Справа № 800/911/13
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2013-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2013 року м.
Київ справа № 800/911/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого суддіКравцова О.В.,
суддів:Веденяпіна О.А., Масло І.В.,
Єрьоміна А.В., Юрченко В.П.,

секретар судового засідання - Марчук
Л.А.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_6,

представника відповідача Ліходій
О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Вищого
адміністративного суду України справу
за адміністративним позовом ОСОБА_8 до
Вищої ради юстиції, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - ОСОБА_9, про скасування рішення
та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

5 грудня 2013 року ОСОБА_8 звернувся до
Вищого адміністративного суду України
із позовом до Вищої ради юстиції, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - ОСОБА_9, в якому
просив:

- скасувати рішення № 1191/0/15-13 від 12
листопада 2013 року Вищої ради юстиції
«Про відхилення пропозиції члена Вищої
ради юстиції від 16 жовтня 2012 року про
внесення подання про звільнення ОСОБА_9
з посади судді Апеляційного суду
Івано-Франківської області за
порушення присяги»;

- зобов'язати відповідача вчинити за
участю представника позивача певних
дій та за результатом вчинення яких в
повному необхідному та достатньому
обсязі зобов'язати відповідача
прийняти всебічне (мотивоване) та
законне рішення про звільнення з посад
низки суддів Городенківського
районного суду Івано-Франківської
області (навіть колишніх) за порушення
присяги, позаяк рішенням ЄСПЛ по справі
«Савіцький проти України» цих суддів
фактично визнано винним у скоєнні
катування в процесуальному аспекті.

Свої вимоги позивач
обґрунтовував тим, що Вища рада
юстиції, приймаючи рішення «Про
відхилення пропозиції члена Вищої ради
юстиції від 16 жовтня 2012 року про
внесення подання про звільнення ОСОБА_9
з посади судді Апеляційного суду
Івано-Франківської області за
порушення присяги», заперечила,
встановлені Європейським судом з прав
людини, факти катування в
процесуальному аспекті ОСОБА_8, а тому
дане рішення є повністю
необґрунтованим, незаконним, у зв'язку
з чим рішення підлягає безумовному
скасуванню, поєднаному із
зобов'язанням відповідача вчинити
певні та конкретні дії для
послідуючого прийняття обґрунтованого
та законного рішення, яке й прийняти.

В письмових запереченнях на
адміністративний позов Вища рада
юстиції зазначила, що не погоджується з
вимогами позивача, вважає їх
необґрунтованими, просить залишити
позов без задоволення, оскільки
відповідач не здійснював жодних
владних управлінських функцій
стосовно позивача, а тому Вища рада
юстиції не могла своїми діями чи
бездіяльністю порушити права ОСОБА_8

Представник позивача в судовому
засіданні свої позовні вимоги
підтримав повністю.

Представник Вищої ради юстиції з
твердженнями позивача, викладеними у
позовній заяві, не погодився, вважаючи
їх безпідставними та необґрунтованими,
а тому просив суд залишити позов без
задоволення.

Третя особа на стороні відповідача, яка
не заявляє самостійних вимог, в судове
засідання не з`явилась, хоча була
належним чином повідомлена про дату,
час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи та вирішення спору по
суті, колегія суддів встановила
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 26
липня 2012 року Європейський суд з прав
людини виніс рішення у справі
«Савіцький проти України» про виплату
позивачу державою Україна 152 тис. євро.
У зв'язку з даним рішенням член Вищої
ради юстиції Ізовітова Л.П. звернулась
до Апеляційного суду
Івано-Франківської області з вимогою
направити інформацію про рух справи за
скаргою ОСОБА_8 та дорученням № 522/0/4-12
від 8 серпня 2012 року почала проводити
перевірку щодо наявності підстав для
звільнення, зокрема, судді
Городенківського районного суду
Івано-Франківської області ОСОБА_9 (а.с.
51).

До Вищої ради юстиції 3 та 9 серпня 2012
року з Апеляційного суду
Івано-Франківської області надійшли
інформаційні довідки Тлумацького
районного суду Івано-Франківської
області про рух справи за скаргою
ОСОБА_8 на постанову начальника
слідчого відділу Городенківського
районного відділу Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Івано-Франківській області Бруса Б.Д.
від 30 листопада 2003 року про закриття
кримінальної справи по факту нанесення
йому тілесних ушкоджень працівниками
міліції, Городенківського районного
суду Івано-Франківської області про
рух цивільної справи за позовом ОСОБА_8
про зобов'язання відповідача вчинити
певні дії (а.с. 52-62).

За результатами перевірки відомостей,
викладених у зазначених довідках,
Ізовітова Л.П. звернулась до Вищої
ради юстиції з пропозицією від 16 жовтня
2012 року про внесення подання про
звільнення ОСОБА_9 з посади судді
Апеляційного суду Івано-Франківської
області (за дії, вчинені на посаді судді
Городенківського районного суду
Івано-Франківської області) за
порушення присяги (а.с.47-50).

Суддя ознайомився із зазначеною
пропозицією 27 листопада 2012 року та
надав пояснення щодо обставин розгляду
справи за скаргою ОСОБА_8 (а.с.31-32).

5 листопада 2013 року, за результатами
розгляду відповідного питання, секція
Вищої ради юстиції з питань
призначення суддів на посади та
звільнення їх з посад дійшла висновку
рекомендувати Вищій раді юстиції
прийняти рішення про відхилення
пропозиції члена Вищої ради юстиції
Ізовітової Л.П. від 16 жовтня 2012 року про
внесення подання про звільнення ОСОБА_9
з посади судді апеляційного суду
Івано-Франківської області за
порушення присяги (за дії, вчинені на
посаді судді Городенківського
районного суду Івано-Франківської
області) (а.с.21-25).

На засіданні Вищої ради юстиції 12
листопада 2013 року, дослідивши
матеріали перевірки, врахувавши
висновок секції Вищої ради юстиції,
пояснення судді, Вища рада юстиції
прийняла рішення відхилити пропозицію
члена Вищої ради юстиції Ізовітової
Л.П. від 16 жовтня 2012 року про внесення
подання про звільнення ОСОБА_9 з посади
судді Апеляційного суду
Івано-Франківської області за
порушення присяги (а.с.20).

Відповідно до витягу з протоколу
на засіданні 12 листопада 2013 року були
присутні 12 членів Вищої ради юстиції
(Лавринович О.В. -головуючий, Винокуров
С.М., Гаврилюк М.І., Ізовітова Л.П.,
Кобилянський М.Г., Колесниченко В.М.,
Кравченко К.Т., Кузьмишин В.М., Романюк
Я.М., Сафулько С.Ф., Темкіжев І.Х.,
Удовиченко О.С.). Результати
голосування були такими: « за внесення
подання» проголосував 1 член Вищої ради
юстиції, «проти» - 11 членів Вищої ради
юстиції, «утримались» - 0, «не брали
участі у голосуванні» - 0. (а.с. 26).

Надаючи пояснення у судовому засіданні
представник Вищої ради юстиції
вказала, що приймаючи оскаржуване
рішення, Вища рада юстиції керувалась
тим, що більшість від конституційного
складу Вищої ради юстиції голосувало
проти внесення подання, а тому рішення
Вищої ради юстиції від 12 листопада 2013
року повністю відповідає вимогам
законодавства.

Позивач вважає, що рішення Вищої ради
юстиції № 1191/0/15-13 від 12 листопада 2013
року «Про відхилення пропозиції члена
Вищої ради юстиції від 16 жовтня 2012 року
про внесення подання про звільнення
ОСОБА_9 з посади судді Апеляційного
суду Івано-Франківської області за
порушення присяги» слід скасувати та
зобов'язати відповідача ухвалити
рішення про внесення подання про
звільнення окремих суддів
Городенківського суду
Івано-Франківської області з посад.

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, Законом України
від 15 січня 1998 року № 22/98-ВР «Про
Вищу раду юстиції» (надалі - Закон №
22/98-ВР), Регламентом Вищої ради юстиції,
затверджений рішенням Вищої ради
юстиції від 4 жовтня 2010 № 791/0/15-10 (надалі
- Регламент), Законом України від 7 липня
2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус
суддів» (надалі - Закон № 2453-VI).

Частиною першою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) встановлено, що
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Частиною першою статті 6 КАС України
встановлено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Згідно з приписами частини першої
статті 55 Конституції України, пункту
другого мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України № 9-зп від
25 грудня 1997 року (справа за
зверненням жителів міста Жовті Води)
будь-яка особа має право звернутись до
суду, якщо її права порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації або мають місце інші
ущемлення прав та свобод.

З аналізу наведених норм та висновку
Конституційного Суду України
вбачається, що адміністративний суд
під час розгляду справи повинен
встановити факт або обставини, які б
свідчили про порушення прав, свобод чи
інтересів позивача з боку відповідача.

Статтею 2 Закону № 22/98-ВР встановлено,
що повноваження, організація і порядок
діяльності Вищої ради юстиції
визначаються Конституцією України, цим
Законом та регламентом Вищої ради
юстиції, який затверджується на її
засіданні.

Відповідно до пункту 3 частини першої
статті 131 Конституції України, пункту 3
частини першої статті 3 Закону № 22/98-ВР,
пункту 2 частини першої статті 85 Закону
№ 2453-VI до компетенції Вищої ради
юстиції належить здійснення
дисциплінарного провадження щодо
суддів Верховного Суду України і
суддів вищих спеціалізованих судів.

Згідно зі статтею 3 Закону № 22/98-ВР
Вищій раді юстиції серед інших надані
повноваження щодо внесення подання про
звільнення суддів з посад, в тому числі
за особливих обставин, однією з яких є
порушення суддею присяги.

Положеннями статті 30 Закону № 22/98-ВР
передбачено, що до Вищої ради юстиції з
пропозицією про прийняття подання про
звільнення судді з посади можуть
звертатися: Вища кваліфікаційна
комісія суддів України, член Вищої ради
юстиції.

Відповідно до статті 32 Закону № 22/98-ВР
питання про звільнення судді з підстав,
передбачених пунктами 4-6 частини п'ятої
статті 126 Конституції України, Вища
рада юстиції розглядає після надання
Вищою кваліфікаційною комісією суддів
України відповідного висновку або за
власною ініціативою.

Рішення щодо внесення Вищою радою
юстиції подання про звільнення судді
відповідно до пунктів 4, 5 та 6 частини
п'ятої статті 126 Конституції України
приймається більшістю членів від
конституційного складу Вищої ради
юстиції (11 голосів).

Частина друга статті 25 Закону № 22/98-ВР
передбачає, що відомості про наявність
підстав для звільнення судді з посади
за порушення присяги, про факт
дисциплінарного проступку судді
Верховного Суду України або судді
вищого спеціалізованого суду, про
порушення вимог щодо несумісності
суддею чи прокурором, про обставини,
викладені у скаргах на рішення Вищої
кваліфікаційної комісії суддів
України, а також на рішення про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності прокурорів
перевіряються членом Вищої ради
юстиції за дорученням Вищої ради
юстиції або Голови Вищої ради юстиції.

Відповідно до пункту 12 параграфу 2.2
глави 1 розділу 2 Регламенту за
наслідками проведеної перевірки член
ради складає довідку, у якій викладає
виявлені обставини і висновки та, за
наявності підстав, звертається до Ради
з пропозицією про прийняття подання
про звільнення судді.

Формою роботи секцій і Ради є
засідання, дати проведення яких та
проекти порядків денних визначає
Голова Ради. На засіданнях секції
попередньо розглядаються питання,
віднесені до повноважень Ради згідно з
законодавством (пропозиції,
рекомендації, подання, заяви та ін.). На
засіданнях Ради розглядаються
зазначені вище питання разом з
висновками секції (параграф 1 глави 2
розділу 1 Регламенту).

Відповідно до частини другої статті 24
Закону № 22/98-ВР засідання Вищої ради
юстиції проводяться відкрито. Закрите
засідання проводиться за рішенням
більшості від її конституційного
складу.

Частиною четвертою статті 24 Закону №
22/98-ВР встановлено, що рішення Вищої
ради юстиції приймається у приміщенні,
бути присутніми у якому іншим особам,
крім членів Вищої ради юстиції,
забороняється.

Згідно з пунктом 1 параграфу 4 глави 2
розділу 1 Регламенту засідання Ради, за
винятком частини, що проводиться у
закритому режимі, оформляється
протокольно, за підписом головуючого і
технічного секретаря.

Відповідно до пункту 7 параграфу 3 глави
2 розділу 1 Регламенту за результатами
розгляду питань порядку денного Рада
приймає, зокрема - рішення про
відхилення пропозиції пропозиції
(рекомендації) про звільнення судді.

Згідно з пунктом 10 цього ж параграфу
рішення Ради оголошує головуючий на
засіданні. Це оголошення є офіційним
оприлюдненням рішень.

Виходячи з аналізу відповідних
правових норм, внесення Вищою радою
юстиції за власною ініціативою подання
про звільнення суддів з посад є
дискреційним повноваженням. При цьому
владні управлінські функції Вища рада
юстиції здійснює щодо відповідних
суддів, оскільки публічно-правові
відносини у такому випадку виникають
між суддею та нею. Отже, у даному
випадку правовідносини виникли між
Вищою радою юстиції та суддею ОСОБА_9.,
відносно якого приймалось оскаржуване
рішення.

Враховуючи зазначене, суд дійшов
висновку, що позивач не є суб'єктом
правовідносин щодо розгляду
пропозиції члена Вищої ради юстиції
про внесення подання про звільнення
ОСОБА_9 з посади судді Апеляційного
суду Івано-Франківської області за
порушення присяги, оскільки
оскаржуване рішення Вищої ради юстиції
від 12 листопада 2013 року № 1191/0/15-13 не
стосується його прав, свобод або
інтересів, а відтак вказане рішення не
може порушити права, свободи або
інтереси позивача.

Що стосується позовних вимог в частині
зобов'язання Вищої ради юстиції
ухвалити рішення про внесення подання
про звільнення окремих суддів
Городенківського районного суду
Івано-Франківської області з посад,
слід зауважити, що тільки Вища рада
юстиції має виключне конституційне
повноваження вносити подання про
звільнення суддів з посади ( в тому
числі, і за наслідками встановлення
Вищою радою юстиції порушення суддею
присяги), і що будь-яких застережень чи
обмежень у реалізації цього
повноваження Конституція України не
передбачає.

Відповідно до частини четвертої статті
24 Закону № 22/98-ВР рішення приймається
більшістю від конституційного складу
Вищої ради юстиції, якщо інше не
передбачено цим Законом. Тобто, всі
акти Вищої ради юстиції приймаються
колегіально шляхом волевиявлення
членів Ради, а згідно з частиною
третьою статті 6 Закону № 22/98-ВР вплив
на членів Вищої ради юстиції у
будь-який спосіб забороняється.

Таким чином, з'ясувавши обставини
справи та перевіривши їх доказами,
зібраними під час розгляду справи,
позовні вимоги про скасування рішення
та зобов'язання вчинити певні дії
задоволенню не підлягають, оскільки
при прийнятті рішення Вищою радою
юстиції порушень прав, свобод та
інтересів позивача встановлено не
було.

За таких обставин, Вищий
адміністративний суд України вважає,
що підстави для задоволення позову
ОСОБА_8 до Вищої ради юстиції, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - ОСОБА_9, про
скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії відсутні, тому в
задоволенні його позову до Вищої ради
юстиції слід відмовити повністю.

На підставі наведеного, керуючись
статтями 18, 159-163, 171-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_8 до Вищої
ради юстиції, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - ОСОБА_9, про скасування рішення
та зобов'язання вчинити певні дії -
відмовити повністю.

Постанова є остаточною і не
підлягає перегляду в апеляційному чи
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Кравцов О.В.

Судді
Веденяпін О.А.

Масло І.В.

Єрьомін А.В.

Юрченко В.П.