Справа № 826/11142/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 серпня 2014 року 10:28 №
826/11142/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Іщука І.О., суддів:
Арсірія Р.О., Гарника К.Ю., при секретарі
судового засідання Самаренко Х.С.,
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Втормет
Консалтінг»до Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
Українипровизнання дій протиправними,
скасування відмови, зобов'язання
вчинити дії, за участю представників
сторін:

від позивача: Мельник М.О.

від відповідача: Кілеса П.В.

На підставі частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України в судовому засіданні 19 серпня
2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.
Виготовлення постанови у повному
обсязі відкладено, про що повідомлено
осіб, які брали участь у розгляді
справи, з урахуванням вимог частини
другої статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Під час проголошення вступної
та резолютивної частин постанови
сторонам роз'яснено зміст судового
рішення, порядок і строк його
оскарження, а також порядок отримання
повного тексту постанови, визначеного
статтею 167 Кодексу адміністративного
судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Втормет Консалтінг»
звернулось до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Міністерства економічного
розвитку і торгівлі України, в якому
просить (з урахуванням уточнених
позовних вимог):

1. Визнати протиправними дії та
скасувати відмову (яка оформлена
листом від 10.07.2014 р. вих. № 4121-13/23424-07)
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України щодо відмови в
реєстрації зовнішньоекономічних
контрактів від 24.06.2014 р. № 12-14; № 13-14; №
14-14; № 15-14; № 16-14, № 17-14, № 18-14 на експорт
металобрухту, укладені між ТОВ
«Втормет Консалтінг» (продавець) з
Компанією «KVV Development Ltd» (покупець).

2. Зобов'язати Міністерство
економічного розвитку і торгівлі
України, у встановленому законом
порядку та строки розглянути звернення
ТОВ «Втормет Консалтінг» щодо
реєстрації зовнішньоекономічних
контрактів від 24.06.2014 р. № 12-14; № 13-14; №
14-14; № 15-14; № 16-14; № 17-14; № 18-14 на експорт
металобрухту, укладені між ТОВ
«Втормет Консалтінг» (продавець) з
Компанією «KVV Development Ltd» (покупець) та
зареєструвати їх відповідно до вимог п.
5 ст. 12 Закону України «Про
металобрухт», пп. 4, 10 Постанови
Кабінету Міністрів України від 15.02.2002 р.
№ 155.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
Міністерством економічного розвитку і
торгівлі України протиправно
відмовлено позивачу у реєстрації
зовнішньоекономічних контрактів від
24.06.2014 р. № 12-14; № 13-14; № 14-14; № 15-14; № 16-14;
№ 17-14; № 18-14 на експорт металобрухту.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив суд задовольнити їх в повному
обсязі з тих підстав, що лист-відмова
відповідача суперечить вимогам
чинного законодавства.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечив та просив суд відмовити в їх
задоволенні в повному обсязі.
Обґрунтовуючи заперечення на позовні
вимоги зазначив, що відсутність даних
про граничний обсяг експорту
металобрухту на 2014 р., який
затверджується в балансі утворення та
споживання металобрухту України на 2014
р., позбавляє Мінекономрозвитку
можливості вирішити питання щодо
реєстрації зовнішньоекономічних
контрактів на здійснення експортних
операцій з металобрухтом. Лист не є
рішенням Мінекономрозвитку про
відмову у реєстрації
зовнішньоекономічних контрактів, а,
отже, відповідач не вчиняв дій щодо
відмови у реєстрації
зовнішньоекономічних контрактів
позивача та не приймав рішення про
відмову в реєстрації контрактів, у
зв'язку з чим, відсутній предмет спору.

Розглянувши подані позивачем та
відповідачем документи і матеріали,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

26.06.2014 р. Товариство з обмеженою
відповідальністю «Втормет консалтінг»
звернулось до Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України із зверненням щодо реєстрації
зовнішньоекономічних контрактів від
24.06.2014 р. № 12-14; № 13-14; № 14-14; № 15-14; № 16-14;
№ 17-14; № 18-14 на експорт металобрухту,
укладені між ТОВ «Втормет Консалтінг»
(продавець) з Компанією «KVV Development Ltd»
(покупець).

Листом від 10.07.2014 р. (вих. № 4121-13/23424-07)
відповідач повідомив про те, що
Мінпромполітики не надало відповідачу
затверджений розрахунковий баланс
утворення та споживання металобрухту в
Україні на 2014 р. У зв'язку із чим питання
щодо реєстрації зовнішньоекономічних
контрактів будуть розглянуті
відповідачем після отримання належним
чином затвердженого балансу на
поточний рік від Мінпромполітики.

Вважаючи, що вищенаведений
лист-відповідь суперечить вимогам
чинного законодавства, позивач
звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом за захистом своїх порушених
прав та інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази,
аналізуючи наведені міркування та
заперечення, оцінюючи їх в сукупності,
суд бере до уваги наступне.

Щодо позовної вимоги про визнання
протиправними дій та скасування
відмови (яка оформлена листом від 10.07.2014
р. вих. № 4121-13/23424-07) Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України щодо відмови в реєстрації
зовнішньоекономічних контрактів від
24.06.2014 р. № 12-14; № 13-14; № 14-14; № 15-14; № 16-14,
№ 17-14, № 18-14 на експорт металобрухту,
укладені між ТОВ «Втормет Консалтінг»
(продавець) з Компанією «KVV Development Ltd»
(покупець), суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у процесі
здійснення операцій з металобрухтом,
який є найважливішою стратегічною та
енергозберігаючою сировиною для
металургійного виробництва, і
спрямований на захист інтересів
підприємств вітчизняної металургійної
галузі та забезпечення екологічної
безпеки довкілля при утворенні,
збиранні та використанні металобрухту
регулюються Законом України «Про
металобрухт» від 5 травня 1999 року N 619-XIV
(надалі - Закон N 619-XIV).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону N 619-XIV
контракти (договори, угоди) на експорт
металобрухту підлягають реєстрації в
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України.

Процедура реєстрації
зовнішньоекономічних контрактів
(договорів) на здійснення експортних
операцій з брухтом чорних металів,
брухтом легованих чорних металів та
брухтом кольорових металів
врегульована Порядком реєстрації
зовнішньоекономічних контрактів
(договорів) на здійснення експортних
операцій з металобрухтом,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 15 лютого 2002 р. N 155
(надалі - Порядок N 155 ).

Згідно з п. 3 Порядку N 155 рішення про
реєстрацію або відмову у реєстрації
зовнішньоекономічного контракту
(договору) на здійснення експортних
операцій з металобрухтом приймається
Мінекономрозвитку в межах граничних
обсягів експорту брухту на відповідний
рік.

Відповідно до п. 3 Положення про
Міністерство промислової політики
України, затвердженого Указом
Президента України від 19 липня 2013 року N
389/2013, основними завданнями
Мінпромполітики України є
забезпечення формування та реалізація
державної промислової політики,
зокрема, у сферах машинобудування,
машинобудування для агропромислового
комплексу, хімічної,
гірничо-металургійної, легкої,
деревообробної промисловості та інших
сферах промисловості відповідно до
законів.

Відповідно до пп. 21 п. 4 названого
Положення Мінпромполітики України
відповідно до покладених на нього
завдань здійснює методологічне
забезпечення та складає
загальнодержавні баланси попиту і
пропозиції за основними видами
промислової продукції, в тому числі, і
металобрухту.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 13 Закону N
619-XIV Центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну промислову
політику у здійсненні операцій з
металобрухтом у межах своїх
повноважень здійснює із залученням
інших державних та недержавних
організацій аналіз потенційних
запасів та складає щорічний баланс
утворення та споживання металобрухту в
Україні.

Таким чином, Мінекономрозвитку вирішує
питання щодо реєстрації
зовнішньоекономічних контрактів на
здійснення експортних операцій з
металобрухтом після отримання від
Мінпромполітики балансу утворення та
споживання металобрухту в Україні, де
різниця в показниках становить
граничний обсяг експорту брухту на
відповідний рік.

Як вбачається з матеріалів справи,
листами від 30.01.2014 р. № 4121-11/3532-06, від
19.05.2014 р. № 4121-11/15858-03 Мінекономрозвитку
зверталось до Мінпромполітики щодо
надання розрахункового балансу
утворення та споживання металобрухту
України в 2014 р.

Натомість станом на серпень 2014 р.
затверджений розрахунковий баланс
утворення та споживання металобрухту
України на 2014 р. до Мінекономрозвитку
не надано.

Аналіз фактичних обставин справи та
положень чинного законодавства дає
суду підстави вважати, що відсутність
даних про граничний обсяг експорту
металобрухту на 2014 рік позбавляє
Мінекономрозвитку можливості вирішити
питання щодо реєстрації
зовнішньоекономічних контрактів на
здійснення експортних операцій з
металобрухтом, а тому відмовляючи
позивачу в реєстрації
зовнішньоекономічних контрактів від
24.06.2014 р. № 12-14; № 13-14; № 14-14; № 15-14; № 16-14,
№ 17-14, № 18-14 на експорт металобрухту,
укладені між ТОВ «Втормет Консалтінг»
(продавець) з Компанією «KVV Development Ltd»
(покупець), відповідач діяв у
відповідності до вимог чинного
законодавства.

Позивач зазначає, що листом
Мінекономрозвитку від 10.07.2014 №
4121-13/23424-07 йому було відмовлено у
реєстрації зовнішньоекономічних
контрактів.

Однак, це твердження не відповідає
фактичним обставинам справи.

Відповідно до листа Мінекономрозвитку
не розглядало по суті питання щодо
відповідності наданих позивачем
документів вимогам Порядку № 155 та не
відмовляло йому у реєстрації
зовнішньоекономічних контрактів, а
лише повідомило, що питання щодо їх
реєстрації буде розглянуто після
отримання належним чином
затвердженого балансу на поточний (2014)
рік, що повністю узгоджується з пунктом
3 Порядку N 155.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
лист не є рішенням Мінекономрозвитку
про відмову у реєстрації
зовнішньоекономічного контракту в
розумінні пункту 8 Порядку N 155, оскільки
Мінекономрозвитку не розглядало
звернення позивача на відповідність
вимогам пункту 2 Порядку N 155 та не
відмовляло йому з підстав, визначених
пунктом 6 Порядку N 155.

Оскільки Мінекономрозвитку не вчиняло
дій щодо відмови у реєстрації
зовнішньоекономічних контрактів
позивача та не приймало рішення про
відмову в реєстрації контрактів, суд
вважає позовні вимоги в цій частині
необґрунтованими.

Щодо твердження позивача про те, що
затверджений баланс на поточний рік
необхідний для визначення режиму
квотування, який може запроваджувати
Кабінет Міністрів України.

Відповідно до цих норм реєстрація
договорів є обов'язковою та не
пов'язана з введенням квот на експорт
металобрухту. При цьому реєстрація
зовнішньоекономічних договорів
обов'язково здійснюється в межах
граничних обсягів експорту брухту на
відповідний рік. Формою рішення про
реєстрацію контракту на експорт брухту
є картка реєстрації-обліку
зовнішньоекономічного договору
(контракту), форма якої затверджена
наказом Мінекономрозвитку від 15.12.2005 №
505.

Водночас згідно з вимогами статті 16
Закону України «Про
зовнішньоекономічну діяльність» від 16
квітня 1991 року N 959-XII у разі
встановлення квот на експорт певних
видів товару, в тому числі і
металобрухту, за рішенням Кабінету
Міністрів України експорт цих товарів
здійснюється на підставі відповідної
ліцензії (неавтоматичне ліцензування
експорту).

Введення квот є тимчасовою мірою та
здійснюється, виходячи з потреби
брухту чорних металів (частина п'ята
статті 12 Закону «Про металобрухт») та
за умови наявності підстав,
передбачених частиною 7 статті 16 Закону
України «Про зовнішньоекономічну
діяльність».

Щодо твердження позивача про те, що
наказом Мінекономрозвитку від 11.07.2014 №
799 затверджується фактично розподіл
квот на експорт металів для окремих
компаній на 2014-2015 роки.

Як зазначає сам позивач, введення
квотування експорту належить до
компетенції Кабінету Міністрів
України, яким у 2014 році не приймалось
рішення про введення квот на експорт
брухту, а отже, твердження про розподіл
квот є безпідставним.

Наказ Мінекономрозвитку від 11.07.2014 № 799
позивачем не оскаржується та не
стосується предмету доказування у
справі, що розглядається, так як і
твердження про те, що це призвело до
недобросовісної конкуренції із
застосуванням адмінресурсу і
створенням монополій окремих компаній
на ринку експорту чорних металів.

Отже, твердження позивача ґрунтується
на припущеннях і не стосується
предмету доказування у справі.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги в частині
визнання протиправними дій та
скасування відмови (яка оформлена
листом від 10.07.2014 р. вих. № 4121-13/23424-07)
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України щодо відмови в
реєстрації зовнішньоекономічних
контрактів від 24.06.2014 р. № 12-14; № 13-14; №
14-14; № 15-14; № 16-14, № 17-14, № 18-14 на експорт
металобрухту, укладені між ТОВ
«Втормет Консалтінг» (продавець) з
Компанією «KVV Development Ltd» (покупець) є
необґрунтованими та безпідставними, а
тому суд відмовляє в їх задоволенні.

Щодо позовної вимоги зобов'язати
Міністерство економічного розвитку і
торгівлі України, у встановленому
законом порядку та строки розглянути
звернення ТОВ «Втормет Консалтінг»
щодо реєстрації зовнішньоекономічних
контрактів від 24.06.2014 р. № 12-14; № 13-14; №
14-14; № 15-14; № 16-14; № 17-14; № 18-14 на експорт
металобрухту, укладені між ТОВ
«Втормет Консалтінг» (продавець) з
Компанією «KVV Development Ltd» (покупець) та
зареєструвати їх відповідно до вимог п.
5 ст. 12 Закону України «Про
металобрухт», пп. 4, 10 Постанови
Кабінету Міністрів України від 15.02.2002 р.
№ 155, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 6
Конституції України органи
законодавчої, виконавчої та судової
влади здійснюють свої повноваження у
встановлених цією Конституцією межах і
відповідно до законів України.

Відповідно до пункту 2 Положення про
Міністерство економічного розвитку і
торгівлі України, затвердженого Указом
Президента України від 31.05.2011 № 634/2011
Міністерство в своїй діяльності
керується Конституцією та законами
України, актами Президента України та
Кабінету Міністрів України, іншими
актами законодавства України, а також
дорученнями Президента.

Відповідно до п. 4 Порядку N 155
Мінекономрозвитку протягом десяти
робочих днів з дати подання документів,
передбачених пунктом 2 цього Порядку,
проводить їх реєстрацію, оформлення та
видачу карток реєстрації-обліку
зовнішньоекономічного контракту
(договору).

Документом, що підтверджує реєстрацію
зовнішньоекономічного контракту
(договору), є картка реєстрації-обліку
зовнішньоекономічного контракту
(договору). Форма картки встановлюється
Мінекономрозвитку.

Датою подання документів на реєстрацію
зовнішньоекономічного контракту
(договору) є день реєстрації заяви
(супровідного листа) в
Мінекономрозвитку у журналі
встановленої форми.

Відповідно до п. 3 Порядку N 155 за
результатами розгляду поданих до
реєстрації документів,
Мінекономрозвитку приймає рішення про
реєстрацію або відмову у реєстрації
зовнішньоекономічного контракту
(договору) на здійснення експортних
операцій з металобрухтом.

Аналіз вищенаведених правових норм
свідчить про те, що відповідач
зобов'язаний був надати позивачу
рішення «про відмову в реєстрації» або
«про реєстрацію» зовнішньоекономічних
контрактів.

Проте відповідачем всупереч
положенням чинного законодавства було
надано лист -відповідь про
неможливість реєстрації
зовнішньоекономічних контрактів
позивача, що суд вважає неправомірним.

З огляду на вищенаведене, суд вважає
позовні вимоги в частині зобов'язання
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України, у встановленому
законом порядку та строки розглянути
звернення ТОВ «Втормет Консалтінг»
щодо реєстрації зовнішньоекономічних
контрактів від 24.06.2014 р. № 12-14; № 13-14; №
14-14; № 15-14; № 16-14; № 17-14; № 18-14 на експорт
металобрухту, укладені між ТОВ
«Втормет Консалтінг» (продавець) з
Компанією «KVV Development Ltd» (покупець)
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Водночас суд вважає за необхідне
відмовити в задоволенні позовних вимог
в частині зобов'язання відповідача
зареєструвати зовнішньоекономічні
контракти від 24.06.2014 р. № 12-14; № 13-14; №
14-14; № 15-14; № 16-14; № 17-14; № 18-14 відповідно
до вимог п. 5 ст. 12 Закону України «Про
металобрухт», пп. 4, 10 Постанови
Кабінету Міністрів України від 15.02.2002 р.
№ 155, з огляду на нижченаведене.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R
(80) 2 Комітету Міністрів державам-членам
стосовно реалізації адміністративними
органами влади дискреційних
повноважень від 11.03.1980р. під
дискреційним повноваженням слід
розуміти повноваження, яке
адміністративний орган, приймаючи
рішення, може здійснювати з певною
свободою розсуду тобто, коли такий
орган може обирати з кількох юридично
допустимих рішень те, яке він вважає
найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи
рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень на відповідність
закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям, не втручається у дискрецію
(вільний розсуд) суб'єкта владних
повноважень поза межами перевірки за
названими критеріями. Завдання
адміністративного судочинства полягає
не у забезпеченні ефективності
державного управління, а в
гарантуванні дотримання вимог права,
інакше було б порушено принцип
розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень - єдиним критерієм
здійснення правосуддя є право. Тому
завданням адміністративного
судочинства завжди є контроль
легальності. Перевірка доцільності
переступає компетенцію
адміністративного суду і виходить за
межі завдання адміністративного
судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням
суд розуміє таке повноваження, яке
надає певний ступінь свободи
адміністративному органу при
прийнятті рішення, тобто, коли у межах,
які визначені законом,
адміністративний орган має можливість
самостійно (на власний розсуд) вибрати
один з кількох варіантів рішення.

Відповідно до положень Закону N 619-XIV та
Порядку № 155 обов'язок щодо реєстрації
зовнішньоекономічних договорів
приймається Мінекономрозвитку.

За таких обставин суд, дотримуючись
принципів законності, поділу влади, а
також компетенції, визначеної
Конституцією та законами України, не
має права перебирати на себе
повноваження Мінекономрозвитку щодо
вирішення питання реєстрації
зовнішньоекономічних договорів.

Оцінюючі спірні правовідносини, слід
також зазначити, що реєстрація спірних
зовнішньоекономічних контрактів поза
межами граничних обсягів експорту
брухту (з перевищенням можливого для
експорту обсягу брухту) не
допускається та є порушенням
законодавства.

Граничний обсяг експорту брухту
визначається згідно з розрахунковим
балансом утворення та споживання
брухту, який складається щорічно
Мінпромполітики.

Затверджений розрахунковий баланс
утворення та споживання металобрухту в
Україні на 2014 рік Мінпромполітики до
Мінекономрозвитку не наданий, про що
позивача було повідомлено листом.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого, суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України; суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

При цьому суд, оцінюючи спірні дії
відповідача, виходить з критеріїв
оцінки рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень,
встановлених ч.3 ст.2 КАС України, до
яких, зокрема, відносяться вчинення дій
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для вчинення дії.

Згідно частини першої статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, Окружний
адміністративний суд міста Києва
вважає позовні вимоги частково
обґрунтованими, а позов таким, що
підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. 69-71, 94, 160- 163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Втормет Консалтінг»
задовольнити частково.

2. Зобов'язати Міністерство
економічного розвитку і торгівлі
України розглянути звернення ТОВ
«Втормет Консалтінг» щодо реєстрації
зовнішньоекономічних контрактів від
24.06.2014 р. № 12-14; № 13-14; № 14-14; № 15-14; № 16-14;
№ 17-14; № 18-14 на експорт металобрухту,
укладені між ТОВ «Втормет Консалтінг»
з Компанією «KVV Development Ltd».

3. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

4. Судові витрати в сумі 36,54
присудити на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Втормет
Консалтінг».

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня її отримання особою, яка
оскаржує постанову, за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
І.О. Іщук

Судді:
Р.О. Арсірій

К.Ю. Гарник

Повний текст постанови складено 25.08.2014
р.