Справа № 816/2406/14
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2014-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2014 р.Справа № 816/2406/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Водолажської Н.С. , Філатова Ю.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Глобинському районі
Полтавської області на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 08.07.2014р. по
справі № 816/2406/14

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в Глобинському районі
Полтавської області

до Автозаводськиого відділу
державної виконавчої служби
Кременчуцького міського управління
юстиції Полтавської області

про визнання дій протиправними та
скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Управління Пенсійного фонду
України в Глобинському районі
Полтавської області, звернувся до суду
із адміністративним позовом до
Автозаводського відділу державної
виконавчої служби Кременчуцького
міського управління юстиції, в якому
просить:

- визнати протиправними дії головного
державного виконавця Автозаводського
ВДВС Кременчуцького МУЮ Братчун О.О.
щодо направлення постанов про
відкриття виконавчого провадження №
40569111 від 05.11.2013, № 40569240 від 05.11.2014, № 40569174
від 05.11.2013, № 40569017 від 05.11.2013 з
порушенням строку, встановленого
частиною 5 статті 25 Закону України "Про
виконавче провадження";

- визнати протиправними дії головного
державного виконавця Автозаводського
ВДВС Кременчуцького МУЮ Братчун О.О.
щодо направлення постанови про
закінчення виконавчого провадження №
40569111 від 14.04.2014 з порушенням триденного
строку, встановленого частиною 3 статті
49 Закону України "Про виконавче
провадження";

- визнати незаконною та скасувати
постанову головного державного
виконавця Автозаводського ВДВС
Кременчуцького МУЮ Братчун О.О. від
14.04.2014 про закінчення виконавчого
провадження №40569111;

- визнати протиправною та скасувати
постанову начальника Автозаводського
ВДВС Кременчуцького МУЮ від 03.06.2014 про
перевірку матеріалів виконавчого
провадження.

В обґрунтування позовних вимог вказує,
що відповідачем за наслідками
прийняття постанов про відкриття
виконавчого провадження по стягненню з
ОСОБА_2 боргу зі сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування згідно
винесених вимог від 14.06.2012 № 319, від
12.02.2013 № 319, від 03.05.2013 № 319, рішення про
застосування штрафних санкцій від
11.02.2013 № 21, а також постанови про
закінчення виконавчого провадження по
стягненню боргу за рішенням про
застосування штрафних санкцій від
11.02.2013 № 21 було порушено строки
направлення позивачу вказаних
постанов. Крім того, вказує на
незаконність постанови головного
державного виконавця Братчун О.О. про
закінчення виконавчого провадження
від 14.04.2014 та постанови начальника
Автозаводського ВДВС про перевірку
матеріалів виконавчого провадження
від 03.06.2014 з огляду на порушення
відповідачем календарної черговості
задоволення вимог по стягненню
недоїмки, штрафних санкцій з єдиного
внеску.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 08.07.2014 року
в задоволенні адміністративного
позову було відмовлено.

Позивач, не погодившись із судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 08.07.2014 року
та прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, позивач посилається на
прийняття оскаржуваної постанови з
порушенням норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Вказує, що відмовляючи в задоволенні
позовних вимог суд першої інстанції
дійшов до неправомірного висновку про
необґрунтованість заявлених позовних
вимог.

Відповідач правом надання письмових
заперечень не скористався.

Представники позивача та відповідача у
судове засідання апеляційної
інстанції не з'явилися, про дату, час та
місце апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином.

Позивач надав клопотання, в якому
просив розглянути справу без участі
його уповноваженого представника.

Колегія суддів на підставі п.2 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними в
справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що на виконанні у Відділі
державної виконавчої служби
Глобинського районного управління
юстиції перебували виконавчі
документи УПФУ в Глобинському районі, а
саме:

- вимога від 14.06.2012 про стягнення з
ОСОБА_3 боргу зі сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 3 030,71 грн,
ВП № 36965573 (а.с. 36);

- вимога від 12.02.2013 про стягнення з
ОСОБА_3 боргу зі сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 5 613,42 грн,
ВП № 36965573 (а.с. 28);

- вимога від 03.05.2013 про стягнення з
ОСОБА_3 боргу зі сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 1 194,03 грн,
ВП № 38491798 (а.с. 32);

- рішення про застосування штрафних
санкцій за неподання, несвоєчасне
подання, подання не за встановленою
формою звітності, передбаченоъ Законом
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 11.02.2013 № 21 до
ОСОБА_3 в сумі 170,00 грн (а.с. 12).

У зв'язку з тим, що боржник працює в ТОВ
"АТП-15307", бухгалтерія якого знаходиться
за адресою: м. Кременчук, вул. Київська,
б. 65/2, а майна, що належить боржнику на
території Глобинського району не
виявлено, 30.10.2013 державним виконавцем
ВДВС Глобинського РУЮ були винесені
постанови про закінчення виконавчих
проваджень № 33045405, № 36958506, № 36965573, №
38491798 (а.с. 14, 30, 34, 38), виконавчі документи
направлені до примусового виконання до
Автозаводського ВДВС.

05.11.2013 головним державним виконавцем
Автозаводського ВДВС Братчун О.О.
відкрито виконавчі провадження:

- № 40569111 з примусового виконання
рішення про застосування штрафних
санкцій від 11.02.2013 № 21 (а.с. 39);

- № 40569017 з примусового виконання вимоги
від 14.06.2012 № 319 про стягнення єдиного
внеску (а.с. 40);

- № 40569240 з примусового виконання вимоги
від 03.05.2013 № 319 про стягнення єдиного
внеску (а.с. 41);

- № 40569174 з примусового виконання вимоги
від 12.02.2013 № 319 про стягнення єдиного
внеску (а.с. 42).

Відповідно до вимог ст. 33 Закону
України "Про виконавче провадження"
06.11.2013 виконавчі провадження було
об'єднано у зведене виконавче
провадження №41423913, про що свідчать
відповідні постанови (а.с.73, 86, 99).

Постановами державного виконавця
Братчун О.О. від 04.12.2013 звернуто
стягнення на дохід боржника:

- за ВП № 40569174 в загальному розмірі 6 205,05
грн, з яких борг за виконавчим
документом становить 5 613,42 грн, згідно
постанови про стягнення з боржника
виконавчого збору - 561,34 грн, згідно
постанови про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій -
30,29 грн (а.с. 75);

- за ВП № 40569240 в загальному розмірі 1 343,72
грн, з яких борг за виконавчим
документом становить 1 194,03 грн, згідно
постанови про стягнення з боржника
виконавчого збору - 119,40 грн, згідно
постанови про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій -
30,29 грн (а.с. 85);

- за ВП № 40569017 в загальному розмірі 3 364,07
грн, з яких борг за виконавчим
документом становить 3 030,71 грн, згідно
постанови про стягнення з боржника
виконавчого збору - 330,07 грн, згідно
постанови про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій -
30,29 грн (а.с. 102);

- за ВП № 40569111 в загальному розмірі 217,29
грн, з яких борг за виконавчим
документом становить 170,00 грн, згідно
постанови про стягнення з боржника
виконавчого збору - 17,00 грн, згідно
постанови про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій -
30,29 грн (а.с. 129).

07.04.2014 на депозитний рахунок відділу
надійшли грошові кошти в сумі 217,29 грн,
стягнуті з заробітної плати ОСОБА_3, які
державним виконавцем було розподілено
наступним чином: 170,00 грн - на користь
УПФУ в Глобинському районі в рахунок
погашення боргу, згідно рішення від
11.02.2013 № 21; 17,00 грн - виконавчий збір; 30,29
грн - витрати на проведення виконавчих
дій.

Постановою від 14.04.2014 виведено із
зведеного виконавчого провадження №
41423913 виконавче провадження № 40569111 по
примусовому виконанню рішення про
застосування штрафних санкцій від
11.02.2013 № 21 у зв'язку з його фактичним
повним виконанням (а.с. 133).

20.05.2014 на адресу УПФУ Глобинського
району надійшла постанова державного
виконавця Братчун О.О. від 14.04.2014 про
закінчення виконавчого провадження №
40569111 з примусового виконання рішення
про застосування штрафних санкцій від
11.02.2013 № 21, про що свідчить вхідний
штамп на копії конверту (а.с. 15, 16).

Не погоджуючись з винесеною постановою
та діями державного виконавця, позивач
21.05.2014 оскаржив їх в адміністративному
порядку до начальника Автозаводського
ВДВС Кременчуцького МУЮ в порядку ст. 82
Закону України "Про виконавче
провадження" (а.с. 17-19).

За наслідками перевірки матеріалів
зведеного виконавчого провадження №
41423913 начальником Автозаводського ВДВС
винесено постанову від 03.06.2014 про
відмову в задоволенні скарги УПФУ
Глобинського району, визнано дії
головного державного виконавця
Братчун О.О. щодо перерахування коштів
по зведеному виконавчому провадженню
№ 41423913 такими, що вчинені без порушень
вимог Закону України "Про виконавче
провадження" (а.с. 23-24).

Не погоджуючись з діями відповідача
щодо порушення строків по направленню
постанов про відкриття виконавчого
провадження та закінчення виконавчого
провадження, а також з рішенням
головного державного виконавця по
закінченню виконавчого провадження та
рішенням начальника Автозаводського
ДВС, позивач звернувся до суду із даним
позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що оскільки право позивача на
отримання копій постанов було
відновлено самим відповідачем, то
заявлені в цій частині позовні вимоги є
необґрунтованими. Крім того,
враховуючи, що винесені Управлінням
Пенсійного фонду України в
Глобинському районі Полтавської
області рішення про застосування
штрафних санкцій та вимоги про
стягнення єдиного внеску належать до
однієї черги стягнення, то
відповідачем не було порушено
встановленої законом черговості
задоволення вимог стягувачів.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Законом України "Про виконавче
провадження" визначено умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх в
добровільному порядку.

Відповідно до Закону України "Про
виконавче провадження", виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, зазначених у
цьому Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Частиною 2 статті 11 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Перевіряючи правомірність дій
головного державного виконавця з
приводу направлення позивачу копій
постанов про відкриття виконавчого
провадження та закінчення виконавчого
провадження, колегія суддів дійшла
висновку про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України
"Про виконавче провадження", копії
постанов державного виконавця та інші
документи виконавчого провадження
(далі - документи виконавчого
провадження), що державний виконавець
зобов'язаний довести до відома сторін
та інших учасників виконавчого
провадження, надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Як вказує позивач, в порушення
вищенаведених вимог Закону, державним
виконавцем не було направлено на його
адресу рекомендованим листом з
повідомленням постанов про відкриття
виконавчих проваджень № 40569174, № 40569240,
№ 40569017, № 40569111. Зазначив, що вказані
постанови надійшли разом з постановою
про перевірку матеріалів виконавчого
провадження 03.06.2014. На підтвердження
вказаного, позивачем до позовної заяви
додано копію конверту з відбитком
штемпеля від 10.06.2014 (а.с. 43).

В свою чергу, як вказує відповідач,
вищенаведені постанови про відкриття
виконавчих проваджень направлено
сторонам 06.11.2013 простою
кореспонденцією у зв'язку з
недостатнім забезпеченням марковою
продукцією, що підтверджується
доповідними записками на УДВС ГУЮ в
Полтавській області від 23.10.2013 та 21.11.2013
(а.с. 114-115) та витягом з журналу
реєстрації вихідної кореспонденції
відповідача (а.с. 112-113).

Також, як було встановлено судом першої
інстанції та знайшло своє
підтвердження під час судового
розгляду, відповідачем було повторно
направлено копії вказаних постанов про
відкриття виконавчого провадження
рекомендованим листом з повідомленням
разом з постановою про перевірку
матеріалів виконавчого провадження
від 03.06.2014, отримання яких не
заперечується позивачем.

За таких обставин колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції відносно того, що порушене
право позивача на отримання копій
вищевказаних постанов було відновлено
самим відповідачем, в зв'язку з чим,
заявлені в цій частині позовні вимоги є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Перевіряючи обґрунтованість заявлених
позовних вимог про визнання незаконною
та скасування постанови головного
державного виконавця Братчун О.О. про
закінчення виконавчого провадження
№40569111 з примусового виконання рішення
про застосування штрафних санкцій від
11.02.2013 № 21 та визнання протиправною,
скасування постанови начальника
Автозаводського ВДВС від 03.06.2014 про
перевірку матеріалів виконавчого
провадження, колегія суддів дійшла
висновку про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
через надходження 07.04.2014 на депозитний
рахунок відділу грошових коштів в сумі
217,29 грн, стягнутих з заробітної плати
ОСОБА_3, головним державним виконавцем
Автозаводського ВДВС вирішено
звернути стягнення на погашення боргу
по сплаті штрафних санкцій за рішенням
від 11.02.2013 № 21.

На думку позивача, вищенаведені дії
відповідача щодо примусового
стягнення з ОСОБА_3 коштів за рішенням
про застосування штрафних санкцій від
11.02.2013 № 21 порушують вимоги щодо
черговості задоволення вимог
стягувачів у разі недостатності
стягнутої суми, оскільки на виконанні
Автозаводського ВДВС перебували й інші
виконавчі документи позивача.

З даного приводу колегія суддів
зазначає, що порядок черговості
задоволення вимог стягувачів у разі
недостатності стягнутої суми для
задоволення всіх вимог стягувачів
визначений статтею ст. 44 Закону України
"Про виконавче провадження".

Так, відповідно до положень ч. 1
вищенаведеної статті Закону
встановлено, що у разі якщо сума,
стягнута з боржника, недостатня для
задоволення всіх вимог за виконавчими
документами, вона розподіляється
державним виконавцем між стягувачами в
порядку черговості, а саме:

1) у першу чергу задовольняються
забезпечені заставою вимоги щодо
стягнення з вартості заставленого
майна;

2) у другу чергу задовольняються вимоги
щодо стягнення аліментів,
відшкодування збитків та шкоди,
завданих внаслідок кримінального або
адміністративного правопорушення,
каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я, а також у зв'язку з втратою
годувальника;

3) у третю чергу задовольняються вимоги
працівників, пов'язані з трудовими
правовідносинами та зобов'язання за
єдиним внеском на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування;

4) у четверту чергу задовольняються
вимоги стягувачів за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, вимоги щодо
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування та страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування;

5) у п'яту чергу задовольняються вимоги
щодо податків та інших платежів до
бюджету, вимоги органів страхування з
обов'язкового страхування (крім вимог
щодо збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування);

6) у шосту чергу задовольняються всі
інші вимоги.

Як було встановлено під час розгляду
справи та підтверджується наявними в
ній доказами, в даному випадку у
вищевказаному зведеному виконавчому
провадженні один стягувач - Управління
Пенсійного фонду України в
Глобинському районі Полтавської
області, рішення про застосування
штрафних санкцій в розмірі 170 грн від
11.02.2013 № 21 по виконавчому провадженню №
40569111 винесено раніше ніж вищевказані
вимоги про стягнення єдиного внеску.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 1 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування

Пунктом 9 частини 1 статті 1 цього ж
Закону визначено, що страховими
коштами - є кошти, які формуються за
рахунок сплати єдиного внеску та
надходжень від фінансових санкцій
(штрафів та пені), що застосовуються
відповідно до закону.

У відповідності до положень ч. 27 ст. 8
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування", суми
фінансових санкцій розподіляються
відповідно до пропорцій, визначених
для розподілу єдиного внеску.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції в частині того, що оскільки
винесені позивачем рішення про
застосування штрафних санкцій та
вимоги про стягнення єдиного внеску
належать до однієї черги стягнення, то
відповідачем не було порушено
встановлений законом порядок
черговості задоволення вимог
стягувачів у разі недостатності
стягнутої суми для задоволення всіх
вимог стягувачів, а тому заявлені в цій
частині позовні вимоги є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, а
суд згідно із статтею 86 цього ж Кодексу,
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Колегія суддів зазначає, що позивачем,
як під час розгляду справи у суді
першої інстанції так і під час її
апеляційного перегляду, не було надано
належних та допустимих доказів на
підтвердження обґрунтованості
заявлених позовних вимог.

Натомість, відповідач, будучи суб'єктом
владних повноважень та заперечуючи
проти позову, довів правовірність
власних дій, які є предметом оскарження
позивачем.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З огляду на зазначене, колегія суддів
дійшла висновку, що в спірних
відносинах відповідач діяв на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, а також з
використанням повноважень з метою, з
якою ці повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення; безсторонньо
(неупереджено), добросовісно та
розсудливо.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що постанова Полтавського
окружного адміністративного суду від
08.07.2014 року по справі №816/2406/14
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог апелянта, позивача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Глобинському районі Полтавської
області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 08.07.2014р. по
справі №816/2406/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик
А.П.Судді(підпис) (підпис) Водолажська
Н.С. Філатов Ю.М.