Справа № К/9991/54144/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2014 року м. Київ
К/9991/54144/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Кочана В.М., Швеця В.В.,

розглянувши у порядку касаційного
письмового провадження за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Рівненської
міської ради про визнання дій
протиправними та стягнення
недоплаченої суми допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за касаційною скаргою
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Рівненської міської ради на
постанову Рівненського міського суду
від 21 грудня 2009 року та
постанову апеляційного суду
Рівненської області від 11 липня 2011
року,

в с т а н о в и л а:

В жовтні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог
зазначала, що є матір'ю малолітніх
дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, тому відповідно до статті
43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» позивач як застрахована
особа в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
має право на допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в розмірі, що встановлюється
правлінням Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом. Крім цього, діти позивача є
потерпілими від Чорнобильської
катастрофи, тому відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
позивач має право на допомогу по
догляду за потерпілою дитиною до
досягнення нею трирічного віку
виплачується у подвійному розмірі
допомоги, передбаченої законодавством
України, незалежно від факту роботи.
Проте управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Рівненської міської ради
виплатило позивачу зазначену допомогу
в значно меншому розмірі та відмовило
позивачу у їх перерахунку. Просила
поновити строк звернення до суду;
визнати протиправними дії відповідача,
внаслідок дій якого ОСОБА_1
ненарахована та невиплачена щомісячна
допомога по догляду за дитиною ОСОБА_2
до досягнення нею трирічного віку та
доплата на дитину, яка потерпіла від
Чорнобильської катастрофи за період з 9
липня до 31 грудня 2007 року та щомісячної
допомоги по догляду за дитиною ОСОБА_3
до досягнення ним трирічного віку за
період з 15 липня по 31 грудня 2007 року та
за період з 22 травня по 31 грудня 2008 року
у розмірі, передбаченому статтею 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»; стягнути з
відповідача на користь ОСОБА_1 різницю
недоплаченої допомоги по догляду за
дитиною ОСОБА_2 до досягнення нею
трирічного віку та доплати на дитину,
яка потерпіла від Чорнобильської
катастрофи, за період з 9 липня по 31
грудня 2007 року в сумі 3704,36 грн; стягнути
з відповідача на користь ОСОБА_1
різницю недоплаченої допомоги по
догляду за дитиною ОСОБА_3 до
досягнення ним трирічного віку та
доплати на дитину, яка потерпіла від
Чорнобильської катастрофи, за період з
15 липня по 31 грудня 2007 року в сумі 3663,58
грн та за період 22 травня по 31 грудня 2008
року в сумі 2849,75 грн, а всього на
загальну суму 6513,33 грн.

Постановою Рівненського міського суду
від 21 грудня 2009 року позов
ОСОБА_1 задоволено частково. Поновлено
строк звернення до суду.

Визнано протиправними дії управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Рівненської
міської ради щодо ненарахування та
невиплати ОСОБА_1 допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до статті 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» в розмірі, що обчислюється
з урахуванням встановленого статтею 62
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» та статті 58 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років, по догляду за донькою ОСОБА_2
за період з 9 липня по 31 грудня 2007 року
та по догляду за сином ОСОБА_3 за
періоди з 15 липня по 31 грудня 2007 року та
з 22 травня по 31 грудня 2008 року.

Зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Рівненської
міської ради нарахувати і виплатити
ОСОБА_1 допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
відповідно до статті 43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» та абзацу третього пункту
10 статті 30 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у подвійному розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років по
догляду за донькою ОСОБА_2 за період з 9
липня по 31 грудня 2007 року та по
доглядом за сином ОСОБА_3 за періоди з 15
липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня
по 31 грудня 2008 року з урахуванням
проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постановою апеляційного суду
Рівненської області від 11 липня 2011 року
апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Рівненської
міської ради задоволено частково.
Постанову Рівненського міського суду
від 21 грудня 2009 року частково
скасовано.

Визнано протиправними дії управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Рівненської
міської ради щодо ненарахування та
невиплати ОСОБА_1 допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до статті 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» в розмірі, що обчислюється
з урахуванням статті 58 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років по догляду за сином ОСОБА_3 за
період з 21 жовтня 2008 року по 31 грудня
2008 року.

Зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Рівненської
міської ради нарахувати і виплатити
ОСОБА_1 недоплачену допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до статті 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» та абзацу третього пункту
10 статті 30 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у подвійному розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років по
догляду за сином ОСОБА_3 за період з 21
жовтня 2008 року по 31 грудня 2008
року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Рівненської
міської ради за період з 9 липня 2007 року
по 31 грудня 2007 року по догляду за дочкою
ОСОБА_2 та за періоди з 15 липня 2007 року
по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року
по 20 жовтня 2008 року по догляду за сином
ОСОБА_3 залишити без розгляду.

В решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

Вказуючи на допущені, на думку
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Рівненської міської ради,
судами неповне з'ясування обставин, які
мають значення у справі, та порушення
норм чинного матеріального
законодавства, що призвело до
неправильного вирішення даного спору,
відповідач просить скасувати рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
та ухвалити нове судове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті судами
першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_1 є матір'ю
малолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти позивача
мають статус потерпілих від
Чорнобильської катастрофи. ОСОБА_1 є
застрахованою особою в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, тому
відповідно до статті 43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» має право на виплату
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.

Статтею 46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створенням мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до положень статті 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням» від 18 січня 2001
року № 2240-III (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
право на допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку має
застрахована особа (один із батьків
дитини, усиновитель, баба, дід, інший
родич або опікун), яка фактично
здійснює догляд за дитиною. Допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованим особам у формі
матеріального забезпечення у період
відпустки для догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку і
частково компенсує втрату заробітної
плати (доходу) у період цієї відпустки.
Допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається на кожну дитину.

Згідно зі статтею 43 Закону № 2240-III
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

При нарахуванні та виплаті цього виду
державної допомоги у 2007 році
відповідач керувався статтею 56 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року № 489-V,
якою передбачено, що у 2007 році допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» здійснюється за рахунок
коштів відповідної субвенції з
державного бюджету місцевим бюджетам у
розмірі, що дорівнює різниці між 50
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для непрацездатних, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 90
гривень для незастрахованих осіб та не
менше 23 відсотків прожиткового
мінімуму, встановленого для
працездатних осіб, для застрахованих
осіб, у порядку встановленому
Кабінетом Міністрів України, а також
пунктом 7 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» від
19 грудня 2006 року № 489-V, яким
зупинено на 2007 рік дію, зокрема, статті
43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Рішенням Конституційного Суду України
від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 зміни,
внесені пунктом 7 статті 71 «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»,
визнано такими, що не відповідають
Конституції України.

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Отже, в період з 9 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року відповідач був
зобов'язаний нараховувати та
сплачувати допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в розмірі, встановленому статтею 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI - правовідносини
щодо виплати допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку регулювалися Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» від
21 листопада 1992 року № 2811-ХII, дія якого
поширювалася на осіб, не застрахованих
в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(стаття 13) та Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» від 18 січня 2001
року № 2240-III, який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими законами. Статтею 15 Закону
№ 2811-ХII було передбачено, що допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.
Згідно зі статтею 43 Закону № 2240-III
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
внесені відповідні зміни до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням». Зокрема, змінами до статті
13 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» його дію
поширено на застрахованих осіб, а із
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» було виключено статті 40- 44.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано
неконституційними низку положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
в тому числі й пункт 25 розділу II цього
Закону щодо виключення статей 40- 44
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», а з 1 січня 2009
року - статті 13, 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».

Відповідно до першого речення абзацу
третього пункту 10 статті 30 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) допомога по
догляду за потерпілою дитиною до
досягнення нею трирічного віку
виплачується у подвійному розмірі
допомоги, передбаченої законодавством
України, незалежно від факту роботи.

Підпунктом «а» підпункту 5 пункту 28
розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI перше речення
абзацу третього пункту 10 статті 30
Закону № 796-ХІІ виключено.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення
підпункту «а» підпункту 5 пункту 28
розділу ІІ Закону № 107-VI визнані
неконституційними з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
рішення.

Частиною другою статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин) для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлювався річний строк.

Відповідно до положень частини першої
статті 100 Кодексу адміністративного
судочинства України в тій же редакції
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Позивач дізналася або повинна була
дізнатись про порушення свого права з
дати отримання допомоги у меншому
розмірі, ніж визначено законом, після
винесення Рішення Конституційного
Суду України від 9 липня 2007 року №
6-рп/2007, про що вона й зазначала у
позовній заяві. Позивач, яка отримувала
допомогу на першу дитину в січні 2007
року, звернулася до суду з позовом 21
жовтня 2009 року, тобто з пропущенням
річного строку щодо частини позовних
вимог. Відповідач у запереченнях на
позов наполягав на застосуванні статті
99 Кодексу адміністративного
судочинства України (а.с.27, 28).

Враховуючи викладене, апеляційний суд,
частково скасовуючи рішення суду
першої інстанції, прийшов до
обґрунтованого висновку про залишення
без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 про
стягнення допомоги за період з 9 липня
2007 року по 31 грудня 2007 року по догляду
за дочкою ОСОБА_2 та за періоди з 15 липня
2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня
2008 року по 20 жовтня 2008 року по догляду
за сином ОСОБА_3 в зв'язку з пропущенням
позивачем строку звернення до суду,
оскільки на цьому наполягав
відповідач.

Статтею 58 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»
затверджено на 2008 рік прожитковий
мінімум на одну особу з розрахунку на
місяць у розмірі: з 1 січня - 592 гривні, з 1
квітня - 605 гривень, з 1 липня - 607 гривень,
з 1 жовтня - 626 гривень, а прожитковий
мінімум для дітей віком до 6 років
встановлений у розмірі: з 1 січня - 526
гривень, з 1 квітня - 538 гривень, з 1 липня
- 540 гривень, з 1 жовтня - 557 гривень.

Проте апеляційний суд, змінюючи
рішення суду першої інстанції, в
резолютивній частині помилково
визначив допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, що підлягає стягненню з
відповідача, в розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років,
оскільки відповідно до статті 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» така допомога визначена у
розмірі не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Статтею 225 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
суд касаційної інстанції має право
змінити судове рішення, якщо у справі
немає необхідності досліджувати нові
докази або встановлювати обставини, а
судове рішення, яке змінюється, є
помилковим тільки в частині.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 225, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Рівненської
міської ради задовольнити частково.

Постанову апеляційного суду
Рівненської області від 11 липня 2011 року
змінити.

В абзацах третьому, четвертому
резолютивної частини постанови
замість слів «прожиткового мінімуму
для дітей віком до 6 років» зазначити
слова «прожиткового мінімуму,
встановленого законом».

В решті постанову апеляційного суду
Рівненської області від 11 липня 2011 року
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Кочан В.М.

Швець В.В.