Справа № 2-а-66/11/1524
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2014-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а-66/11/1524

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції:
Панчук Анатолій Іванович

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Одесі апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Роздільнянської
районної державної адміністрації
Одеської області на постанову
Роздільнянського районного суду
Одеської області від 22 лютого 2011 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Роздільнянської районної державної
адміністрації Одеської області про
визнання дій протиправними та
стягнення недоплаченої разової
грошової допомоги,-

В С Т А Н О В И В:

18 жовтня 2010 року ОСОБА_2 звернувся з
адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Роздільнянської
районної державної адміністрації
Одеської області про визнання дій
протиправними та стягнення разової
грошової допомоги за 2004-2010 роки.

В обґрунтування позову зазначено, що
ОСОБА_2 є учасником бойових дій і
відповідно до частини 5 ст.12 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
держава повинна йому виплачувати
щорічно до 5 травня разову грошову
допомогу у розмірі п'яти мінімальних
пенсій за віком. Однак у встановленому
періоді та виплати здійснювалися в
розмірі, меншому ніж передбачено цим
Законом, на підставі Законів України
«Про державний бюджет» на 2003, 2004, 2005 та
2007 роки у розмірі 90 грн. в 2003 році, 120 грн.
в 2004 році, 250 грн. в 2005 році та 280 грн. у 2007
році та на 2008, 2009, 2010 роки. Посилаючись
на дані обставини, просив суд визнати
неправомірними дії відповідача
Управління праці і соціальної політики
Роздільнянської районної державної
адміністрації Одеської області по
невиплаті йому разової допомоги в
установленому законодавством мірі і
стягнути з Державного казначейства
України заборгованість по виплатам
виходячи з мінімальної пенсії за віком
в сумі 3436,50 грн., так як кошти управлінню
на виплату допомоги в повному розмірі з
державного бюджету в цей період не
виділялись.

Постановою Роздільнянського районного
суду Одеської області від 22 лютого 2011
року адміністративний позов
задоволено частково. Стягнуто з
Управління праці та соціального
захисту населення Роздільнянської
районної державної адміністрації
Одеської області на користь ОСОБА_2
суму 3150 грн. грн. недоплаченої щорічної
грошової допомоги за 2010 р. як учаснику
бойових дій. В іншій частині позову
відмовлено в зв'язку з пропуском строку
позовної давності.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням Управління
праці та соціального захисту населення
Роздільнянської районної державної
адміністрації Одеської області подало
апеляційну скаргу, у якій зазначає, що
судом першої інстанції при вирішенні
справи порушено норми матеріального
права, а також допущено неповне
з'ясування обставин справи, у зв'язку з
чим ставиться питання про скасування
постанови суду першої інстанції з
прийняттям нової постанови суду про
відмову у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 повністю.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.
Враховуючи, що зазначених клопотань не
надходило, справа розглянута в порядку
письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду в межах
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України
при прийнятті нових законів або
внесення змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є учасником бойових дій,
проходив військову службу в Республіці
Афганістан і має право на пільги,
встановлені законодавством України
для ветеранів війни - учасників бойових
дій.

Його право підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1, виданим
безстроково 31 липня 1997 року.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції, що
позовні вимоги щодо порушення прав
позивача за період з 2004 року по 05 травня
2009 року не підлягають задоволенню,
оскільки строк позовної давності
пропущено з неповажних причин. Підстав
для поновлення пропущеного з
неповажних причин строку для звернення
до суду не має, не надано доказів
поважності пропуску. Клопотання про
поновлення строку не заявлялось.

Крім того, колегія суддів погоджується
із висновком суду першої інстанції, що
виходячи із пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
позивачеві розміру допомоги до 5
травня, застосуванню підлягають саме
норми Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» (в редакції
Закону № 367-14 від 25.12.1998 року),
відповідно до якого щорічно до 5 травня
учасникам бойових дій надається у
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат.

Всупереч вимог ст. 12 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» відповідачем
виплачувалася позивачу щорічна разова
грошова допомога у розмірі,
передбаченому постановою Кабінету
міністрів України від 07.04.2010 року № 299.
З огляду на те, що Закон України Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» має вищу юридичну
силу в порівняні з Постановою Кабінету
Міністрів України від 07.04.2010 року № 299
відповідач неправомірно виплачував
щорічну разову допомогу у меншому
розмірі.

При цьому, апелянтом в порушення вимог
частин 1, 2 статті 71 КАС України не
надано жодних доказів на спростування
правомірності оскаржуваної постанови
суду першої інстанції.

Разом з тим, колегія суду вважає, що з
врахуванням того, що суд не наділений
повноваженнями здійснювати
нарахування, перерахунок пенсій,
підвищення до пенсії та надбавок,
визначаючи конкретний розмір, висновок
суду першої інстанції про стягнення з
відповідача на користь позивача 3 150
грн. є помилковим, тому і цій частині
позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 202 п. 4 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи, але
допустив порушення норм матеріального
права при вирішенні справи.

Отже, апеляційна скарга Управління
праці та соціального захисту населення
Роздільнянської районної державної
адміністрації Одеської області
підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Роздільнянської районної державної
адміністрації Одеської області -
задовольнити частково.

Постанову Роздільнянського районного
суду Одеської області від 22 лютого 2011
року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Роздільнянської районної державної
адміністрації Одеської області
здійснити ОСОБА_2 нарахування та
виплату недоотриманої суми разової
щорічної допомоги, передбаченої ст. 12
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії соціального захисту»
за 2010 рік в розмірі п'яти мінімальних
пенсій за віком, з урахуванням
проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий
В.О.Скрипченко

Суддя
О.С.Золотніков

Суддя
Ю.В.Осіпов