Справа № 2а/0470/10637/12
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 р. Справа № 2а/0470/10637/12
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Турової О.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
Державної податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі міста
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області до фізичної особи - ОСОБА_1 про
стягнення податкового боргу, -

в с т а н о в и в :

Державна податкова інспекція в
Амур-Нижньодніпровському районі міста
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області звернулася до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовом до
фізичної особи - ОСОБА_1, в якому просила
стягнути з відповідача податковий борг
у сумі 3734,99 грн. з податку на доходи
фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами в результаті річного
декларування, який виник внаслідок
несплати основного платежу
податкового зобов'язання, визначеного
податковим органом у податковому
повідомленні-рішенні форми «Р» від
12.05.2010р. №/0, винесеному на
підставі акту документальної
невиїзної перевірки від 22.03.2010р.

У судове засідання з розгляду справи
представник позивача не з'явився, про
час, дату та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, надав
суду клопотання про розгляд справи за
його відсутності в порядку письмового
провадження та просив задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач пред'явлений позов не
визнав, подав на нього письмові
заперечення, в яких просив повністю
відмовити у його задоволенні,
посилаючись на те, що податкове
повідомлення-рішення, яким ОСОБА_1
визначено грошове зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб, є
неузгодженим та оскаржується в
судовому порядку, отже, стягувати на
його підставі податковий борг до
винесення судового рішення відносно
правомірності цього податкового
повідомлення-рішення, є передчасним.

Відповідач також був належним чином
повідомлений про час, дату та місце
розгляду справи, проте у судове
засідання його представник не з'явився,
надав клопотання про розгляд справи за
його відсутності в порядку письмового
провадження.

Зважаючи на приписи ч.4 ст.122, ч.4, ч.6 ст.128
КАС України, а також на строки розгляду
адміністративних справ, встановлені
ст.122 КАС України, суд розглянув дану
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
доказами, оскільки не вбачає потреби
заслуховувати свідків та експертів.

Дослідивши матеріали справи та наявні
в них докази, проаналізувавши зміст
норм матеріального та процесуального
права, які регулюють спірні
правовідносини, суд приходить до
висновку про те, що даний
адміністративний позов задоволенню не
підлягає, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.03.2010р. державним
податковим інспектором відділу
адміністрування податків фізичних
осіб Державної податкової інспекції у
Амур - Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська було проведено
документальну невиїзну перевірку
фізичної особи ОСОБА_1 з питань
дотримання вимог Закону України «Про
податок з доході фізичних осіб» за
період з 01.01.2008р. по 31.12.2008р., за
результатами якої складено акт
перевірки №1020/17-1/НОМЕР_1 (а.с.4-5).

Як вбачається з означеного акту,
перевіркою було встановлено порушення
ОСОБА_1 вимог ст.67 Конституції України,
п.19.1 ст.19, п.17.2 ст.17, з урахуванням п.п.«ж»
п.1.3 ст.1, п.п.4.2.6, п.п.4.2.9 п.4.2 ст.4, п.п.8.2.1
п.8.2 ст.8 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб», що виявилося у
неподанні відповідачем декларації про
доходи фізичних осіб та несплаті ним до
бюджету податку з доходів фізичних
осіб у розмірі 3734 грн. 99коп.

Означений висновок обґрунтовано тим,
що за даними Дніпропетровського
відділення
реєстраційно-екзаменаційної роботи №2
УДАІ ГУ МВС України в
Дніпропетровській області, 22.10.2008р.
фізична особа ОСОБА_2 продав
транспортний засіб, а саме: автомобіль
марки Фольксваген «Пассат», який
перереєстровано на покупця ОСОБА_1
(ідентифікаційний код НОМЕР_1),
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_3 від
22.10.2008р., державний номер НОМЕР_2. Згідно
довідки - рахунку серії ДДР №410881 від
22.10.2008р., виданої ТОВ «ГИУС»,
вищевказаний автомобіль продано
громадянину ОСОБА_1 за 100 грн. При цьому
відповідно до інформації, отриманої
від Дніпропетровського відділення
реєстраційно-екзаменаційної роботи №2
УДАІ ГУ МВС України в
Дніпропетровській області, згідно
висновку незалежної експертної оцінки
автомобіля Фольксваген «Пассат» №1718/08
«а» від 22.10.2008р. ринкова вартість даного
автомобіля складає 24999грн. 93коп.
Враховуючи, що оціночна вартість
автомобіля складає 24999грн. 93коп., що є
об'єктом оподаткування, та з якої
податок не утримувався ТОВ «ГИУС»
згідно довідки - рахунку, податковий
орган дійшов висновку, що за базу для
визначення об'єкта оподаткування
фізичної особи (покупця) ОСОБА_1 повинно
прийматися позитивне значення різниці
між ціною експертної оцінки автомобіля
та сумою, вказаною у довідці - рахунку,
тобто 24999грн. 92коп. - 100грн. = 24899грн. 92коп.
У зв'язку із тим, що відповідачем не
надано декларацію про доходи за 2008 рік
та не сплачено податок з доходу,
отриманого як додаткове благо у
вигляді різниці між ціною експертної
оцінки автомобіля та сумою, вказаною у
довідці - рахунку, ОСОБА_1 було
донараховано грошові зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб у
розмірі 3734,99грн. із розрахунку 24899,92грн.
* 15% ( з урахуванням ст.7 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»).

На підставі акту перевірки
№1020/17-1/НОМЕР_1 від 22.08.2010р. позивачем
було винесено податкове
повідомлення-рішення від 12.05.2012 року №
/0, відповідно до якого ОСОБА_1
визначено до сплати суму грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб за основним платежем у
розмірі 3734грн. 99коп. (а.с.6).

Означене податкове
повідомлення-рішення було оскаржене
ОСОБА_1 у судовому порядку до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду. Вказаній
позовній заяві ОСОБА_1 було присвоєно
номер 2а/0470/13739/12 та автоматично
розподілено її судді Дєєву М.В.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
25.12.2012р. у справі №2а/0470/13739/12, залишеною
без змін ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 24.04.2014р., позовні вимоги ОСОБА_1 було
задоволено та скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Амур -
Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська форми «Р» від 12.05.2010р.
№/0 (а.с.95-96).

Відповідно до ч.ч.1,3,5 ст.254 КАС України
постанова або ухвала суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено цим
Кодексом, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Постанова або ухвала суду апеляційної
чи касаційної інстанції за наслідками
перегляду, постанова Верховного Суду
України набирають законної сили з
моменту проголошення, а якщо їх було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення їх копій особам,
які беруть участь у справі.

Зважаючи на наведене, судові рішення у
справі №2а/0470/13739/12 набрали законної
сили 24.04.2014р., про що також свідчить
відповідна відмітка на копії рішення
суду першої інстанції.

При цьому ч.1 ст.72 КАС України
встановлено, що обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Так, судовими рішеннями у справі
№2а/0470/13739/12 було встановлено, що
позиція податкового органу щодо
визначення об'єкту оподаткування у
спірних правовідносинах полягала в
тому, що оскільки автомобіль, що
придбав ОСОБА_1, одночасно має дві
оцінки (зазначену в довідці - рахунку
та експертну оцінку), то базу для
визначення об'єкту оподаткування у
вигляді одержаної знижки (ч. «е» п.п.4.2.9
п.4.2 ст.4 Закону) приймається позитивне
значення різниці між ціною експертної
оцінки автомобіля та сумою, вказаною у
довідці - рахунку. Однак, відповідно до
п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), об'єктом
оподаткування резидента є його
загальний місячний оподатковуваний
дохід, до складу якого відповідно до
п.п.«е» п.п.4.2.9 п.4 ст.4 Закону включається
в тому числі дохід, отриманий платником
податку від його працедавця як
додаткове благо у вигляді вартості
безоплатно отриманих товарів (робіт,
послуг), а також суми знижки з ціни
(вартості) товарів (послуг), що
перевищує звичайну, розраховану за
правилами визначення звичайних цін (у
розмірі такої знижки). Якщо додаткові
блага надаються у формах, відмінних від
грошової, об'єкт оподаткування
обчислюється за правилами, визначеними
пунктом 3.4 ст.3 цього Закону. Якщо
додаткові блага надаються особою, що не
є працедавцем платника податку, чи
особою, яка діє від імені або за
дорученням такого працедавця, то такі
доходи прирівнюються з метою
оподаткування до подарунків з їх
відповідним оподаткуванням. Отже,
знижка з ціни товару відноситься до
оподаткованого доходу, як про це
зазначав податковий орган, натомість
розмір такої знижки, має бути
визначений відповідно до вимог
вказаних норм права, а саме, виходячи з
поняття звичайної ціни товарів, яке
визначено п.п.1.20.1, п.п.1.20.2 п.1.20 ст.1
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», згідно яких
звичайна ціна товарів (робіт, послуг)
має бути визначена виходячи з
інформації про укладені на момент
продажу такого товару (роботи, послуги)
договори з ідентичними (однорідними)
товарами (роботами, послугами) у
співставних умовах. З огляду на
розрахунки податкового органу, суд
прийшов до висновку, що об'єкт
оподаткування ним визначений не у
спосіб, що передбачений Законом
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» та Законом України «Про
оподаткування прибутку підприємств».
Також рішеннями у справі №2а/0470/13739/12
встановлено, що у податкового органу не
було підстав, за наявністю яких,
останній відповідно до п.п.1.20.10 п.1.20 ст.1
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» та п.4.3 ст.4
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», мав право визначити
податкові зобов'язання за непрямим
методом, що також вказує на те, що
рішення податкового органу про
донарахування податкових зобов'язань
ОСОБА_1 прийнято не на підставі та не у
спосіб, що передбачалися чинним на той
час законодавством.

Зважаючи на те, що податкове
повідомлення-рішення позивача форми
«Р» від 12.05.2010р. №/0, на підставі
якого останній просить стягнути з
відповідача податковий борг, визнано
протиправним та скасовано судовими
рішеннями у справі №2а/0470/13739/12, що
набрали законної сили, підстави для
задоволення даного адміністративного
позову відсутні.

Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного
позову Державної податкової інспекції
в Амур-Нижньодніпровському районі
міста Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до фізичної
особи - ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу - відмовити у повному
обсязі.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу
до Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Турова