Справа № 2а/0570/12441/2011
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2014 року м. Київ
К/9991/88410/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Шахтарської об'єднаної державної
податкової інспекції Донецької
області

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 09 вересня
2011 року

та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 11 листопада
2011 року

у справі № 2а/0570/12441/2011

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до Шахтарської об'єднаної державної
податкової інспекції Донецької
області

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі
- ФОП ОСОБА_3; позивач)
звернувся до суду з позовом до
Шахтарської об'єднаної державної
податкової інспекції Донецької
області (далі - Шахтарська ОДПІ
Донецької області; відповідач) про
скасування податкових
повідомлень-рішень № -105 від 12
квітня 2011 року, № -106 від 12 квітня
2011 року та № -220 від 07 липня 2011
року.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 09 вересня
2011 року, залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 11 листопада
2011 року, позовну заяву задоволено
повністю. Визнано недійсними та
скасовано податкові
повідомлення-рішення № -106 від
12 квітня 2011 року та № -220 від 07
липня 2011 року. Присуджено з Державного
бюджету України на користь ФОП ОСОБА_3
витрати із сплати судового збору в
розмірі 3,40 грн.

Не погоджуючись з прийнятими судовими
рішеннями у справі, відповідач
оскаржив їх в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі,
Шахтарська ОДПІ Донецької області,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального права, просить скасувати
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 09 вересня
2011 року, ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 11 листопада 2011 року та прийняти
нове рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи в
межах доводів касаційної скарги
відповідно до статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що відповідачем проведено
документальну планову виїзну
перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01 січня 2010 року по 31
грудня 2010 року, за результатами якої
складено акт №
290/17-111-1/НОМЕР_1 від 04 квітня 2011 року.

На підставі зазначеного акту перевірки
контролюючим органом прийнято
податкове повідомлення-рішення №
-105 від 12 квітня 2011 року, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 256 921,12 грн. (205
536,90 грн. - основний платіж, 51 384,22 грн. -
штрафні (фінансові) санкції), та
податкове повідомлення-рішення №
-106 від 12 квітня 2011 року,
яким позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 197 468,75 грн. (157 975,00
грн. - основний платіж, 39 493,75
грн. - штрафні (фінансові) санкції).

За результатами адміністративного
оскарження податкове
повідомлення-рішення № -105 від 12
квітня 2011 року скасовано в частині
збільшення позивачу суми грошового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 51 384,22 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями, а
також додатково прийнято податкове
повідомлення-рішення № -220 від 07
липня 2011 року, яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб у розмірі 8 164,87
грн. (8 164,87 грн. - основний платіж, 0,00 грн.
- штрафні (фінансові) санкції).

Перевіркою встановлено порушення
підприємцем статей 13, 14 Декрету
Кабінету Міністрів України від 26
грудня 1992 року № 13-92 «Про прибутковий
податок з громадян» (в редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин; далі - Декрет № 13-92),
пункту 7.1 статті 7, підпункту «б» пункту
20.2 статті 20, пункту 22.10 статті
22 Закону України від 22 травня 2003 року №
889-IV «Про податок з доходів фізичних
осіб» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин),
підпунктів 7.4.1, 7.4.4 пункту 7.4, підпункту
7.5.1 пункту 7.5, підпункту 7.7.1 пункту 7.7
статті 7 Закону України від 03 квітня 1997
року № 168/97-ВР «Про
податок на додану вартість» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин; далі - Закон №
168/97-ВР) внаслідок неправомірного
формування даних податкового обліку
при придбанні вугільної продукції у
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Центуріон-Трейд»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма «Гранш»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сігматрейд-2009»,
Приватного підприємства «Баланс-плюс
ЛТД», Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЛКФ «Ареал-Ресурс»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «КФ «Донпромторг» за
нікчемними правочинами.

Обґрунтовуючи свою правову
позицію, контролюючий орган посилався
на відсутність у контрагентів позивача
основних фондів, технічного персоналу,
виробничих активів, власних складських
приміщень, транспортних засобів.

Задовольняючи позовну заяву
повністю, суди попередніх інстанцій
виходили з наступних мотивів, з якими
погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно із статтею 13 Декрету № 13-92
оподаткуванню підлягають доходи
громадян, одержані протягом
календарного року від здійснення
підприємницької діяльності без
створення юридичної особи, а також інші
доходи громадян, не передбачені як
об'єкти оподаткування у розділах II та III
цього Декрету.

Оподатковуваним доходом
вважається сукупний чистий доход,
тобто різниця між валовим доходом
(виручки у грошовій та натуральній
формі) i документально підтвердженими
витратами, безпосередньо пов'язаними з
одержанням доходу. Якщо ці витрати не
можуть бути підтверджені
документально, то вони враховуються
податковими органами при проведенні
остаточних розрахунків за нормами,
визначеними Головною державною
податковою інспекцією України за
погодженням з Міністерством економіки
України та Державним комітетом України
по сприянню малим підприємствам та
підприємництву.

До складу витрат, безпосередньо
пов'язаних з одержанням доходів,
належать витрати, які включаються до
складу валових витрат виробництва
(обігу) або підлягають амортизації
згідно із Законом України від 28 грудня
1994 року № 334/94-ВР «Про
оподаткування прибутку підприємств» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин; далі - Закон №
334/94-ВР).

Пунктом 5.1 статті 5 Закону № 334/94-ВР
визначено, що валовими витратами
виробництва та обігу є сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті
5 Закону № 334/94-ВР до складу валових
витрат включаються суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону
№ 334/94-ВР передбачено, що не належать до
складу валових витрат будь-які витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону
№ 168/97-ВР податковий кредит - це сума, на
яку платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
Законом.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті
7 Закону № 168/97-ВР податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону
№ 168/97-ВР передбачено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно із статтею 1 Закону України від 16
липня 1999 року № 996-XIV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» (далі - Закон №
996-XIV) первинним документом є документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9
Закону № 996-XIV підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені та підтверджені належним
чином оформленими первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Як встановлено судовими
інстанціями, фактичне виконання
господарських операцій з придбання
підприємцем вугілля у ТОВ
«Центуріон-Трейд», ТОВ «Фірма «Гранш»,
ТОВ «Сігматрейд-2009», ПП «Баланс-плюс
ЛТД», ТОВ «ЛКФ «Ареал-Ресурс», ТОВ «КФ
«Донпромторг» підтверджується
належним чином оформленими первинними,
розрахунковими та платіжними
документами.

Придбаний товар постачався
вантажним транспортом - камазом 5511
№ 64-12АТ та зберігався на
орендованій позивачем у Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 на підставі
договору від 01 січня 2010 року
промисловій площадці за адресою:
АДРЕСА_1.

При цьому судами з'ясовано, що спірну
продукцію ФОП ОСОБА_3 використано у
власній господарській діяльності, а
саме - реалізовано третім особами, що
засвідчується наявними в матеріалах
справи доказами.

Отже, враховуючі встановлені
судами першої та апеляційної інстанцій
обставини щодо реального характеру
проведених господарських операцій, що,
зокрема, податковим органом не
спростовано, а також з огляду на те, що
податкове законодавство не ставить в
залежність право платника
податків-покупця на формування даних
податкового обліку від інших осіб, в
тому числі від господарських та
виробничих можливостей
постачальників, висновок судів
попередніх інстанцій про відсутність у
контролюючого органу в розглядуваній
ситуації правових підстав для
прийняття оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень слід визнати
правильним.

За наведених обставин, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 09
вересня 2011 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від
11 листопада 2011 року такими, що
прийняті з правильним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права, а тому суд касаційної інстанції
не знаходить підстав, які могли б
призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Шахтарської
об'єднаної державної податкової
інспекції Донецької області відхилити,
а постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 09 вересня
2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 11 листопада 2011 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав і в порядку, встановленими
главою 3 розділу IV Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Карась О.В.