Справа № 2а-13185/10/2070
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" серпня 2014 р. м. Київ
К/9991/1798/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Костенка М.І., Сіроша М.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Вовчанської міжрайонної державної
податкової інспекції у Харківській
області

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 27 липня 2011
року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 08 грудня 2011
року

по справі №2а-13185/10/2070

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Великобурлуцький
сироробний завод» (надалі - ПАТ
«Великобурлуцький сироробний завод»)

до Вовчанської міжрайонної державної
податкової інспекції у Харківській
області (надалі - Вовчанської МДПІ у
Харківській області)

про часткове скасування податкового
повідомлення-рішення, -

встановив:

У жовтні 2010р. позивач звернувся до суду
з позовом, в якому, із врахуванням заяви
про зменшення позовних вимог, просив
скасувати податкові
повідомлення-рішення Вовчанської МДПІ
у Харківській області №/0 від
26.07.2010р. та №/1 від 30.08.2010р. в
частині зменшення бюджетного
відшкодування в сумі 2033711,00грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 27.07.2011р.,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 08.12.2011р.,
позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями попередніх
судових інстанцій, відповідач
звернувся із касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій просить скасувати судові
рішення та постановити нове - про
відмову у задоволені позовних вимог,
посилаючись на неправильне
застосування судами попередніх
інстанції норм матеріального та
порушення норм процесуального права.

Крім того, відповідачем заявлено
клопотання про здійснення заміни
Вовчанської міжрайонної державної
податкової інспекції у Харківській
області її правонаступником
Вовчанською міжрайонною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Харківській
області.

Сторони в судове засідання не
з'явились, про дату, час і місце
судового засідання були повідомлені
належним чином. Відповідно до п.2 ч.1
ст.222 КАС України справа розглядається
в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
наведені у скарзі, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанції, податковим органом
проведено позапланову виїзну
перевірку ПАТ «Великобурлуцький
сироробний завод» з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість у зменшення податкових
зобов'язань з ПДВ наступних податкових
періодів за квітень 2010р., яка виникла за
рахунок від'ємного значення з ПДВ, що
декларувалось у червні 2009р., липні 2009р.,
серпні 2009р., вересні 2009р., жовтні 2009р.,
грудні 2009р., січні 2010р., лютому 2010р.,
березні 2010р., за результатами якої
складено акт перевірки №1011/23-05507436 від
26.07.2010р.

Згідно акта перевірки, відповідачем
зроблено висновок, про порушення
позивачем, зокрема, п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість» в результаті чого позивачем
завищено суму бюджетного
відшкодування по декларації за квітень
2010р. у сумі 143926грн.; п.п.7.7.2 п.п.7.7, п.п.7.7.3
п.7.7 ст.7 Закону України „Про податок на
додану вартість" в результаті чого
підприємству зменшено суму заявленого
бюджетного відшкодування та збільшено
суму залишку від'ємного значення, який
після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду в розмірі 143926грн., вказана сума
підлягає відображенню по рядку 26
Декларації з ПДВ в наступному
податковому періоді; п.2, п.5, п.6, п.18
Порядку заповнення податкової
накладної, який затверджено наказом
ДПА України «Про затвердження форми
податкової накладної та порядку її
заповнення» від 30.05.1997 року №165, вимог
п.п.7.4.5 п.7.4., п.п.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого
підприємством завищено податковий
кредит та відповідно суму бюджетного
відшкодування по декларації за квітень
2010р. у сумі 144436грн.; п.п.7.4.1 та 7.4.5 п.7.4 ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість» за рахунок завищення
податкового кредиту за лютий, квітень,
травень, червень, липень, серпень та
жовтень 2009р., детальний опис яких
наведено у п.3.2.2 акту виїзної планової
перевірки №488/23-05507436 від 22.04.2010р.,
підприємством станом на 31.12.2009р.
завищено суму від"ємного значення, яка
після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (ряд.26 декларації з ПДВ) в сумі
2033711грн.; п.п.7.7.1., п.7.7, ст.7 Закону України
«Про на додану вартість» та Порядку
заповнення податкової декларації, який
затверджено наказом ДПА України «Про
затвердження форми податкової
декларації та порядку її заповнення»
від 30.05.1997 року №166, в результаті чого,
підприємством завищено суму
бюджетного відшкодування на суму
15336грн.; п.5.6 Порядку заповнення
податкової декларації, який
затверджено наказом ДПА України «Про
затвердження форми податкової
декларації та порядку її заповнення»
від 30.05.1997 року №166, як наслідок,
підприємством занижено значення рядка
26 (залишок від'ємного значення, який
після наступного податкового періоду
(рядок 24- рядок 25) значення цього рядка
переноситься до рядка податкової
декларації наступного звітного
періоду) на суму 7668грн.; п.5.8 Порядку
заповнення податкової декларації, який
затверджено наказом ДПА України «Про
затвердження форми податкової
декларації та порядку її заповнення»
від 30.05.1997 року №166, в результаті чого
підприємством завищено суму
бюджетного відшкодування на суму 563грн.

На підставі зазначеного акта та за
результатами адміністративного
оскарження Вовчанською МДПІ у
Харківській області прийнято
податкове повідомлення-рішення
№/1 від 30.08.2010р., яким позивачу
зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 2330304грн.

Також судами зазначено, що як свідчить
акт перевірки №1011/23-05507436 від 26.07.2010р.,
відповідно до поданих ПАТ
"Великобурлуцький сироробний завод" до
Великобурлуцького відділення
Вовчанської МДПІ у Харківській області
податкової декларації з ПДВ за квітень
2010р., уточнюючого розрахунку
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок та розрахунку суми бюджетного
відшкодування сума, що підлягає
бюджетному відшкодуванню у зменшення
податкових зобов'язань з ПДВ наступних
податкових періодів, складає 2803731,00грн.
Проте, за результатами перевірки
встановлено розбіжності в обрахуванні
залишку від'ємного значення
попереднього податкового періоду за
вирахуванням суми податку, яка
підлягає сплаті до бюджету за
підсумками поточного звітного періоду
в сумі 2330304,00 грн. Отже, товариством
завищено залишок від'ємного значення
ПДВ, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (ряд.26) на суму
2033711грн.

Висновки акту перевірки №1011/23-05507436 від
26.07.2010р. про порушення позивачем
податкового законодавства
обґрунтовуються виключно пунктом 3.2.2
акту виїзної планової перевірки
№488/23-05507436 від 22.04.2010р., на підставі
висновків якої відповідачем були
прийняті податкові
повідомлення-рішення №/0 та
№/0 від 13.05.2010р.

Позивачем в судовому порядку були
оскаржені податкові
повідомлення-рішення №/0 та
№/0 від 13.05.2010р.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 30.06.2010р. у
справі №2-а-6532/10/2070, залишеною без змін
ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 07.02.2011р.,
позов Публічного акціонерного
товариства "Великобурлуцький
сироробний завод" до Вовчанської
міжрайонної державної податкової
інспекції у Харківській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень задоволено.
Скасовано податкові
повідомлення-рішення Вовчанської МДПІ
у Харківській області №/0 та
№/0 від 13.05.2010р.

Приймаючи рішення про задоволення
позов, суд першої інстанції, з
висновками якого погодилась колегія
апеляційного суду, виходив з того, що
податковим органом не доведено
обґрунтованості висновків акту
перевірки та правомірності прийняття
спірних податкових повідомлень-рішень,
проте як позивачем документально
підтверджена реальність виконання
укладеної угоди, її законність і
відповідність вимогам діючого
законодавства. Враховуючи
обов'язковість виконання рішення суду,
що набрало законної сили для учасників
справи, їхніх правонаступників, а також
для всіх органів, підприємств, установ
та організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб в силу ст.255
КАС України, на виконання постанови
Харківського окружного
адміністративного суду від 30.06.2010р.,
позивачем був правомірно сформований і
вказаний показник від'ємного значення
(ряд.26) в податковій декларації з ПДВ за
квітень 2010р. без врахування
результатів акту планової перевірки
№488/23-05507436 від 22.04.2010р.

Проте, надаючи оцінку обставинам у
справі колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
виходить з того, що суди попередніх
інстанції дійшли передчасного
висновку про задоволення позову у
зв'язку з неповним з'ясуванням усіх
обставин справи з огляду на наступне.

Так, за твердженням податкового органу,
проведеною перевіркою (акт перевірки
№488/23-05507436 від 22.04.2010р.) встановлено, що
за перевіряємий період позивачем
здійснені правочини з контрагентом, ПП
«Агродом», що має ознаки сумнівності, в
результаті чого податковий орган
дійшов висновку про завищення суми
податкового кредиту за рахунок
віднесення сум ПДВ за податковими
накладними, отриманими від ПП
«Агродом».

Згідно з п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України
"Про податок на додану вартість"
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
вартості товарів, але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари відрізняється
більше ніж на 20 відсотків від звичайної
ціни на такі товари та складається із
сум податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за встановленою
ставкою протягом такого звітного
періоду у зв'язку з наступним: або
придбанням/виготовленням товарів (у
тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів для
оподатковуваних операцій в межах
господарської діяльності платника
податку.

Дата виникнення права платника податку
на податковий кредит, як це передбачено
у п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 вказаного Закону, слід
вважати дату здійснення першої з
наступних подій: або дата списання
коштів з банківського рахунку платника
податку в оплату товарів (робіт,
послуг), дата виписки відповідного
рахунку (товарного чека) - в разі
розрахунків з використанням кредитних
дебетових карток або комерційних
чеків; або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

У п.п.7.2.3 п.7.2 ст.7 наведеного вище Закону
визначено, що податкова накладна
складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця у двох
примірниках, є звітним податковим
документом і одночасно розрахунковим
документом та виписується на кожну
повну або часткову поставку товарів
(робіт, послуг).

Податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту
(п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість»).

Системний аналіз наведених положень
Закону України «Про податок на додану
вартість» дає підстави стверджувати,
що податкова накладна, яка видається
платником податку, що поставляє роботи
(послуги), на вимогу їх отримувача є
підставою для нарахування податкового
кредиту.

Крім того, правові наслідки у вигляді
виникнення права платника податку на
формування податкового кредиту можуть
мати лише реально вчинені господарські
операції з придбання товарів, послуг чи
основних фондів з метою їх
використання у власній господарській
діяльності та підтверджені
оформленими належним чином первинними
документами бухгалтерського та
податкового обліку.

Слід зазначити, що надання належним
чином оформлених документів,
передбачених законодавством про
податки та збори, з метою одержання
податкової вигоди є підставою для її
одержання, якщо податковий орган не
встановив та не довів, що відомості, які
містяться в цих документах, неповні,
недостовірні та (або) суперечливі, є
наслідком укладення нікчемних
правочинів або коли відомості
ґрунтуються на інших документах,
недійсність даних в яких установлена
судом.

Про необґрунтованість податкової
вигоди можуть свідчити підтверджені
доказами доводи податкового органу,
зокрема про наявність таких обставин:

- неможливість реального здійснення
платником податків зазначених
операцій з урахуванням часу, місця
знаходження майна або обсягу
матеріальних ресурсів, економічно
необхідних для виробництва товарів,
виконання робіт або послуг,
нездійснення особою, яка значиться
виробником товару, підприємницької
діяльності;

- відсутність необхідних умов для
досягнення результатів відповідної
підприємницької, економічної
діяльності у зв'язку з відсутністю
управлінського або технічного
персоналу, основних коштів, виробничих
активів, складських приміщень,
транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки
тих господарських операцій, які
безпосередньо пов'язані з виникненням
податкової вигоди, якщо для такого виду
діяльності також потрібне здійснення й
облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товаром, що не
вироблявся або не міг бути вироблений в
обсязі, зазначеному платником податків
у документах обліку;

- відсутність первинних документів
обліку.

Таким чином, докази, на які послалися
суди на обґрунтування своїх рішень, є
обов'язковими, але не вичерпними,
оскільки предмет доказування у справі,
що розглядається, становлять
обставини, що підтверджують або
спростовують реальність здійснення
самої господарської операції між
позивачем та ПП «Агродом».

Крім того, постанова Харківського
окружного адміністративного суду від
30.06.2010р. та ухвала Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 07.02.2011р. у справі №2-а-6532/10/2070, на які
посилались суди попередніх інстанції,
скасовані ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
11.06.2014р. (К/9991/13697/11) та справа направлена
на новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

При цьому слід звернути увагу судів
попередніх інстанції на те, що
перевірку позивача у справі №2-а-6532/10/2070
було здійснено з 01.10.2008р. по 31.12.2009р., а
період перевірки в даній справі
проведено з червня - жовтень 2009р.,
грудень 2009р., січень - березень 2010р.,
тобто охоплений лише частково.

Також в обґрунтування висновків щодо
нікчемності укладеного правочину
податковий орган посилається на те, що
старшим слідчим з ОВС СУ ПМ ДПА України
підполковником податкової міліції
Гнатенко С.А. порушено кримінальну
справу відносно Генерального
директора ПАТ «Великобурлуцький
сироробний завод» ОСОБА_2 за ознаками
злочину, передбаченого ч.3 ст.212 КК
України (а.с.123-126 т.2).

В матеріалах справи також міститься
копія акта №180/23-4/35192280 від 16.12.2009р. про
неможливість проведення перевірки
контрагента ПП «Агродом» з питань
підтвердження отриманих від платника
податків відомостей ПАТ
«Великобурлуцький сироробний завод», в
якому, зокрема, зазначено, що в межах
кримінальної справи №180-569 за ч.3 ст.212 КК
України старшим слідчим по особливо
важливим справам СОНМ ДПА у Донецькій
області підполковником податкової
міліції Олексіенко І.Л. вилучені всі
документи (а.с.160-161 т.2).

Враховуючи, що наведені обставини
судами попередніх інстанції не
досліджувались, тому під час нового
розгляду справи необхідно з'ясувати
наслідки розгляду вказаної вище
кримінальної справи, тобто встановити
чи є відповідні рішення судів, що
набрали законної сили.

Слід зазначити, що доказами в
адміністративному судочинстві згідно
ч.1 ст.69 КАС України є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Так, дійсно, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (ч.2 ст.71
зазначеного Кодексу).

Разом з тим, у ч.3 с.71 КАС України
визначено, що якщо особа, яка бере
участь у справі, не може самостійно
надати докази, то вона повинна
зазначити причини, через які ці докази
не можуть бути надані, та повідомити, де
вони знаходяться чи можуть
знаходитися. Суд сприяє в реалізації
цього обов'язку і витребовує необхідні
докази.

Також, згідно ч.5 ст.71 КАС України суд
може збирати докази з власної
ініціативи.

Крім того, у ч.ч.4 та 5 ст.11 КАС України
регламентовано, що суд вживає
передбачені законом заходи, необхідні
для з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

За таких обставин, судові рішення не
можна визнати законними та
обґрунтованими у відповідності до ст.159
КАС України, оскільки вони
постановлені на підставі неповно
з'ясованих обставин у справі.

Зважаючи на викладене, касаційна
інстанція на підставі ст.227 КАС України
дійшла висновку про неповне
встановлення обставин справи та
обумовлену цим неможливість надання
належної юридичної оцінки всім
обставинам у справі, у зв'язку з чим
справа підлягає направленню на новий
розгляд для достовірного з'ясування та
правильного вирішення цього спору.

Під час нового судового розгляду
справи судам необхідно врахувати
викладене, повно та об'єктивно
дослідити обставини справи, дати їм
належну юридичну оцінку, в залежності
від встановленого, правильно
застосувати до спірних правовідносин
норми матеріального права та ухвалити
законне і обґрунтоване рішення

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ухвалив:

Замінити Вовчанську міжрайонну
державну податкову інспекцію у
Харківській області її процесуальним
правонаступником Вовчанською
міжрайонною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Харківській області.

Касаційну скаргу Вовчанської
міжрайонної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області -
задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 27 липня 2011
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 08 грудня 2011 року - скасувати та
направити справу на новий судовий
розгляд в суд першої інстанції.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.