Справа № 813/2811/14
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2014-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/2811/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді Брильовського Р.М.,
при секретарі Косів М.Б.
представника позивача - Кропивницького
представника відповідача - Шестака О.В.
розглянувши у відкритому судовому з
асіданні у місті Львові справу за
адміністративним позовом Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області до Головного
управління юстиції у Львівській
області, управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області про визнання дій протиправними
та скасування постанови, -
Головне управління Пенсійного
фонду України у Львівській області
звернулось до Львівського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Головного
управління юстиції у Львівській
області, Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області про визнання протиправними дій
та скасування постанови, в якому
просить визнати протиправними дії
відповідача та скасувати постанову про
накладення штрафу від 19.03.2014 року ВП
№41430749.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
така постанова є незаконною, оскільки
відповідно до вимог ст. 89 Закону
України «Про виконавче провадження»
накладення штрафу можливе лише за
умови невиконання рішення суду без
поважних причин, при цьому державний
виконавець зобов'язаний з'ясувати
причини невиконання рішення. Вважає, що
рішення Галицького районного суду м.
Львова не виконано у зв'язку з
поважними причинами, а саме через те, що
в управлінні пенсійного забезпечення
військовослужбовців та деяких
категорій громадян головного
управління ПФУ у Львівській області
наявні дві довідки навчального
закладу, в яких є розбіжності щодо
періоду навчання ОСОБА_4, що
унеможливлює виконання рішення суду.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав з мотивів,
вказаних в позовній заяві, просив позов
задовольнити.

Представник відповідача
заперечив проти позову, зазначивши, що
постанова державного виконавця є
законною, оскільки рішення Галицького
районного суду м. Львова не виконане
без поважних причин. Просив у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши думку представників
сторін, з'ясувавши обставини, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог та заперечень та
дослідивши докази, якими вони
обґрунтовуються, суд встановив
наступні правовідносини.

10.12.2013 року Галицьким районним судом
м. Львова видано виконавчий лист
№461/2096/13а, яким зобов'язано Головне
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області продовжити ОСОБА_5
виплати надбавки до пенсії на
утриманця - сина ОСОБА_4 у відповідності
до п. «а» ст. 16 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби та деяких інших
осіб» до закінчення ОСОБА_4 навчального
закладу, тобто до 30.06.2014 року.

19.03.2014 року головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області Шестаком О.В. винесено
постанову ВП №41430749 про накладення
штрафу в розмірі 1020,00 грн. за
невиконання без поважних причин, у
встановлений державним виконавцем
строк, рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії.

В постанові вказано, що «Вимогою
державного виконавця від 25.02.2014 року
повторно зобов'язано боржника у строк
до 04.03.2013 року виконати судове рішення
та надати державному виконавцю
письмове підтвердження про виконання.
У відділ примусового виконання рішень
11.03.2014 року надійшло повідомлення
управління пенсійного забезпечення
військовослужбовців та деяких інших
категорій громадян Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області від 04.03.2014 року,
згідно якого встановлено, що рішення
суду боржником не виконано без
поважних причин».

Позивач стверджує, що в
управлінні пенсійного забезпечення
військовослужбовців та деяких
категорій громадян головного
управління ПФУ у Львівській області
наявні дві довідки навчального
закладу, в яких є розбіжності щодо
періоду навчання ОСОБА_4, що
унеможливлює виконання рішення суду. У
зв'язку з цим, управлінням за
вих..№1127/07-14 від 14.02.2014 року скеровано
запит в Червоногорадський професійний
гірничо-будівельний ліцей для
підтвердження навчання сина ОСОБА_4.

Також, головне управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області повідомляло листами від 24.01.2014
року за вих..№818/06-17, від 04.03.2014 року за
вих. №1381/07-28 та від 26.03.2014 року за
вих..№3327/06-17 про причини невиконання
рішення Галицького районного суду м.
Львова.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд виходив з
наступного.

Стаття 19 Конституції України визначає,
що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 124 Конституції
України, правосуддя в Україні
здійснюється виключно судами. Судові
рішення ухвалюються судами іменем
України і є обов'язковими до виконання
на всій території України. Відповідно
до вимог статті 129 Конституції України
обов'язковість рішень суду є однією з
основних засад судочинства, а згідно з
ст.ст. 7, 14 КАС України - принципом
здійснення правосуддя в
адміністративних справах.

Відповідно до ст.ст. 255, 258 КАС України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України. За
кожним судовим рішенням, яке набрало
законної сили за заявою осіб, на
користь яких воно ухвалено, видається
один виконавчий лист. Якщо судове
рішення ухвалено на користь кількох
позивачів чи проти кількох
відповідачів, суд має право видати
кілька виконавчих листів, точно
зазначивши, яку частину судового
рішення треба виконати за кожним
виконавчим листом.

Підстави та процедура відкриття
виконавчого провадження
регламентуються Законом України "Про
виконавче провадження" у редакції, що
діє з 09.03.2011 року.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до вимог ст. 5 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії. Державний виконавець
розглядає заяви сторін та інших
учасників виконавчого провадження та
їх клопотання, має право в т.ч.
одержувати необхідні для проведення
виконавчих дій пояснення, довідки, іншу
інформацію; звертатися до органу, який
видав виконавчий документ, за
роз'ясненням рішення, порушувати
клопотання про встановлення чи зміни
порядку і способу виконання,
відстрочку та розстрочку виконання
рішення; вимагати від службових осіб
боржників юридичних осіб відомості та
пояснення по фактах невиконання рішень
або законних вимог державного
виконавця чи інших порушень вимог
законодавства про виконавче
провадження.

Згідно ч. 1 ст. 89 цього ж Закону України,
у разі невиконання без поважних причин
у встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, які можуть бути
виконані лише боржником, державний
виконавець виносить постанову про
накладення на боржника - юридичну особу
- від сорока до шістдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян та встановлює новий строк
виконання.

Позивач стверджує, що рішення
Галицького районного суду м. Львова не
виконувалось, оскільки для виконання
рішення суду позивачу потрібна довідка
про підтвердження навчання ОСОБА_4, а в
управлінні пенсійного забезпечення
військовослужбовців та деяких
категорій громадян головного
управління ПФУ у Львівській області
наявні дві довідки навчального
закладу, в яких є розбіжності щодо
періоду навчання ОСОБА_4, що
унеможливлює виконання рішення суду.

Виходячи з вищевикладеного, для
прийняття рішення щодо застосування
санкцій, передбачених ч.1 ст. 89 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець повинен
встановити два факти: по-перше, що
судове рішення не виконано, по-друге, що
рішення суду не виконано без поважних
на то причин.

Посилання на поважні причини
невиконання рішення не доведені суду у
встановленому порядку належними
доказами, а твердження про наявність
двох довідок не звільняє позивача від
виконання судового рішення, обов'язок
по виконанню якого покладений саме на
позивача.

Враховуючи викладене, суд
приходить до висновку, що позивачем не
вжито жодних заходів щодо виконання
рішення Галицького районного суду м.
Львова, а тому вимоги позивача є
необґрунтованими, а отже не підлягають
задоволенню.

Щодо судових витрат, то у
відповідності до вимог ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судові витрати у формі
судового збору зі сторін не належить
стягувати.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 86,
160-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Львівський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

Суддя
Р.М. Брильовський

Повний текст постанови виготовлений
26.08.2014 року.