Справа № 1326/9067/12,1326/992/12
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 р.
Справа № 876/5891/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Яворського І. О., Кухтея Р. В.;

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України у Франківському районі м.
Львова на постанову Франківського
районного суду м. Львова від 27
листопада 2012 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України у Франківському районі м.
Львова про зобов'язання вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

24 жовтня 2012 року Франківським районним
судом м. Львова зареєстровано позовну
заяву ОСОБА_1 до управління Пенсійного
фонду України у Франківському районі м.
Львова про зобов'язання управління
Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова
встановити з 01 січня 2012 року підвищення
до пенсії як реабілітованому
громадянину у розмірі 25 % мінімальної
пенсії за віком відповідно до п «г» ст.
77 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» виходячи з мінімального
розміру пенсії за віком, встановленого
ч. 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

В обґрунтування вимог позовної заяви
зазначено, що позивач є реабілітованим
громадянином, тому має право на вказане
підвищення до пенсії.

Ухвалою Франківського районного суду
м. Львова від 02 листопада 2012 року
позовні вимоги позивача за період з 01
січня 2012 року по 23 квітня 2012 року
залишено без розгляду.

Постановою Франківського районного
суду м. Львова від 27 листопада 2012 року
позов задоволено. Зобов'язано
управління Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова
здійснити перерахунок надбавки до
пенсії і проводити відповідні виплати
ОСОБА_1, як члену сім'ї політично
репресованого, згодом реабілітованого
і якого було примусово переселено в
розмірі, передбаченому п. «г» ст. 77
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» із розрахунку 25%
мінімальної пенсії за віком,
встановленої ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» починаючи з 24 квітня 2012
року з урахуванням попередніх виплат.

Зазначену постанову мотивовано тим, що
відповідач без законних підстав не
здійснив виплату позивачу належної
соціальної допомоги.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідачем - управлінням
Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова, подано
апеляційну скаргу до Львівського
апеляційного адміністративного суду, в
якій висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою в задоволенні позову
відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги вказано, що судом першої
інстанції порушено ст.ст. 9, 11, 100, 159, 163
КАС України, постанову Кабінету
Міністрів України «Про підвищення
рівня пенсійного забезпечення
громадян» від 16 липня 2008 року № 645.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не прибули, про дату,
час і місце апеляційного розгляду були
повідомлені належним чином, а тому,
колегія суддів, відповідно до п. 2 ч. 1
ст. 197 КАС України, вважає можливим
проведення розгляду справи за їхньої
відсутності, в порядку письмового
провадження, за наявними у справі
матеріалами та на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
проаналізувавши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів не знаходить підстав для її
задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування. Докази, одержані
з порушенням закону, судом при
вирішенні справи не беруться до уваги.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Безспірно встановлено, що позивач
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова та
отримує пенсію по віку з врахуванням
підвищення до пенсії реабілітованих
громадян в розмірі 43,52 грн. на підставі
Постанови Кабінету Міністрів України
від 16 липня 2008 року № 654.

Згідно п. "г" ч. 1 ст.77 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" громадянам, які
необґрунтовано зазнали політичних
репресій і згодом були реабілітовані,
призначені пенсії підвищуються на 50%, а
членам їх сімей, яких було примусово
переселено, - на 25% мінімальної пенсії
за віком.

Згідно п. 6 Розділу XV Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" до прийняття відповідного
закону до пенсій, передбачених цим
Законом, установлюються надбавки та
здійснюється їх підвищення згідно із
Законом України "Про пенсійне
забезпечення". Зазначені надбавки та
підвищення встановлюються в розмірах,
що фактично виплачувалися на день
набрання чинності цим Законом з
наступною індексацією відповідно до
законодавства про індексацію грошових
доходів населення. Виплата їх
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України "
Про пенсійне забезпечення " має вищу
юридичну силу в порівнянні з
Постановою Кабінету Міністрів України
від 16 липня 2008 року № 654. Отже,
відповідач неправомірно виплачував
підвищення до пенсії в меншому розмірі,
ніж це передбачено п. "г" ч. 1 ст. 77
зазначеного Закону.

У відповідності до ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
мінімальна пенсія за віком дорівнює
прожитковому мінімуму, встановленому
для осіб, що втратили працездатність.
Положення ч. 3 ст. 28 цього Закону, на
думку колегії суддів. не є перешкодою
для застосування величини
мінімального розміру пенсії за віком
до обрахування інших пенсій чи доплат
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого крім
передбаченого ч. 1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

Колегія суддів вважає за необхідне
звернути увагу, що пенсія є періодичним
платежем, виплата якої, за загальним
правилом, не обмежена у часі.
Підвищення до пенсії, яке є додатковою
виплатою особі, яка визнана такою, що
має на нього право, нерозривно
пов'язано з виплатою пенсії і також має
не визначений у часі граничний термін
виплати.

Отже, вирішуючи питання про
зобов'язання нарахувати та виплатити
відповідні періодичні платежі, у разі
відсутності спору про право особи на
отримання підвищення до пенсії або
встановлення такого права в судовому
порядку, не можна обмежувати орган,
відповідальний за здійснення їх
нарахування і виплати, певним часовим
проміжком, якщо не відбулося змін у
законодавстві.

Тобто, органи Пенсійного фонду України
зобов'язані проводити нарахування та
виплати відповідних періодичних
платежів, зокрема, реабілітованим
громадянам до втрати ними такого права.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції приходить до переконання про
підставність позовних вимог ОСОБА_1
щодо нарахування та виплати підвищення
до пенсії як реабілітованому
громадянину відповідно до п. "г" ч.1 ст. 77
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" в розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком починаючи з 24 квітня 2012
року.

Оскільки функції з призначення,
нарахування та виплати пенсії позивача
здійснює Пенсійний фонд України в
особі управління Пенсійного фонду у
Франківському районі м. Львова,
відповідний обов'язок слід покласти на
відповідача у справі.

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивача у
передбаченому п. "г" ч. 1 ст. 77 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
розмірі колегія суддів не вбачає.

Узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції переконаний, що
судом першої інстанції надано належну
оцінку наявним у справі доказам, а їх
достатня кількість та взаємний зв'язок
у сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
наявність підстав для задоволення
позову.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції визнає, що судом
першої інстанції, при вирішенні даного
публічно-правового спору, правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, тому
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова
залишити без задоволення, а постанову
Франківського районного суду м. Львова
від 27 листопада 2012 року в справі №
2а-1326/992/12 (№1326/9067/12) - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
С. П.
Нос

Судді:
І. О.
Яворський

Р. В.
Кухтей