Справа № 159/4636/14-а
Суддя: Панасюк С. Л.
Дата ухвалення: 2014-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/4636/14-а
Провадження № 2-а/159/197/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
11 серпня 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області

в складі головуючого - судді
Панасюка С.Л.,

за участю секретаря
Віндюк Н.І.

розглянувши у скороченому провадженні
в місті Ковелі справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Ковелі та Ковельському районі
Волинської області про зобов'язання
вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ковелі та Ковельському районі
Волинської області про зобов'язання
вчинити дії.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтував тим, що він перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в м. Ковелі та Ковельському
районі Волинської області як одержувач
пенсії по інвалідності з 02.06.2010 року.
Пенсію йому призначено відповідно до
ст.37 Закону України "Про державну
службу". Позивач він звернувся до
відповідача з письмовою заявою про
перерахунок пенсії з врахуванням
фактично отриманих виплат, зокрема
матеріальної допомоги на оздоровлення
та індексації. Відповідач відмовив
йому у перерахунку пенсії. Позивач,
вважаючи дії відповідача щодо відмови
включити вказані суми в заробітну
плату для призначення пенсії такими, що
порушують її конституційні права,
просить суд зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок та виплату йому
пенсії, як державному службовцю, з
урахуванням усіх видів оплати праці, на
які були нараховані та сплачені
страхові внески, включаючи суми
матеріальних допомог, індексації
заробітної плати та інших фактично
отриманих сум, як складових заробітної
плати, з яких проводиться нарахування
(чергові перерахунки) пенсії згідно
норм чинного законодавства з 02.06.2010
року. Крім цього, просила поновити
пропущений строк звернення до суду,
стягнути з відповідача в її користь
судовий збір та звернути постанову
суду до негайного виконання.

Згідно ухвали суду від 11 серпня 2014 року
адміністративний позов позивача в
частині вимог перерахунку та виплати
недоплаченої пенсії за період з 02.06.2010
року по 24 січня 2014 року включно
залишено без розгляду в зв'язку з
відсутністю підстав для поновлення
строку звернення до адміністративного
суду з позовом за вказаний період.

Відповідач позов не визнав повністю,
заперечивши його тим, що проводив
нарахування та виплату пенсії позивачу
правомірно. Вважає, що, згідно зі ст.33
Закону України "Про державну службу"
матеріальна допомога та індексація не
входять до складу заробітної плати,
оскільки ці виплати не носять
систематичний характер та є
одноразовими виплатами.

Позов слід задовольнити частково.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
м. Ковелі та Ковельському районі
Волинської області як одержувач пенсії
за віком з 02.06.2010 року. Пенсію йому
призначено відповідно до ст.37 Закону
України "Про державну службу". Позивач
звернувся до відповідача з письмовою
заявою про перерахунок пенсії з
врахуванням фактично отриманих виплат,
зокрема матеріальної допомоги на
оздоровлення та індексації. Відповідач
відмовив йому у перерахунку пенсії.
Згадані обставини визнані
відповідачем.

Статтею 37-1 Закону "Про державну службу"
передбачено, що у разі підвищення
розміру заробітної плати працюючим
державним службовцям, а також у зв'язку
із набуттям особою права на пенсійне
забезпечення державного службовця за
цим Законом, відповідно здійснюється
перерахунок раніше призначених пенсій.
Перерахунок пенсії здійснюється
виходячи із сум заробітної плати, на
які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування працюючого державного
службовця відповідної посади та рангу
на момент виникнення права на
перерахунок пенсії.

Відповідно до ст.33 Закону "Про державну
службу", заробітна плата державних
службовців складається з посадових
окладів, премій, доплати за ранги,
надбавки за вислугу років на державній
службі та інших надбавок. При цьому
саме на Кабінет Міністрів України
покладається регулювання питань
оплати праці державних службовців,
встановлення розмірів посадових
окладів, надбавок, доплат, матеріальної
допомоги.

Порядок обчислення заробітної плати
для перерахунку пенсії державного
службовця встановлений постановами
Кабінету Міністрів від 31 травня 2000 року
№ 865 та від 23 квітня 2003 року № 581.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів
України від 31 травня 2000 року № 865 (із
змінами і доповненнями) передбачено, що
особи, які вийшли на пенсію згідно
Закону України "Про державну службу",
мають право на перерахунок пенсій, але
лише за умови підвищення заробітної
плати державним службовцям після
набрання чинності Законом України від
16 січня 2003 року "Про внесення змін до
Закону України "Про державну службу".

Згідно ст.37 Закону "Про державну службу"
пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
від сум їх заробітної плати, на які
нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування. За кожний повний рік
роботи понад 10 років на державній
службі розмір пенсії збільшується на
один відсоток заробітку, але не більше
90% заробітної плати.

У частині першій ст.1 Закону "Про оплату
праці" від 24 березня 1995 року
встановлено, що заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

За змістом ст.2 Закону "Про оплату праці"
структура заробітної плати
складається з основної, додаткової та
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат, до яких
належать виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Закон України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" не
містить визначення заробітної плати,
на підставі якої здійснюється
розрахунок пенсії. Із змісту статті 40
вказаного Закону видно, що з середньої
заробітної плати (доходу) повинні бути
сплачені страхові внески.

Отже, чинне законодавство як загальне,
так і спеціальне, відносить до складу
заробітної плати також інші виплати.
При цьому слід врахувати, що надбавки,
запроваджені нормативно-правовими
актами, матеріальна допомога належать
до додаткових видів грошового
забезпечення й приймаються в
розрахунок при нарахуванні пенсії лише
особам, які отримували такі надбавки
під час перебування на державній
службі та були звільнені зі служби
після їх запровадження.

Таким чином, аналіз наведених положень
дає підстави для висновку, що пенсія
позивача повинна обчислюватись із
заробітної плати, яку він фактично
отримував на день звільнення, в тому
числі з урахуванням матеріальної
допомоги та індексації, на які
нараховувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Постановою правління Пенсійного фонду
України від 30 жовтня 2008 року № 19-11 "Про
затвердження форм довідок про
заробітну плату, що подаються для
призначення (перерахунку) пенсії
відповідно до Закону України "Про
державну службу", зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 04 грудня
2008 року за № 1161/15852, дійсно було
передбачено обов'язкові реквізити
довідки про заробітну плату, в тому
числі встановлено складові заробітної
плати, які враховуються під час
призначення (перерахунку) пенсії.

Однак постановою правління Пенсійного
фонду України від 14 лютого 2011 року № 5-1
"Про виконання рішення окружного
адміністративного суду міста Києва по
справі №2а-4753/2670 затверджена нова форма
довідки про складові заробітної плати,
яка подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» (далі - форма № 5-1),
якою передбачено, що винагорода за
вислугу років, матеріальна допомога на
оздоровлення і допомога на вирішення
соціально-побутових питань, індексація
є складовими заробітної плати. При
цьому чітко передбачено, що із усіх
виплат, які вказані в цій довідці
нараховуються і сплачуються страхові
внески, а з 01.01.2011 року - єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Крім цього, статтею 66 Закону України
"Про пенсійне забезпечення"
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої ст.66 цього
Закону, до заробітку для обчислення
пенсії включаються всі види оплати
праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат па оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Аналогічна позиція висловлена
Верховним Судом України в постанові
від 20.02.2012 року (справа № 21-430а11).

За приписами частини другої ст.244-2 КАС
України, рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

З довідки № 5/44-901 від 18 липня 2014 року про
складові заробітної плати, що
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» вбачається, що
позивач отримував у розрахунковому
періоді виплати, в тому числі
матеріальну допомогу на оздоровлення
та індексацію, з яких відраховувались
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч.ч.1, 2ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач не надав суду будь-яких
доказів на обґрунтування
правомірності своїх дій щодо відмови
позивачу у здійсненні перерахунку
пенсії, а з огляду на викладене вище,
наведені відповідачем підстави для
відмови в перерахунку пенсії є
повністю необґрунтовані.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як встановлено судом, відповідач,
відмовляючи позивачу в перерахунку
розміру пенсії, не діяв на підставі та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, тобто діяв
неправомірно, чим порушив право
позивача на отримання пенсії у
належному розмірі, в зв'язку з чим таке
право потребує судового захисту.

Суд, обираючи спосіб захисту
порушеного права позивача, вважає, що
для відновлення останнього необхідно і
достатньо зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок пенсії позивача
та виплатити цю пенсію, як державному
службовцю, з урахуванням усіх видів
оплати праці, на які були нараховані та
сплачені страхові внески, включаючи
суму матеріальної допомоги та
індексації, як складових заробітної
плати, з яких проводиться нарахування
(чергові перерахунки) пенсії,
визначених у довідці про складові
заробітної плати, що подається для
призначення пенсії відповідно до
Закону України "Про державну службу",
згідно норм чинного законодавства,
починаючи з 25 січня 2014 року, з
урахуванням виплачених сум.

Керуючись ст.ст.11, 71, 86, 94, ч. 2 ст. 99, 159, 160,
161, 162, 163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, на підставі ст.ст.33, 37, 37-1
Закону України "Про державну службу",
ст.66 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", ст.ст.40, 41 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", суд

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в місті Ковелі та
Ковельському районі Волинської
області про зобов'язання вчинити дії
задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в місті Ковелі та
Ковельському районі Волинської
області здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_1 пенсії, як державному
службовцю, з урахуванням усіх видів
оплати праці, на які були нараховані та
сплачені страхові внески, включаючи
суми матеріальних допомог, індексації
заробітної плати та інших фактично
отриманих сум, як складових заробітної
плати, з яких проводиться нарахування
(чергові перерахунки) пенсії згідно
норм чинного законодавства, починаючи
з 25 січня 2014 року, з урахуванням
виплачених сум.

Стягнути з Державного бюджету України
в користь ОСОБА_1 судові витрати по
справі в сумі 73 (сімдесят три) гривні 08
копійок.

В задоволенні решти позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Ковельський міськрайонний суд
протягом десяти днів з моменту
отримання її копії.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано, і є в цьому випадку
остаточною.

У разі оскарження в апеляційному
порядку постанови, прийнятої у
скороченому провадженні, ухвала суду
апеляційної інстанції по такій справі
є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ:
С.Л.ПАНАСЮК