Справа № 2а-13395/11/2670
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2014-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 серпня 2014 року 08:15
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Амельохіна В.В.
розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомОСОБА_1 до третя
особаВідділу державної виконавчої
служби Деснянського районного
управління юстиції у м. Києві Відкрите
акціонерне товариство «Всеукраїнський
акціонерний банк» проскасування акту
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернувся з позовом до Відділу
державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві (далі по тексту -
відповідач), третя особа - Відкрите
акціонерне товариство «Всеукраїнський
акціонерний банк» про скасування акту
переоцінки майна №205/18 від 26.11.2010р.
Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29.03.2012р., яка залишена без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 21.08.2012р. у
задоволені позову відмовлено.
Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 02.07.2014р. постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 29.03.2012р. та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 21.08.2012р.
скасовано, а справу направлено до суду
першої інстанції на новий розгляд.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 15.07.2014р. справу
прийнято до провадження.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
експертний висновок щодо вартості
квартири АДРЕСА_1, було складено 12
травня 2011 року. У зв'язку з тим, що
прилюдні торги 11 липня 2011 року не
відбулись, на 22 серпня 2011 року було
призначено повторні прилюдні торги.
Відповідно до вимог чинного
законодавства, на даних повторних
прилюдних торгах квартира повинна була
продаватись за такою ж стартовою ціною,
як і на перших. Натомість, на прилюдних
торгах з реалізації предмета іпотеки -
квартири АДРЕСА_1, які відбулися 22
серпня 2011 року, дана квартира була
виставлена на продаж за стартовою
ціною 178564 (сто сімдесят вісім тисяч
п'ятсот шістдесят чотири) грн. 00 коп.,
тобто за ціною, встановленою на основі
акту переоцінки майна № 205/18, від 26
листопада 2010 року, винесеного
державним виконавцем ВДВС
Деснянського РУЮ у м. Києві Диких О.В.
майже за пів року до первинної оцінки
майна, та реалізована за ціною 178764 (сто
сімдесят вісім тисяч сімсот шістдесят
чотири) грн. 00 коп.
Таким чином позивач стверджує, що акт
переоцінки майна № 205/18, від 26 листопада
2010 року, винесений державним
виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ у м.
Києві Диких О.В. є незаконним і підлягає
У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю, просив суд позов
Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог
заперечував у повному обсязі з підстав,
викладених у письмових запереченнях на
позов, та зазначив суду, що в акті
переоцінки майна № 205/18 внаслідок
технічної помилки зазначено дату 26
листопада 2010 року. В той же час
насправді акт переоцінки майна № 205/18
складений 21.07.2011р., що підтверджується
Представник третьої особи проти
задоволення позову заперечив.
В судовому засіданні 28.07.2014р. суд по
справі перейшов в письмове провадження
на підставі статті 128 КАС України.
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
14 березня 2007 року між ВАТ "ВіЕйБі Банк"
та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №
07/18-05, згідно якого ОСОБА_3 отримував
кошти в розмірі 25 000 (двадцять п'ять
тисяч) доларів США 00 центів, на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання.
14 березня 2007 року між ВАТ "ВіЕйБі Банк"
та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №
07/19-05, згідно якого ОСОБА_4 отримувала
кошти в розмірі 20 000 (двадцять тисяч)
доларів США 00 центів, на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання.
Для забезпечення виконання
вищезазначених договорів 15 квітня 2007
року між ВАТ "ВіЕйБі Банк"та ОСОБА_1
укладено іпотечний договір, відповідно
до якого ОСОБА_1 передає в іпотеку
24 жовтня 2008 року приватним нотаріусом
Івано-Франківського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 вчинено
виконавчий напис № 6107, відповідно до
якого запропоновано звернути
стягнення на квартиру АДРЕСА_1.
5 листопада 2008 року старшим державним
виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ у м.
Києві відкрито виконавче провадження
№ 9870956 про звернення стягнення на
квартиру АДРЕСА_1, що є предметом
іпотеки згідно договору укладеного 15
квітня 2007 року, яка належить на праві
Експертний висновок щодо вартості
квартири АДРЕСА_1, було складено 12
травня 2011 року, згідно якого ринкова
вартість (початкова ціна майна на
прилюдних торгах (аукціоні)) квартири
становить 223 205,00 грн.
Дана квартира за договором про надання
послуг по організації і проведенню
прилюдних торгів з реалізації
арештованого майна (предмету іпотеки)
№ 1011144 від 20 червня 2011 року передана ПП
"Нива - В.Ш." для реалізації на прилюдних
В процесі звернення стягнення на майно
Боржника прилюдні торги з реалізації
переданої в іпотеку квартири,
призначено на 11 липня 2011 року, але їх
визнано такими, що не відбулись.
Стартова ціна майна, за якою воно
виставлялося на продаж становила 223 205
(двісті двадцять три тисячі двісті
Повторні прилюдні торги з реалізації
переданої в іпотеку квартири відбулися
22 серпня 2011 року, де дана квартира
виставлена на продаж за стартовою
ціною 178 564 (сто сімдесят вісім тисяч
п'ятсот шістдесят чотири) грн. 00 коп., та
реалізована за ціною 178 764 (сто сімдесят
вісім тисяч сімсот шістдесят чотири)
грн. 00 коп. Стартова ціна квартири на
повторних прилюдних торгах
встановлена на підставі акту
переоцінки майна № 205/18 від 26 листопада
Таким чином, на думку позивача
оскаржуваний акт прийнятий
неправомірно, оскільки його складено
більше ніж за шість місяців до
проведення експертної оцінки майна.
Крім того, на думку позивача
оскаржуваний акт підлягає скасуванню
також з тих підстав, що при винесенні
зазначеного акту державний виконавець
керувався ст. 61 Закону України «Про
виконавче провадження», однак, дана
норма закону не передбачає дій
державного виконавця щодо переоцінки
майна, натомість умови переоцінки
майна державним виконавцем,
передбачені ст. 62 Закону України «Про
виконавче провадження».
Статтею 62 Закону України «Про
виконавче провадження» надано певні
гарантії інтересів Боржника, які
полягають у тому, що майно може бути
уцінено, якщо його не було продано
протягом двох місяців із дня передачі
Отже, на думку позивача, відповідач не
мав права проводити уцінку майна ні
26.11.2010р., ні 21.07.2011р.
Разом з тим, позивач в обґрунтування
позовних вимог зазначає, що його не
було повідомлено про намір проводити
Частиною другою статті 19 Конституції
України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначено Законом України «Про
виконавче провадження» від 21 квітня 1999
року № 606-ХІV.

Саме відповідно до вимог цього Закону
належить давати оцінку діям державного
виконавця щодо вчинення виконавчих
дій.

Відповідно до частини 3 статті 83 Закону
України «Про виконавче провадження»
начальник відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
або державний виконавець з власної
ініціативи чи за заявою сторони
виконавчого провадження може
виправити допущені у процесуальних
документах, винесених у виконавчому
провадженні державним виконавцем,
граматичні чи арифметичні помилки, про
що виноситься відповідна постанова.

Пунктом 1.8 Інструкції про проведення
виконавчих дій контроль за законністю
виконавчого провадження здійснюється
у відповідності до статей 8-83 Закону
України «Про виконавче провадження»,
керівник органу державної виконавчої
служби при здійсненні контролю за
діями державного виконавця під час
виконання рішень, якщо вони суперечать
вимогам Закону, вправі своєю
постановою скасувати постанову, акт,
інший процесуальний документ,
винесений у виконавчому провадженні
державним виконавцем, який йому
безпосередньо підпорядкований,
зобов'язати державного виконавця
провести виконавчі дії в порядку,
передбаченому цим Законом. Керівник
органу державної виконавчої служби з
власної ініціативи або за заявою
сторін виконавчого провадження може
виправити допущені в процесуальних
документах, винесених державним
виконавцем, який йому безпосередньо
підпорядкований, граматичні чи
арифметичні помилки, про що виноситься
постанова. Керівник органу державної
виконавчої служби вищого рівня в разі
виявлення порушень вимог Закону своєю
постановою визначає вказані порушення
та надає доручення керівнику органу
державної виконавчої служби, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, щодо проведення
дій, визначених абзацами другим та
третім цього пункту.

Представником відповідача не надано
суду доказів прийняття постанови про
виправлення описки в акті переоцінки
майна від 26.11.2010р. №205/18.

Судом встановлено, що акт переоцінки
майна від 26.11.2010р. №205/18 помилково
містить посилання на норму Закону
України «Про виконавче провадження»
при складанні акту переоціни майна від
26 листопада 2010 року № 205/18, оскільки ст.
61 Закону України «Про виконавче
провадження» не регулює здійснення
державним виконавцем переоцінка майна,
а встановлює право передачі стягувану
предметів, зазначених у виконавчому
документі.

При цьому право державного виконавця
на здійснення такої переоцінки майна
на яке звернено стягнення встановлене
ч. 5 ст. 62 Закону України «Про виконавче
провадження», відповідно до якої не
реалізоване на прилюдних торгах,
аукціонах або на комісійних умовах
протягом двох місяців майно підлягає
уцінці державним виконавцем, що
проводиться в десятиденний строк з дня
визнання прилюдних торгів чи аукціону
такими, що не відбулися, або закінчення
двомісячного строку реалізації майна
на комісійних умовах. Майно може бути
уцінене не більш як на 30 відсотків. У
разі нереалізації майна в місячний
строк з дня проведення уцінки воно
повторно уцінюється в такому самому
порядку, але не більш як на 50 відсотків
початкової вартості майна.

Крім того, як встановлено судом та
вбачається з матеріалів справи,
відповідачем не надано суду доказів, що
ним було повідомлено позивача про
розгляд питання щодо переоцінки його
майна (квартири АДРЕСА_1).

Отже, на підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку про
неправомірність дій відділу державної
виконавчої служби Деснянського
районного управління юстиції у м. Києві
при складанні акту переоцінки майна
№205/18 від 26.11.2010р., а тому позовні вимоги
ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Статтею 162 КАС України передбачено, що
суд може прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина,
інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 128, 160-163, 181 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Відділу
державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві при складанні акту
переоцінки майна (квартири АДРЕСА_1) від
26 листопада 2010 року №205/18.

Скасувати акт переоцінки майна
(квартири АДРЕСА_1) від 26 листопада 2010
року №205/18.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Повний текст постанови складено та
підписано 12.08.2014р.

Суддя
В.В. Амельохін