Справа № 621/1775/14-а
Суддя: Бережна Н. М.
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 621/1775/14-а
Провадження № 2-а/621/43/14
ПОСТАНОВА

Іменем
України

06.08.2014 року

м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської
області у складі:

головуючогоБережної Н.М.,

при секретарі судового засідання
Зубенко Л.С., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2 до інспектора ВДАІ з
обслуговування Київського р-ну М.
Харкова ГУМВС України в Харківській
області капітана міліції Савченко
Сергія Івановича про скасування
постанови в справі про
адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

24 червня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
інспектора ВДАІ з обслуговування
Київського р-ну М. Харкова ГУМВС
України в Харківській області капітана
міліції Савченко Сергія про скасування
постанови в справі про
адміністративне правопорушення серії
ПС1 № 814848 від 17 червня 2014 року про
накладення адміністративного
стягнення у розмірі 425 грн. На
обґрунтування зазначив, що 17.06 . 2014 року
інспектором ВДАІ з обслуговування
Київського р-ну М. Харкова ГУМВС
України в Харківській області капітана
міліції Савченко С.І. було складено
протокол про адміністративне
правопорушення, згідно якого позивач о
12г.20 хв. керуючи автомобілем Skoda Oktavia Tour
державний знак НОМЕР_1 після виїзду з
вул.. Віринської на вул. Якіра в м.
Харкові не надав переваги в русі
транспорту , що рухався в зустрічному
напрямку та повертав праворуч. Вважає,
що протокол про адміністративне
правопорушення та постанова про
накладення адміністративного
стягнення складені з порушенням норм
законодавства, відомчих актів МВС
України, порядку розгляду справи про
адміністративне правопорушення та
норм КУпАП, необґрунтовано, упереджено
, за неіснуюче правопорушення, з
порушенням законних прав позивача,що
призвело до незаконного притягнення
його до адміністративної
відповідальності та накладення
адміністративного стягнення.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не
з'явився, надав суду заяву про розгляд
справи без його участі, в якій позовні
вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з»явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином , причини неявки суду не
повідомив, заяв про відкладення
розгляду справи або про розгляд справи
за відсутності відповідача до суду не
надходило.

За неявки всіх осіб, які беруть
участь у справі, розгляд справи
проведено без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
у відповідності до вимог ч.1ст.41 КАС
України

Судом встановлені наступні фактичні
обставини та перевірені доказами.

Із постанови ПС 1№814848 від 17.06.2014 року в
справі про адміністративне
правопорушення, вбачається, що
ОСОБА_217.06.2013 року о 12 годині 20 керуючи
автомобілем Skoda Oktavia Tour державний знак
НОМЕР_1 після виїзду з вул.. Віринської
на вул. Якіра в м. Харкові не надав
переваги в русі транспорту , що рухався
в зустрічному напрямку та повертав
праворуч., чим скоїв адміністративне
правопорушення,передбачене ч.2 ст. 122
Кодексу України про адміністративні
правопорушення за що на нього
накладено адміністративне стягнення у
розмірі 425 грн. (а.с. 8)

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Згідно ч.1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може
бути підданий заходу впливу в
зв'язку з адміністративним
правопорушенням інакше, як на
підставах і в порядку, встановлених
законом.

У відповідності до ст. 246 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, порядок провадження в
справах про адміністративні
правопорушення в органах (посадовими
особами), уповноважених розглядати
справи про адміністративні
правопорушення, визначається цим
Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,
доказами в справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото - і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

У відповідності до ст. 252 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, орган (посадова особа)
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
дослідженні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом і
правосвідомістю.

У відповідністю з ч.ч.1,3 ст.254 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, про вчинення
адміністративного правопорушення
складається протокол уповноваженими
на те посадовою особою або
представником громадської організації
чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ст. 256 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, у
протоколі про адміністративне
правопорушення зазначаються: дата і
місце його складення, посада, прізвище,
ім'я, по батькові особи, яка склала
протокол; відомості про особу, яка
притягається до адміністративної
відповідальності (у разі її виявлення);
місце, час вчинення і суть
адміністративного правопорушення;
нормативний акт, який передбачає
відповідальність за дане
правопорушення; прізвища, адреси
свідків і потерпілих, якщо вони є;
пояснення особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
інші відомості, необхідні для
вирішенню справи. Якщо правопорушенням
заподіяно матеріальну шкоду, про це
також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його
склала, і особою, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
при наявності свідків і потерпілих
протокол може бути підписано також і
цими особами. У разі відмови особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, від підписання
протоколу, в ньому робиться запис про
це. Особа, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
має право подати пояснення і
зауваження щодо змісту протоколу, які
додаються до протоколу, а також
викласти мотиви свого відмовлення від
його підписання. При складенні
протоколу особі, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
роз'яснюються його права і обов'язки,
передбачені статтею 268 цього Кодексу,
про що робиться відмітка у протоколі.

У відповідності до ст. 268 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, особа, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, має право:
знайомитися з матеріалами справи,
давати пояснення, подавати докази,
заявляти клопотання; при розгляді
справи користуватися юридичною
допомогою адвоката, іншого фахівця у
галузі права, який за законом має право
на надання правової допомоги особисто
чи за дорученням юридичної особи,
виступати рідною мовою і користуватися
послугами перекладача, якщо не володіє
мовою, якою ведеться провадження;
оскаржити постанову по справі. Справа
про адміністративне правопорушення
розглядається в присутності особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності. Під час відсутності
цієї особи справу може бути розглянуто
лише у випадках, коли є дані про
своєчасне її сповіщення про місце і час
розгляду справи і якщо від неї не
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи.

Згідно ст. 280 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
посадова особа при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
зобов'язана з'ясувати наступні
обставини: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого: 1) суд
вирішує справи відповідно до
Конституції (254к/96-ВР) та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України; 2) суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією
(254к/96-ВР) та законами України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не надано жодних
заперечень проти позову, так само як і
будь-яких доказів, які підтверджували б
факт вчинення ОСОБА_2
адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 36 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, при
вчиненні однією особою двох або більше
адміністративних правопорушень,
адміністративне стягнення
накладається за кожне правопорушення
окремо. Якщо особа вчинила кілька
адміністративних правопорушень,
справи про які одночасно
розглядаються одним і тим же органом
(посадовою особою), стягнення
накладається в межах санкції,
встановленої за більш серйозне
правопорушення з числа вчинених. До
основного стягнення в цьому разі може
бути приєднано одне з додаткових
стягнень, передбачених статтями про
відповідальність за будь-яке з
вчинених правопорушень.

При складенні постанови, інспектором
було порушено вимоги ст. 36 Кодексу
України про адміністративне
правопорушення.

Доказів, які б дали змогу суду в повній
мірі з'ясувати обставини справи,
визначити наявність чи відсутність в
діях позивача складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.2 ст. 122, Кодексу України
про адміністративні правопорушення,
спростувати чи підтвердити пояснення
позивача, відповідачем надано не було.

Наведене свідчить про те, що
матеріалами справи жодним чином не
підтверджено вина ОСОБА_2 у вчиненні
правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 122
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, відповідач, всупереч
вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України, не довів
правомірності своїх дій, спрямованих
на притягнення позивача до
адміністративної відповідальності, а
викладені у постанові обставини, за
яких позивачем було вчинене
правопорушення, дають підстави судові
для задоволення позовних вимог через
відсутність в діях ОСОБА_2 складу
адміністративного правопорушення.

Підставами для визнання акта недійсним
є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та (або) визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт.

Обов'язковою умовою визнання акта
недійсним є також порушення у зв'язку з
прийняттям відповідного акта прав та
охоронюваних законом інтересів
громадян, підприємств та організацій.

Оскаржена позивачем постанова не
відповідає вимогам чинного
законодавства та порушує права та
охоронювані законом інтереси позивача,
через що позовні вимоги про скасування
цієї постанови є обґрунтованими і
підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 246, 251, 254, 256, 268, 280 Кодексу України
про адміністративні правопорушення,
ст. ст. 2, 9, 70, 71, 72, 99-103, ч. 4 ст. 128, 158-163, 167,
1712 Кодексу адміністративного
судочинства України, ст. ст. 2, 10 Закону
України "Про міліцію, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
інспектора ВДАІ з обслуговування
Київського р-ну М. Харкова ГУМВС
України в Харківській області капітана
міліції Савченко Сергія Івановича про
скасування постанови в справі про
адміністративне правопорушення -
задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати
постанову серії ПС 1№814848 по справі про
адміністративне правопорушення від
17.06.2014 року про накладення на ОСОБА_2
адміністративного стягнення у виді
штрафу в розмірі 425 грн. за
адміністративне правопорушення,
передбачене ч.2ст. 122КУпАП і закрити
провадження у цій справі.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя