянином ОСОБА_3
веранди по АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з рішенням від 01 серпня
2008 року № 27/5-3(4), позивач звернулася до
суду з позовом.

Суд першої інстанції відмовив в
задоволені позову з підстав його
необґрунтованості.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що рада не мала права
скасовувати рішення виконавчого
комітету Тальнівської міської ради
народних депутатів, тому позов
задовольнив.

Колегія суддів погоджується з
висновком апеляційного суду.

Закріплені у статті 144 Конституції
України і статті 59 Закону норми про
акти органів місцевого самоврядування,
крім юридичної форми реалізації
завдань і функцій, визначають порядок
прийняття і перевірки рішень органів
місцевого самоврядування. В Законі
встановлено, що ради правомочні
розглядати і вирішувати питання,
віднесені Конституцією України та
законами України до їх відання, і що
рішення відповідної ради може бути
внесене на повторний розгляд цієї ж
ради (стаття 25, частина четверта статті
59). У Законі передбачено, що рішення
виконавчого комітету ради з питань, які
належать до компетенції виконавчих
органів ради, можуть бути скасовані
відповідною радою, і що раді належить
право скасовувати акти виконавчих
органів ради, які не відповідають
Конституції чи законам України, іншим
актам законодавства, рішенням
відповідної ради, прийнятим у межах її
повноважень (частина дев'ята статті 59,
пункт 15 частини першої статті 26).

В інших положеннях Закону також
визначено право ради скасовувати свої
раніше прийняті рішення та вносити до
них зміни, зокрема скасовувати дозволи
на спеціальне використання природних
ресурсів місцевого значення (пункт 36
частини першої статті 26), вносити зміни
до місцевого бюджету (пункт 23 частини
першої статті 26). Остання норма
кореспондується з положенням частини
сьомої статті 78 Бюджетного кодексу
України, згідно з якою "рішення про
внесення змін до рішення про місцевий
бюджет ухвалюється відповідною радою
за поданням офіційного висновку
місцевого фінансового органу".

Однак, відповідно до мотивувальної
частини рішення від 16 квітня 2009 року №
7-рп/2009 Конституційний Суд України
зазначив, що в Конституції України
закріплено принцип, за яким права і
свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави, яка відповідає
перед людиною за свою діяльність
(стаття 3). Органи місцевого
самоврядування є відповідальними за
свою діяльність перед юридичними і
фізичними особами (стаття 74 Закону).
Таким чином, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Це є "гарантією
стабільності суспільних відносин" між
органами місцевого самоврядування і
громадянами, породжуючи у громадян
впевненість у тому, що їхнє існуюче
становище не буде погіршене прийняттям
більш пізнього рішення, що
узгоджується з правовою позицією,
викладеною в абзаці другому пункту 5
мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України від 13
травня 1997 року N 1-зп у справі щодо
несумісності депутатського мандата.

Ненормативні правові акти органу
місцевого самоврядування є актами
одноразового застосування, вичерпують
свою дію фактом їхнього виконання, тому
вони не можуть бути скасовані чи
змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання.

Судами встановлено, що за рішенням
виконавчого комітету Тальнівської
міської ради народних депутатів "Про
дозвіл оформлення самовільного
будівництва господарських будівель" №
30 від 20 лютого 1991 року, що
скасовано оскаржуваним рішенням, у
ОСОБА_3, спадкоємцем прав якого є
позивач, виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією прав, що
виразилося в оформлені самовільно
збудованої веранди.

З урахуванням наведеного колегія
суддів погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції, що відповідач
не мав право скасовувати рішення
Виконкому.

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильних висновків
судів.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 13 листопада 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: