Справа № 816/1513/14
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року м.ПолтаваСправа №
816/1513/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Шевченко І.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Горулька
О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Полтавській області, третя
особа яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача ОСОБА_4 про визнання
протиправним та скасування рішення,
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

22 квітня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Полтавській області, третя
особа яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача ОСОБА_4 про визнання
протиправним та скасування рішення,
зобов'язання вчинити дії.

Позивач просив визнати протиправним
рішення Інспекції ДАБК у Полтавській
області про реєстрацію декларації про
готовність об'єкта до експлуатації
"Семикімнатний житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1" за №ПТ 2 від
27.06.2013; скасувати декларацію про
готовність об'єкта до експлуатації
"Семикімнатний житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1" за №ПТ2 від
27.06.2013.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що Декларація про
готовність об'єкту до експлуатації
«Семикімнатний житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1» від 27.06.2013 № ПТ 22
була зареєстрована Інспекцією ДАБК у
Полтавській області з порушенням вимог
законодавства України про
містобудівну діяльність, оскільки
будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_1, не відповідає проектній
документації, яка була виготовлена на
будинок. Відповідно до Проекту,
виготовленого ТПВФ «Перспектива»
(замова №900 від 2008 року) ОСОБА_4 мав
будувати 6-кімнатний житловий будинок,
а згідно декларації про готовність -
побудував 7-кімнатний будинок. Рішенням
суду встановлено, що об'єкт є
самочинним будівництвом, яке порушує
права та законні інтереси інших осіб,
зокрема позивача у цій справі, будинок
розташований на земельній ділянці, яка
є більшою за відведену забудовнику
ОСОБА_4 відповідно до державного акту
про право власності на земельну
ділянку, а самозахват земельної
ділянки відбувся за рахунок суміжної
земельної ділянки позивача.

У зв'язку з наведеним, Інспекція ДАБК у
Полтавській області, будучи
повідомленою про зазначені порушення
забудовника, не мала права реєструвати
зазначену декларацію про готовність
об'єкта до вирішення цивільного спору
по суті. Не дивлячись на такі порушення,
відповідач зареєстрував подану ОСОБА_4
декларацію, всупереч вимогам
законодавства.

03 червня 2014 року позивачем було подано
заяву про уточнення позовних вимог,
згідно якої останній просив визнати
протиправним рішення Інспекції ДАБК у
Полтавській області про реєстрацію
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації "Семикімнатний житловий
будинок за адресою :АДРЕСА_1" за №ПТ
2 від 27.06.2013; скасувати реєстрацію
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації "Семикімнатний житловий
будинок за адресою: АДРЕСА_1" за
№ПТ2 від 27.06.2013.

Представник відповідача проти позову
заперечував, просив відмовити у
задоволенні позовних вимог. В
обґрунтування своїх заперечень
посилався на те, що реєструючи
декларацію про готовність об'єкта до
експлуатації "Семикімнатний житловий
будинок за адресою :АДРЕСА_1" за №ПТ
2 від 27.06.2013, відповідач діяв на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені чинним
законодавством, а тому рішення про
реєстрацію вказаної декларації є
законним та її реєстрація скасуванню
не підлягає.

Третя особа, ОСОБА_4, в судове засідання
не з'явився, повідомлений належним
чином про час, дату та місце розгляду
справи, причини неявки суду не
повідомив, клопотань не надав,
ставлення до позову також не виразив.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, приходить до
наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач є
власником земельної ділянки по АДРЕСА_2
на підставі державного акту про право
власності на земельну ділянку серія ЯЖ
№ 361405 від 30.07.2008.

Третя особа, ОСОБА_4, є власником
суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Вказані факти не ставились під сумнів у
ході розгляду справи, відтак вказане
питання судом не перевіряється.

З 2009 року між позивачем та ОСОБА_4
Київським районним судом м. Полтави
розглядався цивільно-правовий спір про
визнання дій ОСОБА_4 неправомірними та
усунення перешкод у праві власності
позивача на земельну ділянку,
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

Предметом спору у суді цивільної
юрисдикції було здійснення ОСОБА_4
самочинного будівництва житлового
будинку по АДРЕСА_1, яке порушило права
та інтереси позивача - ОСОБА_3, оскільки
частина збудованого житлового будинку
третьої особи розташована на земельній
ділянці, яка перебуває у приватній
власності позивача. Рішенням
Київського районного суду м. Полтава
від 18.11.2013 у справі 2-1278/11 встановлено, що
дійсно, частина житлового будинку по
АДРЕСА_1 розташована на земельній
ділянці ОСОБА_3 Будівництво житлового
будинку та паркану, що проводилося
ОСОБА_4 на земельній ділянці по АДРЕСА_1,
визнано самочинним.

Рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 13.02.2014 рішення
Київського районного суду м. Полтава
було скасовано в частині відмови у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3,
постановлено усунути перешкоди у
користуванні земельною ділянкою
позивача, зобов'язано звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку по
АДРЕСА_2.

Під час розгляду цивільної справи у
суді першої інстанції - 27.06.2013
Інспекція ДАБК у Полтавській області
зареєструвала декларацію про
готовність об'єкта до експлуатації:
«Семикімнатний житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1» за № ПТ 22.

Позивач вважає, що рішення Інспекції
ДАБК у Полтавській області щодо
реєстрації декларації про готовність
об'єкта до експлуатації є
неправомірним та таким, що порушує його
права та інтереси, а отже така
реєстрація декларації є протиправною.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно до частини третьої
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України, у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Надаючи оцінку діям Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Полтавській області при
реєстрації спірної декларації, суд
виходить з наступного.

Статтею 39 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
визначено, що прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів, що
належать до I - III категорій складності,
та об'єктів, будівництво яких
здійснювалося на підставі
будівельного паспорта, здійснюється
шляхом реєстрації відповідною
інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації. Форма декларації про
готовність об'єкта до експлуатації,
порядок її подання і реєстрації
визначаються Кабінетом Міністрів
України. Прийняття рішення про
реєстрацію (відмову у реєстрації)
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, видачу (відмову у видачі)
сертифіката здійснюється інспекціями
державного архітектурно-будівельного
контролю протягом десяти робочих днів
з дати подання відповідних документів.
Датою прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта є
дата реєстрації декларації про
готовність об'єкта до експлуатації або
видачі сертифіката. Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю відмовляють у реєстрації
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, якщо така декларація
подана чи оформлена з порушенням
встановлених вимог.

Крім того, відносини щодо прийняття та
реєстрації декларації про готовність
об'єкта до експлуатації або ж , за
наявності відповідних підстав, відмови
у проведенні реєстраційних дій,
регулюється Постановою Кабінету
Міністрів України від 13.04.2011 року №461
"Про питання прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів".

Судом встановлено, що спірна
Декларація про готовність об'єкту до
експлуатації була зареєстрована
відповідно до Наказу Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України №95 від 19.03.2013р., яким
затверджено Порядок прийняття в
експлуатацію індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них,
громадських будинків та будівель і
споруд сільськогосподарського
призначення І та II категорій
складності, які збудовані без дозволу
на виконання будівельних робіт, і
проведення технічного обстеження їх
будівельних конструкцій та інженерних
мереж (далі - Порядок).

Цей Порядок встановлює процедуру та
умови прийняття в експлуатацію
збудованих без дозволу на виконання
будівельних робіт та механізм
проведення технічного обстеження
будівельних конструкцій та інженерних
мереж, зокрема, індивідуальних
(садибних) житлових будинків, садових,
дачних будинків, господарських
(присадибних) будівель і споруд,
прибудов до них, збудованих у період з 05
серпня 1992 року до 12 березня 2011 року.

Відповідно до п. 3.2. Порядку замовник
або його уповноважена особа подає
особисто або надсилає
рекомендованим листом з описом
вкладення до Інспекції за
місцезнаходженням об'єкта заяву про
прийняття в експлуатацію об'єкта за
формою, наведеною у додатку 3 до цього
Порядку, до якої додаються:

- два примірники заповненої декларації;

- звіт про проведення технічного
обстеження будівельних конструкцій та
інженерних мереж об'єкта з висновком
про їх відповідність вимогам
надійності і безпечної експлуатації
(крім індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, прибудов до них загальною
площею до 300 квадратних метрів включно,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них загальною
площею до 100 квадратних метрів включно);

- засвідчені в установленому порядку
копії: документа, що посвідчує право
власності чи користування
земельною ділянкою, на якій розміщено
об'єкт; технічного паспорта.

Інспекція розглядає документи,
зазначені у пункті 3.2 цього розділу, та
приймає рішення про реєстрацію
декларації або її повернення у строк,
передбачений пунктом 3.1 цього розділу.

Відповідно до п. 3.4. Порядку, дані,
зазначені в декларації, повинні
узгоджуватись з документами, які
подаються разом з нею.

Всупереч п. 3.4. Порядку, як вбачається з
матеріалів справи, дані, зазначені у
декларації, не узгоджуються з поданими
документами.

Так, згідно рішення Київської районної
у м. Полтаві ради тринадцятої сесії
п'ятого скликання від 29.11.2007 року ОСОБА_4
була надана земельна ділянка площею 967
кв.м. Відповідно до даних технічного
паспорту ОСОБА_4 на момент введення
будинку в експлуатацію фактично
користувався земельною ділянкою
площею 1732 кв.м., що значно перевищує
розмір належної йому земельної
ділянки. Вказане не було спростовано у
ході розгляду даної адміністративної
справи.

Рішенням Київського районного суду м.
Полтава від 18.11.2013 встановлено, що
дійсно частина житлового будинку по
АДРЕСА_1 розташована на земельній
ділянці позивача. Будівництво
житлового будинку та паркану, що
проводилося ОСОБА_4 на земельній
ділянці по АДРЕСА_1, визнано самочинним.

Рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 13.02.2014р рішення
Київського районного суду м. Полтава
було скасовано в частині відмови у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та
постановлено усунути перешкоди у
користуванні земельною ділянкою
позивача, зобов'язано звільнити само
зайняту земельну ділянку по АДРЕСА_2.
Рішення набрало законної сили.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_4 було
безпідставно самостійно зайнято
частину земельної ділянки, що
розташована за адресою АДРЕСА_2 та
належить на праві власності ОСОБА_3
Рішенням суду встановлено, що об'єкт є
самочинним будівництвом, яке порушує
права та законні інтереси інших осіб,
зокрема позивача у цій справі, будинок
розташований на земельній ділянці, яка
є більшою за відведену забудовнику
ОСОБА_4 відповідно до державного акту
про право власності на земельну
ділянку, а самозахват земельної
ділянки відбувся за рахунок суміжної
земельної ділянки позивача.

Крім того, відповідно до технічного
паспорту встановлено, що за адресою
АДРЕСА_1 існує самозахват земельної
ділянки. Отже, за умови відсутності у
замовника документа, що підтверджує
власність або користування лишками
земельної ділянки реєстрація
декларації про готовність об'єкта була
неможлива.

У зв'язку з тим, що зазначені в
декларації про готовність об'єкту до
експлуатації «Семикімнатний житловий
будинок за адресою: АДРЕСА_1» не
узгоджуються з документами, які були
додані до декларації, зокрема із
державним актом на право власності на
земельну ділянку серія ЯЖ № 652180 від
28.01.2010р, а також з технічним паспортом
на житловий будинок, зазначена
декларація оформлена з порушенням
вимог, встановлених Порядком №95.

Згідно з п. 3.5. Порядку, Інспекція
повертає замовнику декларацію, якщо
вона подана чи оформлена з порушенням
вимог, установлених цим Порядком, у
тому числі у разі виявлення
невідповідності поданих документів
вимогам законодавства та виявлення
недостовірних відомостей у поданих
документах.

Проте, всупереч законодавчим вимогам,
Інспекція ДАБК у Полтавській області
зареєструвала подану ОСОБА_4
декларацію про готовність об'єкта до
експлуатації, чим порушила не лише
Порядок, але і права та законні
інтереси власника суміжної земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_2 - позивача
за цим позовом.

Крім того, суд звертає увагу на те, що,
як вбачається з матеріалів справи та не
було спростовано у ході її розгляду,
під час розгляду справи Київським
районним судом м. Полтави Інспекція
ДАБК у Полтавській області була
третьою особою, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору
на стороні позивача, ОСОБА_3 Крім цього,
сам позивач неодноразово звертався із
відповідними скаргами до Інспекції з
метою їх реагування на здійснення
самочинного будівництва. Таким чином,
Інспекція була обізнана щодо спору, що
існує між сусідами, та щодо спірного
моменту часткового розташування
будівництва на чужій земельній
ділянці.

Позивач неодноразово особисто
звертався до Інспекції щодо здійснення
ОСОБА_4 самочинного будівництва.
Листами № 7/16-01-17-6/93 від 10.07.2009 та №
7/16-01-17-6/175 від 05.10.2009 йому повідомлено, що
Інспекцією порушнику направлялись
відповідні вимоги про негайне
призупинення проведення будівельних
робіт, а також повідомлення про виклик
для надання пояснень.

Листом №7/16-01-23/561 від 12.04.2011 Інспекція
ДАБК у Полтавській області
підтверджувала, що житловий будинок
ОСОБА_4 є спірним об'єктом будівництва
та має місце факт самозахвату ОСОБА_4
земельної ділянки. У зв'язку з
наведеним відповідач повідомляв суддю
Київського районного суду м. Полтава,
що Інспекція вважає, що до вирішення
питання по суті у зазначеній справі,
питання про визнання права власності
на приватний житловий будинок за гр.
ОСОБА_4 за таких обставин не може
розглядатись.

Крім того, заходами забезпечення
позову, які застосовувались під час
розгляду цивільної справи №2-1278/11, було
накладено арешт на земельну ділянку по
АДРЕСА_1, а також ухвалою від 02.10.2013 було
накладено заборону Інспекції ДАБК у
Полтавській області реєструвати
декларацію про готовність об'єкту до
експлуатації стосовно житлового
будинку, розташованого по АДРЕСА_1.

З огляду на викладене, мають місце
підстави вважати, що декларацію про
готовність об'єкта до експлуатації
"Семикімнатний житловий будинок за
адресою :АДРЕСА_1" за №ПТ 2 від
27.06.2013 відповідачем було зареєстровано
протиправно, а відтак, відповідна
реєстрація підлягає скасуванню та
позовні вимоги в цій частині -
задоволенню.

Щодо позовної вимоги про визнання
протиправним рішення Інспекції ДАБК у
Полтавській області про реєстрацію
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації "Семикімнатний житловий
будинок за адресою :АДРЕСА_1" за №ПТ
2 від 27.06.2013, то вона задоволенню не
підлягаю, з огляду на наступне.

Як уже зазначалось вище, згідно з
частиною четвертою та десятою статті 39
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», прийняття
рішення про реєстрацію (відмову у
реєстрації) декларації про готовність
об'єкта до експлуатації, видачу
(відмову у видачі) сертифіката
здійснюється інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю
протягом десяти робочих днів з дати
подання відповідних документів.
Замовник відповідно до закону несе
відповідальність за повноту та
достовірність даних, зазначених у
поданій ним декларації про готовність
об'єкта до експлуатації, та за
експлуатацію об'єкта без
зареєстрованої декларації або
сертифіката.

З аналізу наведених правових норм
вбачається, що декларація про
готовність об'єкта до експлуатації
заповнюється замовником, який несе в
подальшому відповідальність за
повноту та достовірність даних,
зазначених у поданій ним декларації, та
не є правовим актом індивідуальної дії,
який виданий суб'єктом владних
повноважень. У даному спорі таким
рішенням може бути рішення Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю про реєстрацію такої
декларації, що безпосередньо
виражається у проведенні
реєстраційних дій.

Відтак, рішення про реєстрацію
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації також не є актом
індивідуальної дії, який в силу
приписів Кодексу адміністративного
судочинства України суд може визнати
протиправним.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини першої статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до частини другою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, обов'язок доведення обставин, які
стали підставою для прийняття
оскаржуваних дій покладено на
інспекцію.

В даному випадку відповідач не довів
правомірність своїх дій щодо спірної
реєстрації декларації про готовність
об'єкту до експлуатації «Семикімнатний
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1»
від 27.06.2013 № ПТ 22, у той час як
позивачем часткового доведено
обґрунтованість своїх вимог.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_3
підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного
судочинства, якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України, а
згідно частини третьої цієї ж статті,
якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Скасувати реєстрацію декларації № ПТ
22 від 27 червня 2013 року про
готовність об'єкта до експлуатації:
"Семикімнатний житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1".

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 витрати зі сплати
судового збору в розмірі 36,54 грн.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 26
серпня 2014 року.

Суддя
С.С. Бойко