Справа № 813/5411/14
Суддя: Лейко-Журомська Майя Вікторівна
Дата ухвалення: 2014-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/5411/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді Лейко-Журомської
секретар судового засідання Сільник
за участю представника відповідача
Борис Т.В., розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом ОСОБА_2 до
Червоноградського міського центру
зайнятості, міської ради м.
Червонограда про зобов'язання до
Позивач звернувся до Львівського
окружного адміністративного суду з
позовом до Червоноградського міського
центру зайнятості, міської ради м.
Червонограда, у якому просить,
керуючись пунктом 2 частини 4 статті 105,
частиною 1 статті 257 КАС України із
застосуванням статті 267 КАС України, а
також з урахуванням статей 3, 43 та 48
Конституції України, пункту 1 частини 3
статті 42 Закону України «Про місцеве
самоврядування», частини 2 статті 19
Закону України «Про зайнятість
населення», частини 3 статті 21 та статті
115 КЗпП України зобов'язати
відповідачів працевлаштувати його з
урахуванням побажань в м. Червонограді
або поблизу м. Червонограда в строк,
встановлений судом відповідно до
частини 1 статті 257 КАС України з
обов'язковим застосуванням статті 267
КАС України, будь-яким робітником,
врахувавши стан його здоров'я. В
обґрунтування позовних вимог
зазначено, що позивач перебуває на
обліку в Червоноградському міському
центрі зайнятості як безробітний.
Центр зайнятості має право одержувати
від підприємств адміністративні дані
про наявність вакантних робочих місць,
у тому числі призначених для
працевлаштування інвалідів, характер і
умови праці на них, направляти для
працевлаштування на підприємства при
наявності там робочих місць громадян,
які звертаються до служби зайнятості,
відповідно до рівня їх освіти і
професійної підготовки з урахуванням
їх побажань. Вказано, що побажання
позивача щодо розміру заробітної плати
та строків її виплати згідно з
положеннями статті 48 Конституції
України та статті 115 КЗпП України
відповідають здоровому глузду.
Зазначено, що діяльність
Червоноградського міського центру
зайнятості здійснюється під
керівництвом Червоноградської міської
ради. Однак протягом тривалого часу
відповідачі не працевлаштували
позивача з врахуванням його побажань,
ані на постійну, ані на тимчасову
роботу, не залучили до громадських,
оплачуваних робіт. Зазначено, що
посилання на відсутність вакансій та
коштів є неповажними, оскільки міська
рада м. Червонограда жодного разу не
включала по своїй ініціативі на
розгляд виконавчого комітету питання
про стан безробіття в м. Червонограді,
шляхи його подолання із залученням
директора Червоноградського міського
центру зайнятості, безробітних, які
тривалий час стоять на обліку,
керівників підприємств, бізнесменів та
приватних підприємців.
На адресу суду від позивача надійшло
клопотання про розгляд справи за його
В судовому засіданні представник
Червоноградського міського центру
зайнятості позов заперечив. Зазначив,
що центром зайнятості позивачу
неодноразово була запропонована
робота, його скеровували на вільні
робочі місця в ДП філію «Сокальський
райавтодор», до ФОП ОСОБА_3, ПП
«Агрофірма ім. Б. Хмельницького», ПП
«Авто люкс». Від пропонованої роботи
позивач відмовлявся, бо його не
влаштовувала заробітна плата, або ж він
не надавав відповіді на пропозицію.
Представник відповідача вказав, що
громадські роботи через відсутність
фінансування не проводились. Також
позивач відмовився від проходження
навчання з основ підприємницької
діяльності та від започаткування
підприємницької діяльності. Зазначив,
лікарської-консультативної комісії
позивачу протипоказана робота в умовах
шуму, на висоті, з рухомими механізмами
під напругою, що унеможливлює підбір
підходящої роботи, проходження
професійної підготовки та
перепідготовки за професіями
електрозварника ручного зварювання,
газорізальника, зварювальника. Також
вказав, що центр зайнятості не має
повноважень влаштувати особу на
роботу, а лише може запропонувати її,
тобто сприяти у працевлаштуванні.
Червоноградська міська рада на адресу
суду скерувала заперечення на позов. У
запереченні вказано, що стаття 2 КЗпП
України встановлює право громадян на
працю, включаючи право на вільний вибір
професії, роду занять і роботи , що
забезпечується державою. Зазначено, що
міська рада не є центральним органом
влади, котрий реалізує державну
політику у сфері зайнятості населення
та трудової міграції, а також не є
суб'єктом господарювання, який надає
послуги з посередництва у
працевлаштуванні. Також вказано, що
серед повноважень міської ради,
визначених статтями 25, 26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», які є виключними, відсутні
повноваження, щодо працевлаштування
будь-яких осіб. Зазначено, що в позові
не наведено жодної дії чи
бездіяльності стосовно заявленого
позивачем питання, які б вчинила міська
рада, використовуючи свої
повноваження, з метою, якою ці
повноваження надано. Враховуючи
наведене просить відмовити у
задоволенні позовних вимог.
Червоноградською міською радою подано
клопотання про розгляд справи за
відсутності уповноваженого
Заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, всебічно і повно з'ясувавши всі
факти, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для вирішення
спору по суті, суд встановив наступні
обставини та надав їм правову оцінку.
З матеріалів справи судом встановлено,
що ОСОБА_2 перебуває в
Червоноградському міському центрі
зайнятості як безробітний з метою
пошуку підходящої роботи.
Оскільки він виявив бажання займатися
підприємницькою діяльністю, центром
зайнятості було проведено ряд
семінарів та надано професійну
консультацію. Також сформовано заявку
на проходження навчання з основ
підприємницької діяльності, проте
позивач відмовився від проходження
навчання та від започаткування
підприємницької діяльності.
Окрім того, ОСОБА_2 було запропоновано
роботу в ДП філія «Сокальський
райавтодор», ПП «Агрофірма ім.
Б.Хмельницького», ПП «Автолюкс», від
якої позивач відмовився, оскільки його
не влаштовувала заробітна плата.
Центром зайнятості рекомендовано
позивачу працевлаштуватись на
постійну роботу до ФОП ОСОБА_3
бетонярем, однак позивачем відповіді
на пропозицію не надано.
Як зазначив представник відповідача за
час перебування позивача на обліку в
центрі зайнятості не було робіт
тимчасового характеру, які
відповідають освіті, професійному
досвіду позивача, а громадські роботи
через відсутність фінансування з
місцевого бюджету не провадились.
лікарсько-консультативної комісії
ОСОБА_2 протипоказана робота в умовах
шуму, на висоті, з рухомими механізмами
під напругою, що унеможливлює підбір
підходящої роботи, проходження
професійної підготовки та
перепідготовки за професіями
електрозварника ручного зварювання,
газорізальника, зварювальника.
Як вбачається з матеріалів справи,
Червоноградський міський центр
зайнятості запропонував позивачу
пройти перенавчання на
слюсаря-сантехніка, монтажника
санітарно-технічних систем і
устаткування, однак він відмовився від
Окрім того, ОСОБА_2 звернувся до
Червоноградської міської ради з заявою
щодо можливості його працевлаштування.
При прийнятті рішення суд виходить з
Відповідно до статті 43 Конституції
України кожен має право на працю, що
включає можливість заробляти собі на
життя працею, яку він вільно обирає або
на яку вільно погоджується.
Держава створює умови для повного
здійснення громадянами права на працю,
гарантує рівні можливості у виборі
професії та роду трудової діяльності,
професійно-технічного навчання,
підготовки і перепідготовки кадрів
відповідно до суспільних потреб.
Згідно з частиною 2 статті 2 КЗпП
України право громадян України на
працю, - тобто на одержання роботи з
оплатою праці не нижче встановленого
державою мінімального розміру, -
включаючи право на вільний вибір
професії, роду занять і роботи,
забезпечується державою. Держава
створює умови для ефективної
зайнятості населення, сприяє
працевлаштуванню, підготовці і
підвищенню трудової кваліфікації, а
при необхідності забезпечує
перепідготовку осіб, вивільнюваних у
результаті переходу на ринкову
Статтею 6 Закону України «Про
зайнятість населення» передбачено, що
кожен має право на вільний вибір місця,
виду діяльності та роду занять, яке
забезпечується державою шляхом
створення правових, організаційних та
економічних умов для такого вибору.
Реалізація права на вибір місця, виду
діяльності та роду занять здійснюється
шляхом самостійного забезпечення
особою своєї зайнятості чи звернення з
метою працевлаштування до роботодавця
або за сприяння центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері зайнятості населення
та трудової міграції, чи суб'єкта
господарювання, який надає послуги з
посередництва у працевлаштуванні.
Відповідно до статті 17 Закону України
«Про зайнятість населення» формування
та реалізацію державної політики у
сфері зайнятості населення
забезпечують у межах своїх повноважень
Верховна Рада України, Кабінет
Міністрів України, центральний орган
виконавчої влади у сфері соціальної
політики, інші центральні органи
виконавчої влади, Верховна Рада
Автономної Республіки Крим та Рада
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцеві державні адміністрації, органи
місцевого самоврядування.
Відповідальність за виконання
основних напрямів реалізації
державної політики у сфері зайнятості
населення покладається на
міністерства та інші центральні органи
виконавчої влади, Раду міністрів
Автономної Республіки Крим, обласні,
Київську та Севастопольську міські
державні адміністрації, органи
місцевого самоврядування.
Згідно з частиною 1 статті 22 цього
Закону Основними завданнями
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
зайнятості населення та трудової
міграції, його територіальних органів
є: 1) реалізація державної політики у
сфері зайнятості населення та трудової
міграції; 2) внесення пропозицій
Міністру - керівнику центрального
органу виконавчої влади у сфері
соціальної політики щодо формування
державної політики у сфері зайнятості
населення; 3) сприяння громадянам у
підборі підходящої роботи; 4) надання
роботодавцям послуг з добору
працівників; 5) участь в організації
проведення громадських та інших робіт
тимчасового характеру; 6) сприяння
громадянам в організації
підприємницької діяльності, зокрема
шляхом надання індивідуальних та
групових консультацій; 7) участь у
реалізації заходів, спрямованих на
запобігання масовому вивільненню
працівників, профілактика настання
страхового випадку, сприяння
мобільності робочої сили та зайнятості
населення в регіонах з найвищими
показниками безробіття,
монофункціональних містах та
населених пунктах, залежних від
містоутворюючих підприємств; 8)
організація підготовки,
перепідготовки і підвищення
кваліфікації безробітних з
урахуванням поточної та перспективної
потреб ринку праці; 9) проведення
професійної орієнтації населення; 10)
додаткове сприяння у працевлаштуванні
окремих категорій громадян, які
неконкурентоспроможні на ринку праці;
11) здійснення контролю за
використанням роботодавцями та
безробітними коштів Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
Частиною 2 статті 22 Закону України «Про
зайнятість населення» передбачено, що
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
зайнятості населення та трудової
міграції, його територіальні органи
відповідно до покладених на них
завдань: здійснюють управління та
оперативне розпорядження фінансовими
ресурсами Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття в межах
затвердженого бюджету Фонду
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», управління майном;
забезпечують функціонування Єдиної
інформаційно-аналітичної системи,
зокрема, формують базу даних про вільні
робочі місця (посади) на підставі
інформації, що надійшла від
роботодавців та суб'єктів
господарювання, які надають послуги з
посередництва у працевлаштуванні;
ведуть облік осіб, які звертаються за
сприянням у працевлаштуванні, та
наданих їм послуг; здійснюють
реєстрацію безробітних, ведуть облік
наданих їм послуг; організовують
професійне навчання зареєстрованих
безробітних з урахуванням поточної та
перспективної потреб ринку праці;
організовують роботу з підтвердження
професійної кваліфікації за
результатами неформального
професійного навчання за робітничими
професіями; інформують населення,
органи виконавчої влади та навчальні
заклади про попит та пропонування
робочої сили на ринку праці, права та
гарантії у сфері зайнятості населення
та у разі настання безробіття;
здійснюють в установленому
законодавством порядку збирання,
опрацювання, подання та поширення
адміністративних даних про попит та
пропонування робочої сили на ринку
праці, надання соціальних послуг
населенню та роботодавцям; аналізують
показники попиту та пропонування
робочої сили і вносять центральному
органу виконавчої влади у сфері
соціальної політики пропозиції щодо
прогнозування розвитку ринку праці;
беруть участь у розробленні основних
напрямів реалізації державної
політики у сфері зайнятості населення
на середньостроковий період,
територіальних програм зайнятості
населення та їх виконанні; сприяють
працевлаштуванню безробітних на
підприємствах, що залучаються до
реалізації державних цільових програм
та інфраструктурних проектів, у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України; взаємодіють з
роботодавцями з питань визначення
поточної та перспективної потреби в
робочій силі, професійного навчання
населення та укомплектування вільних
робочих місць; ведуть перелік суб'єктів
господарювання, які надають послуги з
посередництва у працевлаштуванні;
здійснюють обмін інформацією з
Пенсійним фондом України для
забезпечення виконання вимог цього
Закону та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття»; беруть участь у
проведенні наукових досліджень з
питань зайнятості населення,
функціонування ринку праці та
соціального захисту населення від
безробіття, вивчають міжнародний
досвід з метою запровадження
інноваційних форм сприяння зайнятості
населення, виступають замовником
наукових робіт, досліджень і
методичного забезпечення; беруть
участь у здійсненні міжнародного
співробітництва для розв'язання
проблем зайнятості населення,
соціального захисту громадян від
безробіття та трудової міграції;
видають роботодавцям дозволи на
застосування праці іноземців та осіб
без громадянства з веденням обліку
таких дозволів; проводять
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення в порядку, встановленому
центральним органом виконавчої влади у
сфері соціальної політики, центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, та
Пенсійним фондом України. Таке
розслідування здійснюється шляхом
звіряння даних, зазначених у
документах страхувальника, з базою
даних центрального органу виконавчої
влади, що забезпечує формування та
реалізує державну податкову і митну
політику, та Пенсійного фонду України,
а у разі потреби - шляхом проведення
виїзних планових та позапланових
перевірок страхувальників; здійснюють
контроль за використанням коштів Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття, застосовують в
установленому законодавством порядку
фінансові санкції та накладають
адміністративні штрафи; надають
безоплатно підприємствам, установам та
організаціям незалежно від форми
власності, виду діяльності та
господарювання, фізичним особам, які
використовують працю інших осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством про працю, консультації
з питань працевлаштування інвалідів;
забезпечують надання соціальних
послуг та виплату матеріального
забезпечення відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» та цього Закону.
Стаття 10 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» передбачає,
що сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
Відповідно до статті 25 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
сільські, селищні, міські ради
правомочні розглядати і вирішувати
питання, віднесені Конституцією
України, цим та іншими законами до їх
В статті 26 зазначеного Закону
міститься перелік питань, які
вирішуються сільськими, селищними,
міськими радами виключно на пленарних
Згідно з статтею 34 цього Закону до
відання виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад у сфері
соціального захисту населення зокрема
належить підготовка і подання на
затвердження ради цільових місцевих
програм поліпшення стану безпеки і
умов праці та виробничого середовища,
територіальних програм зайнятості та
заходів щодо соціальної захищеності
різних груп населення від безробіття,
організація їх виконання; участь у
розробленні цільових регіональних
програм поліпшення стану безпеки і
умов праці та виробничого середовища,
зайнятості населення, що
затверджуються відповідно районними,
Враховуючи викладене, із зазначених
вище правових норм до кола повноважень
Червоноградського міського центру
зайнятості та Червоноградської
міської ради не входить обов'язок
персонального працевлаштування
громадян з врахуванням індивідуальних
побажань, про що позивач просить
зобов'язати відповідачів у позовній
Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
Відповідно до частини 3 статті 2 та
статті 11 КАС України суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого суб'єкти владних
повноважень зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Згідно з статтею 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
Таким чином, виходячи з заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України та матеріалів справи,
враховуючи вищевикладене, суд прийшов
до висновку, що позовні вимоги позивача
безпідставні, непідтверджені
матеріалами справи, не доведені у
судовому засіданні, і тому у
задоволенні позову слід відмовити
Ухвалою від 01 серпня 2014 року позивачу
відстрочено сплату судового збору за
подачу даної позовної заяви до
ухвалення судового рішення у справі,
тому слід стягнути з ОСОБА_2 судовий
збір в сумі 73,08 грн.
Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 128, 159-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -
У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі
73,08 грн. (сімдесят три гривні 08 коп.).
Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Львівський окружний
адміністративний суд.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.
У разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.
Постанова суду, якщо інше не
встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 21
серпня 2014 року.

Суддя
М.В. Лейко-Журомська