Справа № 826/10350/14
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 11/199
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 серпня 2014 року 16:57
№ 826/10350/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Клочкової Н.В., при
секретарі судового засідання Легейді
Я.А., розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Державної фінансової
інспекції в м. Києві до Публічного
акціонерного товариства
"Науково-виробничий комплекс
"Київський завод автоматики ім. Г.І.
Петровського" про зобов'язання вчинити
дії, за участі представників сторін:

представник позивача Белінського І.О.,

представник відповідача Абросімова
С.С.,

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 14 серпня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Державна фінансова інспекція в м. Києві
(далі - позивач) звернулася до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до публічного акціонерного
товариства "Науково - виробниче
об'єднання "Київський завод автоматики
ім. Г.І. Петровського" (далі - відповідач)
про зобов'язанння відповідача виконати
вимогу від 28.03.2014 № 26-071-14-14/3834, а саме:

- забезпечити повернення коштів в сумі
15 000,00 грн., в т.ч. шляхом стягнення з осіб
з вини яких допущено порушення в
порядку визначеному ст. 1166 Цивільного
кодексу України;

- забезпечити повернення коштів в сумі
165 172,49 грн., в т.ч. шляхом стягнення з
осіб з вини яких допущено порушення в
порядку визначеному ст. 1166 Цивільного
кодексу України;

- забезпечити повернення коштів в сумі
191 380,10 грн., в т.ч. шляхом стягнення з
осіб з вини яких допущено порушення в
порядку визначеному ст. 1166 Цивільного
кодексу України;

- відобразити в обліку дебіторську
заборгованість за нестягнутими
штрафними санкціями. Забезпечити
повернення коштів в сумі 100 870,38 грн., в
т.ч. шляхом проведення претензійно -
позовної роботи з контрагентом;

- відобразити в обліку дебіторську
заборгованість за нестягнутими
штрафними санкціями. Забезпечити
повернення коштів в сумі 106 052,46 грн., в
т.ч. шляхом проведення претензійно -
позовної роботи з контрагентом.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 23.07.2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі № 826/10350/14.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 23.07.2014 закінчено
підготовче провадження в
адміністративній справі та призначено
справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 14.08.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та просив
суд задовольнити позов.

Представник відповідача заперечував
проти задоволення адміністративного
позову, з підстав викладених у
письмових запереченнях.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва, встановив.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до п. 1.1.4.1 плану
контрольно-ревізійної роботи
Держфінінспекції в м. Києві на 4 квартал
2013 року та на підставі направлень
посадовими особами позивача проведено
планову ревізію
фінансово-господарської діяльності
публічного акціонерного товариства
"Науково - виробниче об'єднання
"Київський завод автоматики ім. Г.І.
Петровського" за період з 01.01.2011 року по
01.12.2013 року, про що складено акт від
17.02.2014 року № 071-30/320 (далі - акт).

На підставі висновків акту
Держфінінспекцією в м. Києві
направлено на адресу відповідача
вимогу від 28.03.2013 року № 26-071-14-14/3834 щодо
усунення порушень, виявлених ревізією
(далі - вимога).

Вважаючи пункти 2 - 5 вищевказаної
вимоги такими, що не виконані ПАТ
"Науково - виробниче об'єднання
"Київський завод автоматики ім. Г.І.
Петровського", позивач звернувся з
позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд
виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, який
визначає правові та організаційні
засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні, є Закон
України "Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" від 26.01.1993 року № 2939-ХІІ (надалі
- Закон № 2939).

Так, ч. 1 ст. 1 Закону № 2939 встановлено, що
здійснення державного фінансового
контролю забезпечує центральний орган
виконавчої влади, уповноважений
Президентом України на реалізацію
державної політики у сфері державного
фінансового контролю.

Відповідно до Положення про Державну
фінансову інспекцію України,
затвердженого Указом Президента
України від 23.04.2011 року № 499/2011 (надалі -
Положення №499/2011), таким органом є
Держфінінспекція України.

Підпунктом 1 п. 4 Положення № 499/2011
передбачено, що Держфінінспекція
України відповідно до покладених на
неї завдань здійснює державний
фінансовий контроль, у тому числі, за
використанням і збереженням державних
фінансових ресурсів, необоротних та
інших активів, правильністю визначення
потреби в бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів.

Відповідно до пп. 5 п. 6 Положення № 499/2011,
Держфінінспекція України для
виконання покладених на неї завдань
має право в установленому порядку
здійснювати державний фінансовий
контроль, зокрема, шляхом проведення
інспектування у формі планових та
позапланових ревізій певного
комплексу чи окремих питань
фінансово-господарської діяльності
підприємств, установ та організацій,
визначених у пп. 1 п. 4 цього Положення.

Разом з тим, Держфінінспекція України
здійснює свої повноваження
безпосередньо та через територіальні
органи в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі,
районах, містах або міжрайонні,
об'єднані в районах та містах
територіальні органи, головних
інспекторів у районах та містах (п. 7
Положення № 499/2011).

Частиною 3 ст. 2 Закону № 2939 передбачено,
що порядок проведення органом
державного фінансового контролю
державного фінансового аудиту,
інспектування та перевірок державних
закупівель установлюється Кабінетом
Міністрів України.

Порядок проведення інспектування
Державною фінансовою інспекцією, її
територіальними органами,
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 20.04.2006 року №550
(надалі - Порядок №550), визначає
процедуру проведення інспектування в
міністерствах та інших органах
виконавчої влади, державних фондах,
бюджетних установах і у суб'єктів
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах і в
організаціях, які отримують
(отримували в період, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
період, який перевіряється) державне чи
комунальне майно (далі - підконтрольні
установи), а на підставі рішення суду - в
інших суб'єктів господарювання.

Приписами п. 4 Порядку № 550 встановлено,
що інспектування Держфінінспекцією
України здійснюється шляхом
проведення планових та позапланових
виїзних ревізій.

Згідно п. 35 Порядку № 550, результати
ревізії оформляються актом. Виявлені
допущені об'єктом контролю порушення
законодавства, контроль за дотриманням
якого віднесено до компетенції
контролюючого органу, фіксуються в
констатуючій частині акта ревізії з
обов'язковим посиланням на норми
законів чи інших нормативно-правових
актів, які порушено, та зазначенням
винних у їх допущенні осіб.

Якщо вжитими в період ревізії заходами
не забезпечено повне усунення
виявлених порушень, контролюючим
органом у строк не пізніше ніж 10
робочих днів після реєстрації акта
ревізії, а у разі надходження
заперечень (зауважень) до нього - не
пізніше ніж 3 робочих дні після
надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування. Про усунення
виявлених ревізією фактів порушення
законодавства цей об'єкт контролю у
строк, визначений вимогою про їх
усунення, повинен інформувати
відповідний контролюючий орган з
поданням завірених копій первинних,
розпорядчих та інших документів, що
підтверджують усунення порушень (п. 46
Порядку № 550).

Разом з тим, відповідно до п. 50 Порядку
№ 550, за результатами проведеної
ревізії у межах наданих прав
контролюючі органи вживають заходів
для забезпечення: притягнення до
адміністративної, дисциплінарної та
матеріальної відповідальності винних
у допущенні порушень працівників
об'єктів контролю; звернення до суду в
інтересах держави щодо усунення
виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів, а також
стягнення у дохід держави коштів,
одержаних за незаконними договорами,
без встановлених законом підстав або з
порушенням вимог законодавства;
застосування заходів впливу за
порушення бюджетного законодавства.

Як було зазначено вище,
Держфінінспекцією в м. Києві
направлено на адресу відповідача
вимогу щодо усунення порушень,
виявлених ревізією.

Так, пунктами 2, 3 вимоги
Держфінінспекцією в м. Києві
вимагається від відповідача
забезпечити повернення коштів в сумах:
15 000 грн.; 165 179,49 грн. та 191 380,10 грн., в тому
числі шляхом стягнення з осіб з вини
яких допущено порушення в порядку,
визначеному ст. 1166 Цивільного кодексу
України (загальні підстави
відповідальності за завдану майнову
шкоду).

Приписами п. 4 та п. 5 вимоги встановлено,
що в порушення п. 1, п. 5 ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» за
період з 01.01.2011 по 01.12.2013 по
бухгалтерському обліку товариства не
відображено дебіторську
заборгованість по належним до
нарахування сумам штрафних санкцій
(пені), які передбачено укладеним
товариством договором з Державним
підприємством «Київський
бронетанковий завод» на загальну суму
100 870,38 грн., а також товариством
недоотримано доходу станом на 01.12.2013 на
загальну суму 106 052,46, в т. ч. в сумі
заставної вартості майна в розмірі 88
377,05 грн. та сум ПДВ - 17 675,41 грн., у зв'язку
з чим вимагається від відповідача
відобразити в обліку дебіторську
заборгованість та забезпечити
повернення коштів в сумах: 100 870,38 грн.,
106 052,46 грн., в тому числі шляхом
проведення претензійно-позовної
роботи з контрагентом.

Як вбачається із заперечень
відповідача, останній не погоджуються
з вимогами, викладеними у п.п. 2-5,
оскільки вважають, що
Держфінінспекцієя в м. Києві зобов'язує
відповідача здійснити заходи щодо
повернення коштів без законодавчих
підстав, а тому відповідач не
зобов'язаний вчиняти вказані дії.

Крім цього, щодо вимоги позивача про
повернення коштів шляхом стягнення з
винних осіб, відповідачем зазначено, що
оскільки товариство вини в діях свої
працівників не вбачає, то і підстав для
притягнення їх до відповідальності не
має.

Крім того, відповідач відмовляється
виконувати вимоги щодо відображення
дебіторської заборгованості за
нестягнутими штрафними санкціями,
оскільки вона є безпідставною.

Доказів щодо виконання вказаних вище
пунктів 2 - 5 вимоги представником
відповідача не надано, а з матеріалів
справи вбачається, що товариство
дійшло висновку не виконувати пункти 2 -
5 вимоги.

Крім цього, докази оскарження даних
пунктів вимоги у матеріалах справи
відсутні, а тому суд виходить з того, що
дана вимога є чинною, не скасована та не
оскаржена.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
суд дійшов висновку, що відповідачем
протиправно не виконані пункти 2-5
вимоги позивача.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

В ч.1, ч.4, ч.5 та ч.6 ст.72 КАС України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених ст.72 цього
Кодексу. Суб'єкт владних повноважень
повинен подати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі. У разі
невиконання цього обов'язку суд
витребовує названі документи та
матеріали. Суд може збирати докази з
власної ініціативи. Якщо особа, яка
бере участь у справі, без поважних
причин не надасть докази на пропозицію
суду для підтвердження обставин, на які
вона посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів.

Частиною 1 ст.71 КАС України встановлено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

Статтею 159 КАС України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яке
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З огляду на вищевказане, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 69-71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги Державної
фінансової інспекції в м. Києві
задовольнити.

2. Зобов'язати публічне акціонерне
товариство "Науково - виробниче
об'єднання "Київський завод автоматики
ім. Г.І. Петровського" виконати вимогу
Державної фінансової інспекції в м.
Києві від 28.03.2014 № 26-071-14-14/3834, а саме:
забезпечити повернення коштів в сумі 15
000,00 грн., в т.ч. шляхом стягнення з осіб з
вини яких допущено порушення в порядку
визначеному ст. 1166 Цивільного кодексу
України; забезпечити повернення коштів
в сумі 165 172,49 грн., в т.ч. шляхом
стягнення з осіб з вини яких допущено
порушення в порядку визначеному ст. 1166
Цивільного кодексу України;
забезпечити повернення коштів в сумі 191
380,10 грн., в т.ч. шляхом стягнення з осіб з
вини яких допущено порушення в порядку
визначеному ст. 1166 Цивільного кодексу
України; відобразити в обліку
дебіторську заборгованість за
нестягнутими штрафними санкціями.
Забезпечити повернення коштів в сумі 100
870,38 грн., в т.ч. шляхом проведення
претензійно - позовної роботи з
контрагентом; відобразити в обліку
дебіторську заборгованість за
нестягнутими штрафними санкціями.
Забезпечити повернення коштів в сумі 106
052,46 грн., в т.ч. шляхом проведення
претензійно - позовної роботи з
контрагентом.

Постанова набирає законної сили згідно
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, після закінчення
строку на апеляційне оскарження,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо постанова не оскаржена в
апеляційному порядку. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст.ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя
Н.В. Клочкова