Справа № 369/12184/13-а
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2014-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Волчок А.Я.
Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Глущенко
Я.Б.,

суддів:
Карпушової О.В., Шелест С.Б.,

розглянувши у письмовому провадженні
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Києво-Святошинському районі
Київської області про визнання
протиправним дій, зобов'язання вчинити
певні дії, за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на постанову
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 20 березня 2014
року, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Києво-Святошинському районі Київської
області, у якому просив визнати
неправомірними дії відповідача щодо
утримання з його пенсії грошових
коштів у сумі 20418,09 грн., зобов'язати
відповідача протягом одного місяця з
моменту набрання чинності рішенням
суду в даній справі виплатити йому вже
утримані з нього кошти.

Постановою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 20
березня 2014 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду -
скасуванню з таких підстав.

Так, суд першої інстанції дійшов
висновку про правомірність утримання з
позивача суми переплаченої йому
пенсії, оскільки останній не повідомив
територіальний орган Пенсійного фонду
України про своє працевлаштування
фізичною особою - підприємцем.

Проте, з такими висновками суду не
можна погодитися.

Колегією суддів установлено, що ОСОБА_2
є особою, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
інвалідом ІІ групи - з 2001 року,
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Києво-Свтятошинському районі
Київської області, отримуючи основну
пенсію по інвалідності відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

У жовтні 2013 року позивач отримав лист
від Управління Пенсійного фонду
України в Києво-Свтятошинському районі
Київської області від 09.10.2013 року
№11689/08, яким відповідач повідомив
адресата про виникнення в останнього
переплати пенсії внаслідок
неповідомлення про працевлаштування
за період з 26.02.2004 року по 31.10.2013 року в
сумі 20418,09 грн.

25.10.2013 року позивач звернувся до
територіального органу Пенсійного
фонду України за роз'ясненням підстав
виникнення такої переплати. У
відповідь на звернення ОСОБА_2
Управління Пенсійного фонду України в
Києво-Свтятошинському районі
Київської області листом від 15.11.2013
року №282/Ч-01 роз'яснило позивачу, що за
даними персоніфікованого обліку він,
починаючи з 20.02.2004 року, являється
фізичною особою-підприємцем. Проте,
всупереч вимогам Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 25.11.2005 року №22-1, не
повідомив відповідача про
працевлаштування протягом 10 днів з дня
такого. Крім того, в листі зазначено, що
з лютого 2004 року по липень 2010 року на
розмір пенсії позивача нараховувалась
індексація, а тому переплата, що
виникла за період з 26.02.2004 року по 31.10.2013
року, складає 20418,09 грн. При цьому, як на
законну підставу для утримання пенсії,
відповідач послався на ст. 50 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись із діями відповідача
щодо вчинюваних ним відрахувань з його
пенсії, ОСОБА_2 звернувся до суду із
даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, висновкам місцевого суду та
доводам апелянта, судова колегія
зважає на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що
починаючи з 2001 року, позивач отримує
пенсію як інвалід ІІ групи.

20.02.2004 року позивач був зареєстрований
як суб'єкт підприємницької діяльності,
що підтверджується копією
відповідного свідоцтва.

Положенням частини 1 статті 50 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
передбачено, що суми пенсій, виплачені
надміру внаслідок зловживань з боку
пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних,
можуть бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на підставі
рішень територіальних органів
Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Механізм повернення коштів, надміру
виплачених за призначеними пенсіями
визначений Порядком, затвердженим
постановою правління Пенсійного фонду
України від 21.03.2003 року № 6-4.

Пунктом 3 цього Порядку передбачено, що
повернення коштів, надміру виплачених
за призначеними пенсіями, проводиться
відповідно до статті 103 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» у випадках
виявлення подання громадянами
недостовірних відомостей про
заробітну плату чи інший дохід, стаж
роботи, несвоєчасного подання
відомостей про зміни у складі сім'ї
тощо.

Суми пенсії, надміру виплачені
пенсіонерові внаслідок зловживань з
його боку, стягуються на підставі
рішень органу, що призначає пенсії
(додаток 1).

Аналогічні положення викладені в
статті 103 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Враховуючи приведені норми,
відрахування виплаченої надміру суми
пенсії можливе лише за умови наявності
факту зловживань з боку пенсіонера.
Такі зловживання, за змістом
приведених норм, можуть полягати,
зокрема, в поданні недостовірних
відомостей про заробітну плату чи
інший дохід, а також про зміну суттєвих
обставин, які можуть вплинути на розмір
виплачуваної громадянину пенсії.

Із матеріалів справи слідує, що саме не
повідомлення позивача про набуття ним
статусу суб'єкта підприємницької
діяльності у лютому 2004 року розцінене
відповідачем, з яким погодився суд
першої інстанції, як зловживання.

Разом з тим, колегія суддів не
погоджується із таким висновком
місцевого суду, адже фактичними
обставинами не підтверджується
отримання позивачем будь-якого доходу
у зв'язку з підприємницькою діяльністю.
Так, позивач стверджує, що після
отримання у лютому 2004 року статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
він таку діяльність фактично не
здійснював та не міг здійснювати через
незадовільний стан здоров'я.

На підтвердження зазначеної обставини
позивачем надано витяг з медичної
амбулаторної картки, що свідчить про
наявність у нього захворювань,
пов'язаних з ліквідацією аварії на
ЧАЕС: ранній церебральний
атеросклероз, гіпертонічна хвороба II
ступеню, дисцикуляторна енцефалопатія
у вигляді стато-координаторних
порушень, органічне порушення
головного мозку. Психоорганічний
синдром, ішемічна хвороба серця,
стабільна стенокардія, стенозеруючий
атеросклероз коронарних артерій,
аорто-коронарне шунтування, сахарний
діабет середнього ступеню тяжкості,
фаза медикаментозної субкомпенсації,
діабетична периферична
полінейропатія, діабетична ангіопатія
нижніх кінцівок, діабетична ангіопатія
обох очей.

Доказом того, що позивач фактично не
отримував доходів, пов'язаних із
підприємництвом, є довідка ДПІ у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 21.10.2013 року №776/4/17-2 про те,
що у податкового органу відсутні дані
про доходи позивача за 2004 - 2013 роки, і що
заборгованість перед бюджет за
позивачем відсутня.

За визначенням Господарського кодексу
України, підприємництво - це
самостійна, ініціативна, систематична,
на власний ризик господарська
діяльність, що здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку (ст.
42).

Зважаючи на те, що зловживанням, у
розумінні ст. 50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», є, зокрема, приховання
особою обставин, які можуть вплинути на
розмір виплачуваної громадянину
пенсії, та обставина, що позивач
фактично не проводив систематичну
підприємницьку діяльність та не
отримував доходу (прибутку) свідчить
про відсутність зловживань з його боку,
адже відомості про його статус як
підприємця не могли вплинути на розмір
виплачуваної йому пенсії.

Таким чином, у відповідача відсутні
підстави для проведення відрахувань з
пенсії ОСОБА_2 на підставі статті 50
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Виходячи із завдання
адміністративного судочинства, яким є
захист прав, свобод та інтересів,
зокрема, фізичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, їхніх посадових і службових осіб
шляхом справедливого, неупередженого
та своєчасного розгляду
адміністративних справ, колегія суддів
доходить висновку про необхідність
відновлення права позивача шляхом
задоволення позовних вимог.

Отже, доводи апеляційної скарги
спростовують висновки суду першої
інстанції, які не відповідають
встановленим судом обставинам, та
прийняті з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. п. 4 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом порушено
норми матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212,
254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 20
березня 2014 року скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2
задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Києво-Святошинському районі Київської
області щодо утримання з пенсії ОСОБА_2
грошових коштів у розмірі 20418,09 грн.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Києво-Святошинському
районі Київської області виплатити
ОСОБА_2 утримані, в рахунок
відшкодування суми в розмірі 20418,09 грн.,
з його пенсії кошти.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання законної сили
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.В. Карпушова
суддяС.Б. Шелест

Головуючий суддя

Глущенко Я.Б.

Судді:

Карпушова О.В.

Шелест С.Б.