Справа № 804/6868/14
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
12 серпня 2014 р. Справа №804/6868/14 15 год. 05
хвил. Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:
головуючого судді суддівВерба І.О.
Боженко Н.В., Коренева А.О. при секретарі
судового засіданняЧмоні А.О. за участю:
позивача представника відповідача
ОСОБА_5 Безбородової О.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_5 до
Державної ветеринарної та
фітосанітарної служби України про
визнання протиправним та скасування
наказу, та поновлення на посаді, -
15 травня 2014 року ОСОБА_5 звернувся до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до Державної
ветеринарної та фітосанітарної служби
України, в якому просить:
- визнати протиправним та
скасувати наказ Державної
ветеринарної та фітосанітарної служби
України від 14 квітня 2014 року №156-К про
звільнення ОСОБА_5 з посади начальника
управління ветеринарної медицини у м.
Дніпропетровську - головного
державного інспектора ветеринарної
медицини м. Дніпропетровська;
- поновити ОСОБА_5 на посаді
начальника управління ветеринарної
медицини у м. Дніпропетровську -
головного державного інспектора
ветеринарної медицини м.
Дніпропетровська з 15 квітня 2014 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 16 травня 2014
року позовну заяву ОСОБА_5 залишено без
руху у зв'язку із недотриманням вимог
статті 106 Кодексу адміністративного
судочинства України, та надано строк
для усунення недоліків до 13 червня 2014
17 червня 2014 року на адресу суду
надійшла заява позивача про долучення
до матеріалів справи документів,
перелічених у додатках до позовної
заяви, у двох примірниках. З поштового
штемпелю на конверті вбачається
направлення поштового відправлення 13
Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 18 червня 2014
року відкрито провадження в
адміністративній справі №804/6868/14.
В обґрунтування позову зазначено, що
відповідач припустився порушення
статті 40 Кодексу законів про працю
України, згідно якої не допускається
звільнення працівника з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
в період його тимчасової
непрацездатності та в період
перебування у відпустці, оскільки, з 15
квітня 2014 року він перебував на
лікарняному у відділенні неврології
Міської лікарні №16 м. Дніпропетровська
у зв'язку із значним погіршенням
Відповідач проти позову заперечив
повністю, зазначивши, що позивач був
звільнений правомірно у зв'язку із
виявленням обставин, що перешкоджають
перебуванню державного службовця на
державній службі, у зв'язку із
відсутністю у відповідача інформації
про знаходження працівника на
лікарняному, підстав для скасування
наказу відповідач не вбачав.
Відповідачем заявлено клопотання про
виклик та допит свідків на
підтвердження факту перебування
позивача 15 квітня 2014 року на нараді. У
зв'язку із визнанням позивачем
вказаних обставин, суд не знайшов
підстав для задоволення такого
В судовому засіданні сторони
підтримали обрані правові позиції.
Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, колегія суддів
дійшла наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_5 наказом начальника управління
ветеринарної медицини в
Дніпропетровській області №10 від 25
лютого 2008 року був призначений на
посаду начальника управління -
головного державного інспектора
ветеринарної медицини у м.
Вироком Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 18 грудня
2013 року по кримінальній справі
№204/2977/13-к, №1/204/75/13 ОСОБА_5 буд визнаний
винним у скоєнні злочину,
передбаченого частиною 2 статті 368
Кримінального кодексу України із
застосуванням статті 69 Кримінального
кодексу України у вигляді 5 років
позбавлення волі без позбавлення права
займати певні посади і займатися
певною діяльністю, без конфіскації
майна.

Відповідно до статті 75 Кримінального
кодексу України судом було звільнено
ОСОБА_5 від відбування основного
покарання у виді позбавлення волі, якщо
він протягом 3 років випробувального
строку не вчинить нового злочину та
виконає покладені на нього обов'язки.

Вирок набрав законної сили 8 січня 2014
року.

Наказом від 14 квітня 2014 року №156-к
Державна ветеринарна та фітосанітарна
служба України, керуючись положенням
«Про Державну ветеринарну та
фітосанітарну службу України», на
підставі вироку Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
18 грудня 2013 року, подання начальника
Головного управління ветеринарної
медицини в Дніпропетровській області
від 14 лютого 2014 року №4-2-1-13/168,
погодження Міністерства аграрної
політики та продовольства України від
27 березня 2014 року №37-25-4-7/3718, погодження
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації від 8 квітня 2014 року
№43-1828/0/2-14, звільнила 15 квітня 2014 року
ОСОБА_5 з посади начальника управління
ветеринарної медицини у м.
Дніпропетровську - головного
державного інспектора ветеринарної
медицини м. Дніпропетровська,
відповідно до пункту 5 статті 30 Закону
України «Про державну службу»
(виникнення обставин, що перешкоджають
перебуванню державного службовця на
державній службі, у зв'язку з визнанням
його винним у вчиненні злочину,
передбаченого частиною 2 статті 368
Кримінального кодексу України).

Відповідно до пункту 5 статті 30 Закону
України «Про державну службу», крім
загальних підстав, передбачених
Кодексом законів про працю України,
державна служба припиняється у разі
виявлення або виникнення обставин, що
перешкоджають перебуванню державного
службовця на державній службі (стаття 12
цього Закону).

Статтею 12 Закону України «Про державну
службу» передбачено обмеження,
пов'язані з прийняттям на державну
службу і, зокрема, зазначено, що не
можуть бути обраними або призначеними
на посаду в державному органі та його
апараті особи, які мають судимість, що є
несумісною із зайняттям посади.

Розглядаючи справи вказаної категорії,
згідно вказівки Інформаційного листа
Вищого адміністративного суду України
від 26 травня 2010 року №753/11/13-10, належить
встановити відноситься відповідно до
чинного законодавства звільнена особа
до таких, що мають судимість, оскільки
публічні службовці, котрі звільнені
від покарання та яким покарання судом
призначається, але у вироку
постановляється про його остаточне і
безумовне невиконання, визнаються
такими, що не мають судимості, а тому
підстав для їх звільнення з публічної
служби за пунктом 5 статті 30 Закону
України «Про державну службу» немає.

Враховуючи приписи статей 75, 77, 88, 89
Кримінального кодексу України суд
дійшов висновку, що особа, яка
звільнена від відбування покарання із
випробувальним строком, не вважається
такою, що не має судимості.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_5, згідно листка непрацездатності
серія АПН №662869, перебував у стаціонарі
КУ «ДКБ №16» ДОС з 15 квітня 2014 року до
30.04.2010 року за загальним захворюванням.

В судовому засіданні позивач зазначив,
що о 7:30 15 квітня 2014 року він звернувся
до лікарні у зв'язку із погіршенням
самопочуття, зареєструвався та поїхав
на виробничу нараду яка тривала з 8:10-8:15
ранку до 8:30, після наради повернувся до
лікарні.

Судом встановлено, підтверджено
позивачем та представником
відповідача перебування позивача на
роботі 14 та 15 квітня 2014 року.

Згідно табеля робочого часу за квітень
2014 року останнім робочим днем ОСОБА_5
визначено 15 квітня 2014 року (а.с.45).

В день звільнення 15 квітня 2014 року
позивач був присутній на виробничій
нараді, де було заслухано його звіт з
питань виконання плану роботи служби,
що підтверджено також протоколом
(а.с.48-49).

Поряд з цим, відповідачем наданий акт
від 15.04.2010 року, складений о 8:20-8-40, про
вручення позивачу спірного наказу про
звільнення (а.с.50), що не заперечується
сторонами.

18 квітня 2014 року Управлінням
ветеринарної медицини в м.
Дніпропетровську здійснено
перерахування заробітної плати в
розмірі 2977 грн.

В судовому засіданні позивач надав
листки непрацездатності, якими
підтверджено період тимчасової
непрацездатності позивача з 12 березня
2014 року по 17 березня 2014 року
(амбулаторний режим), з 15 квітня 2014 року
по 30 квітня 2014 року (режим стаціонар), з 5
травня 2014 року по 16 травня 2014 року
(режим стаціонар), з 19 травня 2014 року по
30 травня 2014 року (режим стаціонар), з 29
травня 2014 року по 16 червня 2014 року.
Позивач пояснив суду, що у день
проведення судового засідання 29 липня
2014 року на лікарняному не перебував.

Вирішуючи заявлений спір, суд зазначає,
що позивача звільнено із порушенням
встановленого порядку звільнення. Днем
звільнення вважається останній день
фактичного виконання особою трудових
обов'язків - в розглянутому випадку 15
квітня 2014 року.

Законом України «Про державну службу»
не врегульовано правовідносини щодо
звільнення державного службовця під
час його перебування на лікарняному, в
такому випадку слід під час звільнення
застосовувати положення частини 3
статті 40 Кодексу законів про працю
України, за якою не допускається
звільнення працівника з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
в період його тимчасової
непрацездатності, а також, у період
перебування працівника у відпустці. Це
правило не поширюється лише на випадок
повної ліквідації підприємства,
установи, організації.

Згідно пункту 17 Пленуму Верховного
Суду України «Про практику розгляду
судами трудових спорів» від 6 листопада
1992 року №9:

- правила про недопустимість
звільнення працівника в період
тимчасової непрацездатності, а також у
період перебування у відпустці
(частина 3 статті 40 Кодексу законів про
працю України) стосуються як
передбачених статтями 40, 41 Кодексу
законів про працю України, так й інших
випадків, коли розірвання трудового
договору відповідно до чинного
законодавства провадиться з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу;

- розірвання трудового договору з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу не може бути
визнано обґрунтованим, якщо в день
звільнення працівнику видано
лікарняний листок (довідку в
установлених законом випадках) про
його тимчасову непрацездатність.

Правомірність застосування норм
частини 3 статті 40 Кодексу законів про
працю України у разі звільнення за
пунктом 5 статті 30 Закону України «Про
державну службу» також прямо
вбачається із постанови Верховного
Суду України від 20 жовтня 2009 року,
винесеною із вказівкою про
необхідність формування єдиної
практики, забезпечення однакового
застосування судами законодавства,
запобігання порушенням ними норм
матеріального і процесуального права
під час розгляду аналогічних справ.

Вищевказаною постановою Верховного
Суду України скасовані ухвала Вищого
адміністративного суду України від 20
березня 2009 року та постанова
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14 липня 2008
року, залишена в силі постанова
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 23 жовтня 2007
року, в якій однією із неправомірних
підстав звільнення позивача було його
звільнення в період його тимчасової
непрацездатності, що суперечить
вимогам частини 3 статті 40 Кодексу
законів про працю.

Такого ж висновку дійшов Київський
апеляційний адміністративній суд в
постанові від 7 лютого 2013 року по справі
№2а-5978/11/2670.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про звільнення позивача із
порушенням встановленого порядку
звільнення, що є підставою для
задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_5 до
Державної ветеринарної та
фітосанітарної служби України про
визнання протиправним та скасування
наказу, та поновлення на посаді -
задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Державної ветеринарної та
фітосанітарної служби України від 14
квітня 2014 року №156-К про звільнення
ОСОБА_5 з посади начальника управління
ветеринарної медицини у м.
Дніпропетровську - головного
державного інспектора ветеринарної
медицини м. Дніпропетровська.

Поновити ОСОБА_5 на посаді начальника
управління ветеринарної медицини у м.
Дніпропетровську - головного
державного інспектора ветеринарної
медицини м. Дніпропетровська з 15 квітня
2014 року.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складений 18
серпня 2014 року.

Головуючий суддя
Суддя
Суддя
І.О. Верба
Н.В. Боженко А.О.
Коренев