Справа № 826/9768/14
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19 серпня 2014 року 16 год. 45
хв. № 826/9768/14

Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Данилишин В.М.
розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Форум-Менеджмент
Груп" до державної податкової
інспекції в Оболонському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві про визнання протиправним
та скасування рішення відповідача.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду
міста Києва 08 липня 2014 року надійшов
позов товариства з обмеженою
відповідальністю "Форум-Менеджмент
Груп" (далі - позивач) до державної
податкової інспекції в Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві (далі -
відповідач) про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення відповідача від 27
червня 2014 року № (далі -
оскаржуване рішення).

В обґрунтування позову законний
представник позивача зазначив, що
оскаржуване рішення є протиправними та
підлягає скасуванню, оскільки прийняте
відповідачем на підставі висновків,
зроблених за результатами перевірки
позивача, які не відповідають
фактичним обставинам.

Ухвалою суду від 11 липня 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі, яку
призначено до розгляду у судовому
засіданні.

У ході судового розгляду справи
представник позивача підтримала позов
та просила задовольнити його повністю.
Пояснила, що факт реального здійснення
господарських операцій за участю
позивача та його контрагентів
підтверджується належним чином
оформленими первинними документами,
копії яких надано суду, податковий
кредит сформовано на підставі
податкових накладних, виписаних
контрагентами, зареєстрованими
платниками податку на додану вартість
(далі - ПДВ), інших підстав для не
включення до складу податкового
кредиту сум сплаченого ПДВ чинним
Податковим кодексом України (далі - ПК
України) не передбачено. Укладання
договорів направлено на реальне
настання правових наслідків, оскільки
документами, що надані відповідачу у
ході перевірки, повністю
підтверджується фактичне виконання
робіт та подальше використання їх
результатів у господарській
діяльності позивача, а тому висновок
відповідача про відсутність у позивача
права на формування податкового
кредиту за вказаними операціями є
безпідставним та необґрунтованим.

Представники відповідача не визнали
позов та просили відмовити у його
задоволенні повністю з підстав,
зазначених у письмових запереченнях
проти позову та доказах на їх
обґрунтування, поданих до суду через
канцелярію 31 липня 2014 року.
Стверджували, що оскаржуване рішення є
правомірним та не підлягає скасуванню,
оскільки складене відповідачем у
зв'язку з виявленням у ході перевірки
позивача порушень ним податкового
законодавства.

У судове засідання 13 серпня 2014 року
представник позивача не прибула, хоча
про дату, час та місце судового
розгляду справи вона повідомлена
належним чином. Поряд з цим, 13 серпня 2014
року до суду через канцелярію надійшло
письмове клопотання представника
позивача про розгляд справи у порядку
письмового провадження.

Враховуючи викладені обставини та
зважаючи на достатність наявних у
матеріалах справи доказів для розгляду
та вирішення справи по суті, у судовому
засіданні 13 серпня 2014 року судом,
згідно з ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), прийнято рішення
про подальший розгляд та вирішення та
вирішення справи у порядку письмового
провадження, про що позивача
повідомлено письмово.

Оцінивши належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у матеріалах справи доказів у
їх сукупності, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем у період із 28 травня по 03
червня 2014 року проведено перевірку
позивача, за результатами якої 16 червня
2014 року складено акт № 628/26-54-22-03/35847749
про результати документальної
позапланової виїзної перевірки
позивача з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
здійсненні фінансово-господарських
взаємовідносин із товариством з
обмеженою відповідальністю "Найсвін"
(далі - ТОВ "Найсвін"), товариством з
обмеженою відповідальністю
"Мета-Днепр" (далі - ТОВ "Мета-Днепр ") та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Віп Сервістрейд"
(далі - ТОВ "Віп Сервістрейд") за період 01
січня по 28 лютого 2014 року (далі - акт
перевірки), відповідно до висновків
якого, позивачем занижено ПДВ у
загальному розмірі 4473646,00 грн., утому
числі за: січень 2014 року - 2381707,00 грн.,
лютий 2014 року - 2091939,00 грн., чим порушено
п. 185.1 ст. 185, п. 186.1 ст. 186, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1
ст. 188, п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198, п.п. 200.1,
200.2 ст. 200 ПК України.

В акті перевірки також міститься
висновок відповідача про відсутність у
позивача права на включення суми
податку у розмірі 22368230,00 грн. до валових
витрат, що враховуються при визначенні
об'єкта оподаткування у податковій
декларації з податку на прибуток за 2014
рік у зв'язку з порушенням позивачем п.
138.1 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України.

За результатами адміністративного
(досудового) оскарження, висновки акту
перевірки залишені без змін.

На підставі акту перевірки, 27 червня 2014
року відповідачем прийнято
оскаржуване рішення, яким позивачу
збільшено грошове зобов'язання з ПДВ у
розмірі 4473646,00 грн. за основним платежем
та у розмірі 2236823,00 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами).

Суд погоджується з доводами
представників позивача щодо наявності
підстав для задоволення позову,
виходячи з оцінки наявних у матеріалах
справи доказів та аналізу наступних
норм і обставин.

Так, згідно з пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п.
75.1 ст. 75 ПК України (у редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин), контролюючі органи
мають право проводити відповідно до
законодавства перевірки і звірки
платників податків (крім Національного
банку України), у тому числі після
проведення процедур митного контролю
та/або митного оформлення.

Документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
платників податків.

Документальна позапланова перевірка
не передбачається у плані роботи
контролюючого органу і проводиться за
наявності хоча б однієї з обставин,
визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
за місцезнаходженням платника
податків чи місцем розташування
об'єкта права власності, стосовно якого
проводиться така перевірка.

Перевірку проведено на підставі наказу
від 28 травня 2014 року № 1042, копію якого
разом із направленням на перевірку
вручено особисто під розписку
уповноваженій особі позивача до
початку проведення перевірки.

Стосовно прийняття відповідачем
оскаржуваного рішення суд зазначає
наступне.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що
висновок відповідача про порушення
позивачем податкового законодавства
обґрунтований тим, що на підставі даних
системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту у розрізі
контрагентів виявлено наявність
розбіжностей, які виникли внаслідок
невизнання контролюючим органом
податкових зобов'язань контрагентів
позивача - ТОВ "Найсвін", ТОВ "Віп
Сервістрейд" та ТОВ "Мета-Днепр".

Зокрема, висновки контролюючого органу
щодо незаконності формування
податкового кредиту та нереальності
проведення фінансово-господарських
операцій позивача із ТОВ "Найсвін"
ґрунтуються на обставинах, зазначених
в акті від 02 квітня 2014 року №
942/26-59-22-03/38516676 про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
"Найсвін" щодо підтвердження
господарських відносин із
постачальниками та покупцями за січень
2014 року.

Суд зазначає, що судова практика
вирішення податкових спорів виходить
із презумпції добросовісності
платників податків та інших учасників
правовідносин у сфері економіки. У
зв'язку з цим презюмується, що дії
платника податків, результатом яких є
отримання податкової вигоди,
вважаються економічно виправданими, а
відомості, які містяться у податковій
та бухгалтерській звітності платника, -
достовірними.

Подання платником податків до
контролюючого органу усіх належним
чином оформлених первинних документів,
передбачених податковим
законодавством, з метою отримання
податкової вигоди є підставою для її
отримання, якщо контролюючий орган не
доведе неправдивість, недостовірність
або суперечливість відомостей, які
містяться у таких документах.

Доводи контролюючого органу про
отримання платником податків
необґрунтованої податкової вигоди
мають ґрунтуватися на сукупності
доказів, що безспірно підтверджують
існування обставин, які виключають
право платника податків, зокрема, на
формування податкового кредиту.

Неможливість проведення зустрічної
звірки контрагента платника податків
не є імперативною ознакою
протиправності діяльності такого
суб'єкта господарювання та не може
розцінюватись як беззаперечне
свідчення фіктивності усіх
господарських операцій, здійснюваних
таким суб'єктом.

При дотриманні контрагентом
законодавчо встановлених вимог щодо
формування відповідних документів
підстави для висновку про
недостовірність або суперечливість
відомостей, зазначених у таких
податкових накладних, відсутні, якщо не
встановлені обставини, які свідчать
про обізнаність покупця про зазначення
продавцем недостовірних відомостей.

Як вбачається з наявних у матеріалах
справи доказів, 30 квітня 2013 року між
позивачем, як замовником, та ТОВ
"Найсвін", як виконавцем, укладено
договір № 47 комплексного
рекламно-маркетингового
обслуговування, за умовами якого
виконавець, тобто ТОВ "Найсвін",
зобов'язався виконати роботи із
виготовлення зовнішньої реклами та
відповідних їй рекламних засобів
(тимчасових та стаціонарних
конструкцій), а також із розміщення
реклами, а замовник - прийняти та
оплатити виконані роботи.

25 грудня 2013 року між позивачем та ТОВ
"Найсвін" підписано додаток № 9 до
договору № 47, яким визначено перелік та
вартість робіт на січень 2014 року.

На виконання умов договору № 47 ТОВ
"Найсвін" виписано позивачу податкові
накладні від 31 січня 2014 року №№ 16-57 на
загальну суму 1799922,00 грн.

Факт надання ТОВ "Найсвін" позивачу
послуг підтверджується актами
здачі-приймання робіт від 31 січня 2014
року №№ 16-57, фотографіями та ескізами
рекламних повідомлень замовника, що
розміщувались ТОВ "Найсвін" на
рекламних носіях.

Оплату за надані послуги проведено
через установу банку шляхом
зарахування позивачем безготівкових
коштів на розрахунковий рахунок ТОВ
"Найсвін", що підтверджується наявними
у матеріалах справи копіями
банківських виписок з рахунку
позивача.

У ході розгляду справи судом з'ясовано,
що висновок відповідача про
відсутність підтвердження реального
здійснення господарських операцій за
участю позивача та ТОВ "Віп
Сервістрейд" ґрунтуються на
обставинах, зазначених у довідці від 28
квітня 2014 року № 546/04-62-22-3/38598738, а саме,
що за результатами звірки у ТОВ "Віп
Сервістрейд" частково наявні документи
щодо взаємовідносин із позивачем, у
податковому обліку відображені
господарські операції та розрахунки із
позивачем за лютий 2014 року.

Доводи щодо відсутності підтвердження
реальності здійснення господарських
операцій за участю позивача та ТОВ "Віп
Сервістрейд" відсутні як у вказаній
довідці, так і в акті перевірки.

При цьому, у матеріалах справи
містяться документи, які підтверджують
реальність здійснених господарських
операцій за участю позивача та ТОВ "Віп
Сервістрейд".

Зокрема, 13 січня 2014 року між позивачем
та ТОВ "Віп Сервістрейд" укладено
договір № 27 комплексного технічного
обслуговування будівель, інженерних
систем та комунікацій, за умовами якого
замовник замовляє та оплачує, а
виконавець якісно та своєчасно надає
послуги (виконує роботи) із технічного
обслуговування інженерних систем та
комунікацій у майнових комплексах.

До договору № 27 підписано додаток від 31
січня 2014 року № 1, договір підряду від
13 січня 2014 року № 28 та додатки до нього
(договірна ціна - 9060925,00 грн. з ПДВ).

На виконання умов договору ТОВ "Віп
Сервістрейд" виписано позивачу
податкові накладні від 28 лютого 2014 року
№№ 305-349, №№ 66-80 на загальну суму 2091939,00
грн.

Факт виконання робіт ТОВ "Віп
Сервістрейд" на користь позивача
підтверджується актами
здачі-приймання робіт від 28 лютого 2014
року №№ 305-349, №№ 66-80, актом
приймання-передачі виконаних робіт,
договірною ціною, локальним кошторисом
2-1-1, довідкою про вартість виконаних
робіт на виконання ремонтних робіт,
підсумковою відомістю ресурсів та
відомістю витрачених ресурсів
замовника.

Оплату за надані послуги проведено
через установу банку шляхом
зарахування позивачем безготівкових
коштів на розрахунковий рахунок ТОВ
"Віп Сервістрейд", що підтверджується
наявними у матеріалах справи копіями
банківських виписок з рахунку
позивача.

Висновки відповідача щодо не
підтвердження реальності
господарських взаємовідносин позивача
із ТОВ "Мета-Днепр" ґрунтуються на
обставинах, зазначених в акті від 31
березня 2014 року № 465/04-62-22-3/38530549, а саме:
відсутність ТОВ "Мета-Днепр" за
податковою адресою; реєстрація за
адресою масової реєстрації; не надання
до звірки первинних документів;
ненадання бухгалтерських регістрів;
відсутність складських приміщень;
незначна кількість трудових ресурсів;
не підтвердження фактів отримання
товарів (робіт, послуг) по ланцюгу
постачання.

За переконанням представника позивача,
викладене не підтверджується
належними доказами та не може
прийматись до уваги при прийнятті
рішення щодо правомірності включення
до складу податкового кредиту позивача
сум, сплачених на рахунок ТОВ
"Мета-Днепр", оскільки податкове
законодавство України не містить норм,
які б ставили у залежність право
платника податків на формування
податкового кредиту від можливих
порушень податкової дисципліни з боку
його контрагентів або зобов'язували
платників податків контролювати
дотримання своїми контрагентами
податкового законодавства.

Можливі порушення контрагентами
платника податків податкової
дисципліни не є підставою для
позбавлення платника податків права на
податковий кредит за операціями з
такими контрагентами.

Під час здійснення господарської
операції із недобросовісним суб'єктом
господарювання платник податків може
бути необізнаним стосовно дійсного
стану правосуб'єктності свого
контрагента, але реально отримати
товари (роботи, послуги) від фізичних
осіб, які діють від імені такого
контрагента та мають наміри порушити
податкове законодавство.

У такому випадку дії платника податків
є добросовісними та такими, що не
порушують податкове законодавство.

У матеріалах справи наявні належним
чином складені первинні документи, які
підтверджують реальність
господарських операцій за участю
позивача та ТОВ "Мета-Днепр", а саме
копії договору від 25 грудня 2013 року № 59
комплексного технічного
обслуговування інженерних систем та
комунікацій будівель, додатку №1,
податкових накладних від 31 січня 2014
року №№ 15222-15269 та актів
здачі-приймання робіт від 31 січня
2014 року.

Поряд з цим, незважаючи на вище
викладені обставини, правомірність
формування позивачем податкового
кредиту за підставі первинних
документів, складених за наслідками
його фінансово-господарських
взаємовідносин із ТОВ "Найсвін", ТОВ
"Віп Сервістрейд" та ТОВ "Мета-Днепр",
відповідачем не визнається.

Як зазначено Вищим адміністративним
судом України в Інформаційному листі
від 02 червня 2011 року № 742/11/13-11,
процесуальна діяльність суду із
встановлення обґрунтованості права
платника податку на податковий кредит
та/або бюджетне відшкодування з ПДВ
повинна включати такі етапи: 1)
встановлення факту здійснення
господарської операції (у тому числі
дослідження усіх первинних документів,
які належить складати залежно від
певного виду господарської операції,
руху активів в процесі здійснення
господарської операції); 2)
встановлення спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції (у тому числі
з'ясування можливої обізнаності
платника щодо можливих дефектів у
правовому статусі його контрагентів); 3)
встановлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг) і господарською
діяльністю платника податку (зокрема,
наявність господарської мети при
вчиненні відповідних дій платника
податку); 4) встановлення дотримання
платником податку спеціальних вимог
щодо документального підтвердження
сум податкового кредиту та/або
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість.

Згідно з п. 44.1, ст. 44, пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14,
п.п. 198.1-198.3 ст. 198 ПК України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом 1
цього пункту.

Податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну
територію України товарів датою
виникнення права на віднесення сум
податку до податкового кредиту є дата
сплати податку за податковими
зобов'язаннями згідно з п. 187.8 ст. 187
цього Кодексу, а для операцій з
постачання послуг нерезидентом на
митній території України - дата сплати
(нарахування) податку за податковими
зобов'язаннями, що були включені
отримувачем таких послуг до податкової
декларації попереднього періоду.

Датою виникнення права орендаря
(лізингоотримувача) на збільшення
податкового кредиту для операцій
фінансової оренди (лізингу) є дата
фактичного отримання об'єкта
фінансового лізингу таким орендарем.

Датою виникнення права замовника на
віднесення сум до податкового кредиту
з договорів (контрактів), визначених
довгостроковими відповідно до п. 187.9 ст.
187 цього Кодексу, є дата фактичного
отримання замовником результатів
робіт (оформлених актами виконаних
робіт) за такими договорами
(контрактами).

Для товарів/послуг, постачання
(придбання) яких контролюється
приладами обліку, факт постачання
(придбання) таких товарів/послуг
засвідчується даними обліку.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст. 39 цього
Кодексу) та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

З аналізу вище вказаних норм
вбачається, що необхідними та
достатніми підставами для включення
позивачем до складу податкового
кредиту відповідних сум ПДВ є:
придбання товарів, робіт та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності; сплата чи
нарахування сум ПДВ у зв'язку з таким
придбанням, з урахуванням рівня
звичайних цін; наявність податкових
накладних, виданих особою, яка
зареєстрована платником ПДВ.

Відповідно до ст. 1, ч. 3 ст. 8, ч. 1 ст. 9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", первинний документ - документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Відповідальність за організацію
бухгалтерського обліку та
забезпечення фіксування фактів
здійснення всіх господарських
операцій у первинних документах,
збереження оброблених документів,
регістрів і звітності протягом
встановленого терміну, але не менше
трьох років, несе власник (власники) або
уповноважений орган (посадова особа),
який здійснює керівництво
підприємством відповідно до
законодавства та установчих
документів.

Підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Згідно з п.п. 2.1, 2.2, 2.4 розділу 2 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24 травня 1995
року № 88 (далі - Положення), первинні
документи - це письмові свідоцтва, що
фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Господарські операції - це факти
підприємницької та іншої діяльності,
що впливають на стан майна, капіталу,
зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути
складені у момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це
неможливо, безпосередньо після її
завершення. При реалізації товарів за
готівку допускається складання
первинного документа не рідше одного
разу на день на підставі даних касових
апаратів, чеків тощо.

Первинні документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Залежно від характеру операції та
технології обробки даних до первинних
документів можуть бути включені
додаткові реквізити: ідентифікаційний
код підприємства, установи з
Державного реєстру, номер документа,
підстава для здійснення операцій, дані
про документ, що засвідчує
особу-одержувача тощо.

Отже, податковий кредит для цілей
визначення об'єкта оподаткування ПДВ
має бути фактично здійснений та
підтверджений належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника податків, про що також
зазначено у листі Вищого
адміністративного суду України від 02
червня 2011 року № 742/11/13-11.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що
позивач у податкових деклараціях з ПДВ
за січень-лютий 2014 року у складі
податкового кредиту відобразив суми
ПДВ, у тому числі на підставі
податкових накладних, виписаних ТОВ
"Найсвін", ТОВ "Віп Сервістрейд" та ТОВ
"Мета-Днепр", які сплачені (нараховані) у
зв'язку з придбанням (оплатою)
робіт/послуг у вказаних товариств.

Підставою для нарахування податкового
кредиту, відповідно до п.п. 201.10, 201.7, 201.8
ст. 201 ПК України, є податкова накладна,
яка видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу їх
отримувача.

Податкова накладна складається на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс).

Право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому ст. 183 цього
Кодексу.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України, у
податковій накладній зазначаються в
окремих рядках такі обов'язкові
реквізити: порядковий номер податкової
накладної; дата виписування податкової
накладної; повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; ціна постачання без
урахування податку; ставка податку та
відповідна сума податку в цифровому
значенні; загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; вид цивільно-правового
договору; код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Нормами ПК України визначено окремі
випадки, за яких неможливе формування
податкового кредиту, зокрема, це
відсутність зв'язку з господарською
діяльністю, фіктивність операцій
(відсутність поставок), відсутність
податкової правосуб'єктності,
відсутність на момент перевірки
податкових накладних або видача їх
особою, яка не є платником ПДВ. Із вище
зазначеного також випливає те, що при
дослідженні факту здійснення
господарської операції, оцінці
підлягають відносини безпосередньо
між учасниками тієї операції, на
підставі якої сформовані дані
податкового обліку.

Отже, для вирішення спору важливе
значення має факт реєстрації та
перебування контрагентів платника
податків у стані платників ПДВ, що
надає їм право видавати податкові
накладні, які є підставою для
формування податкового кредиту.

У ході розгляду справи судом також
з'ясовано, що на момент складання
податкових накладних контрагенти
позивача - ТОВ "Найсвін", ТОВ "Віп
Сервістрейд" та ТОВ "Мета-Днепр", були
зареєстровані як платники ПДВ у
встановленому законодавством порядку.
Вище викладені обставини відповідачем
не спростовано.

На момент здійснення господарських
операцій та складання податкових
накладних свідоцтва про реєстрацію ТОВ
"Найсвін", ТОВ "Віп Сервістрейд" та ТОВ
"Мета-Днепр" платниками ПДВ були
чинними, а тому вказані суб'єкти
господарювання мали право видавати
податкові накладні на кожну поставку
товарів (робіт, послуг).

Крім того, податкові накладні, на
підставі яких позивач формував
податковий кредит, копії яких
знаходиться у матеріалах справи,
відповідають вимогам, встановленим п.
201.1 ст. 201 ПК України, формі податкової
накладної та вимогам Порядку
заповнення податкової накладної,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 01 листопада 2011
року № 1379.

Враховуючи вище викладені норми та
обставини, суд прийшов до висновку, що
позивачем дотримано вимоги щодо
документального підтвердження спірних
сум податкового кредиту, а отже і
правомірність відображення їх у
податковій звітності.

Суд зазначає, що у разі, якщо на час
здійснення господарських операцій, за
якими податковий орган не визнає
обґрунтованим віднесення позивачем до
податкового кредиту сум ПДВ,
контрагенти включені до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, а також мали
свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ,
покупець не може нести
відповідальність ні за несплату
податків продавцями, ні за можливу
недостовірність відомостей про них,
наведених у зазначеному реєстрі, за
умови необізнаності щодо неї.

Відповідно до 18 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців", відомості,
які підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, були
внесені до нього, вважаються
достовірними і можуть бути використані
у спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін. Якщо
відомості, які підлягають внесенню до
цього реєстру, є недостовірними і були
внесені до нього, то третя особа може
посилатися на них у спорі як на
достовірні, за винятком випадків, коли
вона знала або могла знати про те, що
такі відомості є недостовірними.

Відповідачем у ході судового розгляду
справи не надано суду доказів того, що
станом на момент здійснення
господарських операцій контрагенти
позивача - ТОВ "Найсвін", ТОВ "Віп
Сервістрейд" та ТОВ "Мета-Днепр", були
ліквідовані або їх діяльність
припинена у встановленому законом
порядку, чи вказані товариства
виключено із Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України.

Вирішуючи питання про реальність
виконання операцій з поставки товарів
та придбання таких товарів з метою їх
використання у власній господарській
діяльності суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Господарського
кодексу України, Під господарською
діяльністю у цьому Кодексі розуміється
діяльність суб'єктів господарювання у
сфері суспільного виробництва,
спрямована на виготовлення та
реалізацію продукції, виконання робіт
чи надання послуг вартісного
характеру, що мають цінову
визначеність.

Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК
України, господарська діяльність -
діяльність особи, що пов'язана з
виробництвом (виготовленням) та/або
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, спрямована на
отримання доходу і проводиться такою
особою самостійно та/або через свої
відокремлені підрозділи, а також через
будь-яку іншу особу, що діє на користь
першої особи, зокрема за договорами
комісії, доручення та агентськими
договорами.

Таким чином, із системного аналізу вище
викладених норм та обставин,
з'ясованого у ході судового розгляду
справи факту реального здійснення
господарських операцій за участю
позивача та його контрагентів, зміни
майнового стану позивача, а також
наявності ділової мети та позитивного
економічного ефекту, суд прийшов до
висновку про необґрунтованість
висновків відповідача, які містяться в
акті перевірки, та, як наслідок,
безпідставність прийняття ним
оскаржуваного рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 6 ст. 71
КАС України, розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

На підставі вище викладених норм та
обставин вбачається, що позов
товариства з обмеженою
відповідальністю "Форум-Менеджмент
Груп" до державної податкової
інспекції в Оболонському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві про визнання протиправним
та скасування рішення відповідача є
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
державної податкової інспекції в
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
від 27 червня 2014 року № , яким
товариству з обмеженою
відповідальністю "Форум-Менеджмент
Груп" (ідентифікаційний код 35847749)
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість (з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій (штрафів) у загальному розмірі
6710469,00 грн. (Шість мільйонів сімсот
десять тисяч чотириста шістдесят
дев'ять гривень 00 копійок).

3. Присудити на користь товариства з
обмеженою відповідальністю
"Форум-Менеджмент Груп"
(ідентифікаційний код 35847749) здійснений
ним судовий збір у розмірі 487,20 грн.
(Чотириста вісімдесят сім гривень
двадцять копійок) із Державного
бюджету України.

Копії постанови направити сторонам
(вручити їх уповноваженим
представникам) у порядку та строки,
встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України,
постанова може бути оскаржена шляхом
подання до Київського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд міста Києва
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
В.М. Данилишин