Справа № 806/1743/14
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2014-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
УХВАЛА

іменем України

"11" серпня 2014 р.
Справа № 806/1743/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Охрімчук І.Г.

суддів:
Зарудяної Л.О.

Кузьменко Л.В.,

при секретарі
Кратюк А. О. ,

за участю сторін:

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Житомирському районі Житомирської
області на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"28" квітня 2014 р. у справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Житомирському районі Житомирської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у місті Житомирі
про стягнення заборгованості ,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2014р. Управління Пенсійного
фонду України в Житомирському районі
Житомирської області звернулося до
суду з позовом про стягнення з
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у місті Житомирі
заборгованості по витратам на виплату
та доставку пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з 01.01.2014 року по
31.01.2014 року в сумі 185,05 грн.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 28.04.2014р.
відмовлено в задоволенні позову
Управління Пенсійного фонду України в
Житомирському районі Житомирської
області.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, позивач звернувся до суду
апеляційної інстанції зі скаргою, в
якій посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
прийняти нове про задоволення позовних
вимог.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при прийнятті оскарженого рішення,
дослідивши докази, зібрані в
матеріалах справи, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
скарги з огляду на наступне.

Спірним питанням у справі є
дослідження правомірності відмови
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у місті Житомирі
від прийняття до залік витрат з
допомоги на поховання.

Статтею 1 Закону України від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР «Основи законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» (далі -
Закон № 16/98-ВР) встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 цього Закону в
Україні залежно від страхового випадку
є такі види загальнообов'язкового
державного соціального страхування:
пенсійне страхування; страхування у
зв'язку з тимчасового втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням; медичне
страхування; страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності; страхування на випадок
безробіття; інші види страхування,
передбачені законами України.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

У статті 25 Закону №16/98-ВР перелічені
види соціальних послуг і матеріального
забезпечення за загальнообов'язковім
державним соціальним страхуванням. Усі
види страхування, крім медичного
включають в себе допомогу на поховання.
Так, зокрема, до пенсійного страхування
входить допомога на поховання
пенсіонерів; до страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням, -
допомога на поховання (крім поховання
пенсіонерів, безробітних та осіб, які
померли від нещасного випадку на
виробництві); до страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання - допомога
на поховання осіб, які померли
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Пунктом 5 частинні статті 24 Закону
України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (далі - Закон № 1105-XIV)
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України (далі
-Фонд) зобов'язано співпрацювати з
фондами з інших видів соціального
страхування у фінансуванні заходів,
пов'язаних з матеріальним
забезпеченням та наданням соціальних
послуг застрахованим, у кожному
конкретному випадку спільно приймаючи
рішення щодо того, хто з них братиме
участь у фінансуванні цих заходів.

У статті 21 цього Закону визначено
соціальні послуги та виплати, які
здійснюються та відшкодовуються
Фондом. Так, у разі настання страхового
випадку він у встановленому законом
порядку повинен, зокрема, своєчасно та
в повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачувати відповідні
кошти йому або особам, які перебували
на його утриманні; організовувати
поховавши померлого, відшкодовувати
вартість пов'язаних з цим ритуальних
послуг відповідно до місцевих умов.

Відповідно до частини 8 статті 34 Закону
№1105-ХЇУ у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку або професійного
захворювання витрати на його поховання
несе" Фонд згідно з порядком,
визначеним Кабінетом Міністрів
України.

Порядок проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання (далі -
Порядок), затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 11 липня
2001 року №826, регулює питання
відшкодування Фондом таких витрат
страхувальнику або сім'ї
застрахованого, чи іншій особі, яка
здійснювала поховання потерпілого, на
організацію поховання та пов'язаних з
цим ритуальних послуг. Витрати на
поховання провадяться у разі смерті
потерпілого, що настала за обставин, за
яких настає страховий випадок
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, перелік яких наведено
Кабінетом Міністрів України (пункт 2
Порядку). Організація поховання
працівника, який загинув на
виробництві або помер у лікарні під час
лікування отриманої на виробництві
травми, проводиться страхувальником
(пункт 5 Порядку).

Згідно з абзацом 2 частини 9 статті 34
Закону №1105-ХІУ у разі смерті
потерпілого, який одержував страхові
виплати і не працював, розмір
відшкодування шкоди особам, зазначеним
у статті 33 цього Закону, визначається
виходячи із суми щомісячних страхових
виплат і пенсії, які одержував
потерпілий на день його смерті, з
відповідним коригуванням щомісячних
страхових виплат згідно із статтею 29
цього Закону. Причинний зв'язок смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів.

Зі змісту частини 4 статті 26 Закону
№16/98-ВР, частини 2 статті 24 Закону
№1105-ХІУ убачається: якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика та відшкодувати понесені
ним витрати.

Аналіз норм Закону №1105-ХІУ, який
визначає правову основу, економічний
механізм та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що призвели
до втрати працездатності або загибелі
застрахованих на виробництві осіб, та
зазначеного вище Порядку,
затвердженого на виконання частини 8
статті 34 цього Закону, дає підстави
вважати, що Фонд зобов'язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.

Слід зазначити, що положення пункту 4
Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою Правління Пенсійного фонду
України та Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 4 березня
2003року №5-4/4, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 16 травня
2003 року №376/7697, яким зобов'язано Фонд
відшкодовувати Пенсійному фонду
витрати на допомогу на поховання сім'ї
померлого або особі, яка здійснила
поховання особи, котра отримувала
пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, суперечить
положенням Закону №1105-ХІУ.

Отже, існує зобов'язання відшкодувати
виплачені іншими страховиками суми
допомоги на поховання лише тих осіб,
які померли від нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за умови наявності
причинного зв'язку їх смерті з
одержаним каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я.

Позивач будь-яких доказів на
підтвердження причинного зв'язку
смерті ОСОБА_3 з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я не надав (в матеріалах
відсутні докази, які свідчать про
протилежне).

З урахуванням викладеного, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про відмову в задоволенні
позову.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків, покладених в
основу оскарженого рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що підстав для скасування чи
зміни оскарженого судового рішення не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Житомирському районі Житомирської
області залишити без задоволення, а
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "28" квітня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
І.Г. Охрімчук

судді:
Л.О. Зарудяна

Л.В. Кузьменко

Повний текст cудового рішення
виготовлено "12" серпня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Управління
Пенсійного фонду України в
Житомирському районі Житомирської
області пл. Польова, 8,м.Житомир,10009

3- відповідачу/відповідачам:
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у місті Житомирі
пров. Львівський,2,м.Житомир,10003

4-третій особі: - ,