Справа № 2а-687/11/1070
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" серпня 2014 р. м. Київ
К/9991/72267/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача:Усенко Є.А.,суддів:
Островича С.Е., Федорова М.О.,
розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Київської області (ОДПІ)

на постанову Київського окружного
адміністративного суду від 14.03.2011

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 04.10.2011

у справі № 2а-687/11/1070 Київського
окружного адміністративного суду

за позовом Відкритого акціонерного
товариства «Білоцерківський елеватор»

до Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Київської області

про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 14.03.2011,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 04.10.2011, позов задоволено: визнано
недійсним податкове
повідомлення-рішення Білоцерківської
ОДПІ від 28.01.2011 № 000001/151-0/76.

У касаційній скарзі Білоцерківська
ОДПІ просить скасувати ухвалені у
справі рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити, посилаючись на порушення
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права.

Позивач не реалізував процесуальне
право надати заперечення проти
касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для застосування
до позивача штрафних санкцій згідно з
податковим повідомленням-рішенням, з
приводу правомірності якого виник
спір, став висновок контролюючого
органу, викладений в акті перевірки від
28.01.2011 № 241/151-24/1, про порушення
позивачем підпункту 5.3.1 пункту 5.3 ст.5
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (Закон № 2181-ІІІ), ст.ст.59, 60
Закону України «Про Державний бюджет
на 2009 рік» (Закон № 835-VI), пункту 16.4 ст.16
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», а саме:
узгоджене податкове зобов'язання з
частини прибутку (доходу), що
вилучається до бюджету, у сумі 53102,00 грн.
сплачене із затримкою на 394 календарних
днів.

За наслідками перевірки
Білоцерківською ОДПІ прийнято
податкове повідомлення-рішення від
28.01.2011 № 000001/151-0/76 про зобов'язання
сплатити штраф у розмірі 26551,00 грн. (50%
від суми грошового зобов'язання 53102,00
грн..

Відповідно до частини 1 ст. 2 Закону
України «Про систему оподаткування»
(Закон № 1251-ХІІ) (втратив чинність з 1
січня 2011 року) під податком і збором
(обов'язковим платежем) до бюджетів та
до державних цільових фондів слід
розуміти обов'язковий внесок до
бюджету відповідного рівня або
державного цільового фонду,
здійснюваний платниками у порядку і на
умовах, що визначаються законами
України про оподаткування.

В статях 14, 15 цього Закону наведений
вичерпний перелік загальнодержавних,
місцевих податків і зборів
(обов'язкових платежів).

Частиною 3 ст. 1 Закону № 1251-ХІІ
встановлено, що ставки, механізм
справляння податків і зборів
(обов'язкових платежів), за винятком
особливих видів мита та збору у вигляді
цільової надбавки до діючого тарифу на
електричну та теплову енергію, збору у
вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ
для споживачів усіх форм власності, і
пільги щодо оподаткування не можуть
встановлюватися або змінюватися
іншими законами України, крім законів
про оподаткування. Особливі види мита
справляються на підставі рішень про
застосування антидемпінгових,
компенсаційних і спеціальних заходів,
прийнятих відповідно до законів
України.

Статтею 59 Закону № 835-VI установлено, що
господарські товариства, у статутному
фонді яких є корпоративні права
держави (крім Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України"), сплачують
до 1 червня 2009 року до Державного
бюджету України дивіденди, нараховані
за результатами
фінансово-господарської діяльності за
2008 рік пропорційно розміру державної
частки (акцій, паїв) у їх статутних
фондах у розмірі базових нормативів
відрахування частки прибутку, що
спрямовується на виплату дивідендів.

У разі неприйняття господарськими
товариствами, у статутному фонді яких є
корпоративні права держави, та
господарськими товариствами, 50 і
більше відсотків акцій (часток, паїв)
яких знаходиться у статутних фондах
господарських товариств, частка
держави яких складає не менше 50
відсотків (крім закритого акціонерного
товариства "Укргаз-Енерго"), рішення про
нарахування дивідендів за
результатами фінансово-господарської
діяльності за 2006, 2007 та 2008 роки до 1
червня 2009 року, такі господарські
товариства сплачують частину чистого
прибутку до державного бюджету у
розмірі, визначеному за базовими
нормативами відрахування частки
прибутку, що спрямовується на виплату
дивідендів, встановлених на
відповідний рік, до 1 червня 2009 року
(частина 1 ст. 60 цього Закону).

Частина прибутку (доходу)
господарських організацій, у статутних
фондах яких є державна частка, сплата
якої до бюджету є обов'язковою
відповідно до наведених правових норм,
не включена до переліку
загальнодержавних чи місцевих
податків і зборів (обов'язкових
платежів), визначеного статями 14 та 15
Закону № 1251-ХІІ, а тому вказаний платіж
не є податковим платежем, що, однак, в
силу вказаних правових норм, не
звільняє позивача від обов'язку
сплатити до Державного бюджету України
частину чистого прибутку, за
результатами фінансово-господарської
діяльності за 2008 року.

Враховуючи наведене та норми пункту 1.5
ст. 1, пункту 17.1 ст. 17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» №
2181-ІІІ, згідно з якими штрафні санкції,
встановлені цим Законом, можуть
накладатись на платників податків лише
у випадку порушення податкового
законодавства, у відповідача не було
законних підстав для застосування
штрафних санкцій, оскільки
встановлений Законом № 835-VI платіж не є
податковим зобов'язанням.

А відтак суди попередніх інстанцій
зробили правильний висновок про
неправомірність податкового
повідомлення-рішення від 28.01.2011 №
000001/151-0/76.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
правильність цього висновку судів не
спростовують, у зв'язку з чим підстави
для скасування оскаржуваних судових
рішень відсутні.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Київської області залишити
без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 14.03.2011 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 04.10.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
С.Е. Острович М.О. Федоров