Справа № 820/10493/14
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

21 серпня 2014 р.
№ 820/10493/14

Харківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Нуруллаєва І.С.

при секретарі судового засідання -
Малишевої І.М.,

за участю представника позивача -
Вільхового Ю.Ф.,

представника відповідача -
Полухіна А.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду в
м. Харкові адміністративну справу за
позовом Приватного акціонерного
товариства "Іванчуківське
хлібоприймальне підприємство" до
Державної екологічної інспекції у
Харківській області про скасування
припису, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Приватне акціонерне
товариство "Іванчуківське
хлібоприймальне підприємство",
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної екологічної інспекції у
Харківській області, в якому просить
суд скасувати припис № 47/08-09 Державної
екологічної інспекції у Харківській
області від 31.03.2014 року, в частині
зобов'язання Приватного акціонерного
товариства "Іванчуківське
хлібоприймальне підприємство"
отримати дозвіл на спеціальне
водокористування (по забору води з
підземних джерел) та отримання
спеціального дозволу на користування
надрами (підземними водами).

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає наступне, що у ПАТ
"Іванчуківське хлібоприймальне
підприємство" немає підстав для
отримання підприємством спеціального
дозволу на користування надрами,
оскільки підприємство використовує
підземні води для
господарсько-побутових та виробничих
потреб, ліміт якої не перевищує
дозвільного показника встановленого
ст. 23 Кодексу України про надра. Таким
чином вимоги які містяться в приписі,
щодо зобов'язання Приватного
акціонерного товариства
"Іванчуківське хлібоприймальне
підприємство" щодо одержання
спеціального дозволу на користування
надрами (підземними водами) є
необґрунтованими.

Представники відповідача в судовому
засіданні заперечували проти позову у
повному обсязі, посилаючись на
обставини, зазначені у письмових
запереченнях, та просили суд відмовити
в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників
сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі
обставини справи в їх сукупності на
підставі чинного законодавства,
перевіривши їх дослідженими у судовому
засіданні доказами, суд виходить з
наступних підстав.

Державною екологічною інспекцією у
Харківській області з 05.03.2014 по 25.03.2014
року було проведено планову перевірку
ПАТ "Іванчуківське хлібоприймальне
підприємство" дотримання вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами, про що складено
акт відповідно до висновків якого ПАТ
«Іванчуківське хлібоприймальне
підприємство» з 2011 року здійснює
самовільний забір води з підземного
джерела (артезіанської свердловини)
без дозволу на спеціальне
водокористування, що є порушенням ст.
ст. 44, 48, 49 Водного кодексу України,
оскільки спеціальне водокористування
здійснюється лише за наявності дозволу
та дозволу на користування надрами що є
порушенням ст. ст. 16,19,21 Кодексу України
про надра. (а.с. 8-26)

З метою усунення виявлених порушень
природоохоронного законодавства,
виявлених під час перевірки,
посадовими особами Державної
екологічної інспекції у Харківській
області винесено припис № 47/08-09 від
31.03.2014 р., яким зобов'язано позивача
отримати дозвіл на спец
водокористування (по забору води з
підземних джерел); отримати
спеціальний дозвіл на користування
надрами (підземними водами).

Статтею 42 Водного кодексу України
визначено, що водокористувачами в
Україні можуть бути підприємства,
установи, організації і громадяни
України, а також іноземні юридичні і
фізичні особи та особи без
громадянства. Водокористувачі можуть
бути первинними і вторинними. Первинні
водокористувачі - це ті, що мають власні
водозабірні споруди і відповідне
обладнання для забору води. Вторинні
водокористувачі (абоненти) - це ті, що не
мають власних водозабірних споруд і
отримують воду з водозабірних споруд
первинних водокористувачів та
скидають стічні води в їх системи на
умовах, що встановлюються між ними.
Вторинні водокористувачі можуть
здійснювати скидання стічних вод у
водні об'єкти також на підставі
дозволів на спеціальне
водокористування.

У відповідності зі ст. 44 Водного
кодексу України водокористувачі
зобов'язані, зокрема: дотримувати
встановлених нормативів гранично
допустимого скидання забруднюючих
речовин та встановлених лімітів забору
води, лімітів використання води та
лімітів скидання забруднюючих речовин,
а також санітарних та інших вимог щодо
впорядкування своєї території;
здійснювати облік забору та
використання вод, вести контроль за
якістю і кількістю скинутих у водні
об'єкти зворотних вод і забруднюючих
речовин та за якістю води водних
об'єктів у контрольних створах, а також
подавати відповідним органам звіти в
порядку, визначеному цим Кодексом та
іншими законодавчими актами;
здійснювати спеціальне
водокористування лише за наявності
дозволу, своєчасно сплачувати збори за
спеціальне водокористування та інші
збори відповідно до законодавства.

Статтею 48 Водного кодексу України
встановлено, що спеціальне
водокористування - це забір води з
водних об'єктів із застосуванням
споруд або технічних пристроїв,
використання води та скидання
забруднюючих речовин у водні об'єкти,
включаючи забір води та скидання
забруднюючих речовин із зворотними
водами із застосуванням каналів.

Згідно з положень ст. 49 Водного кодексу
України спеціальне водокористування
здійснюється на підставі дозволу.
Дозвіл на спеціальне водокористування
видається: державними органами охорони
навколишнього природного середовища -
у разі використання води водних
об'єктів загальнодержавного значення;
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, обласними, Київською та
Севастопольською міськими Радами за
погодженням з державними органами
охорони навколишнього природного
середовища - у разі використання води
водних об'єктів місцевого значення. У
дозволі на спеціальне
водокористування встановлюються ліміт
забору води, ліміт використання води та
ліміт скидання забруднюючих речовин.
Спеціальне водокористування є платним.

На підставі аналізу наведених правових
норм, суд приходить до висновку, що
спеціальним водокористуванням, яке
здійснюється на підставі спеціального
дозволу, є забір води з водних об'єктів
із застосуванням споруд або технічних
пристроїв та скидання забруднюючих
речовин у водні об'єкти, а особою, що
здійснює спеціальне водокористування,
є така особа, яка безпосередньо
здійснює такий забір води з водних
об'єктів.

Отже, суд приходить до висновку що
вимога викладена в п. 2 припису від
31.03.2014 року № 47/08-09 є такою, що вчинена у
спосіб та в межах повноважень, та
відповідає вимогам чинного
законодавства.

Що стосується позовних вимог позивача
про скасування п. 3 припису від 31.03.2014
року № 47/08-09, яким було зобов'язано ПАТ
"Іванчуківське хлібоприймальне
підприємство" отримати дозвіл на
користування надрами, суд зазначає
наступне.

Відповідно до статті 1 Кодексу України
про надра, надра - це частина земної
кори, розташована під поверхнею суші та
дном водоймищ і простягається до
глибин, для геологічного вивчення та
освоєння.

Статтею 16 цього ж кодексу врегульовано
положення спеціальних дозволів на
користування надрами, згідно якої
спеціальні дозволи на користування
надрами маються переможцям аукціонів,
крім випадків, визначених Кабінетом
Міністрів України, центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері к логічного вивчення
та раціонального використання надр,
або Радою міністрів Автономної
Республіки Крим щодо розробки родовищ
корисних копалин місцевого значення на
території Автономної Республіки Крим.
Порядок проведення аукціонів з продажу
спеціальних дозволів на користування
надрами та порядок їх надання
встановлюються Кабінетом Міністрів
України.

Надання спеціальних дозволів на
користування надрами, крім випадків
користування надрами на умовах угод
про розподіл продукції, укладених
відповідно до закону України "Про угоди
про розподіл продукції", здійснюється
після попереднього погодження з
відповідною радою питання про надання
земельної ділянки для зазначених треб,
крім випадків, коли у наданні земельної
ділянки немає потреби.

Переоформлення спеціальних дозволів
на користування надрами, внесення до
них змін, видача дублікатів,
продовження терміну дії спеціальних
дозволів на користування нарами,
зупинення їх дії або анулювання,
поновлення їх дії у разі зупинення
здійснюються центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері геологічного вивчення
та раціонального використання надр у
встановленому законодавством порядку.

Суд звертає увагу, що відповідно до
статті 19 Кодексу України про надра,
надра надаються у користування
підприємствам, установам, організаціям
і громадянам лише за наявності у них
спеціального дозволу на користування
ділянкою надр.

Право на користування надрами
засвідчується актом про надання
гірничого відводу. При укладенні угод
про розподіл продукції надра надаються
в користування на підставі угоди про
розподіл продукції з оформленням
спеціального дозволу на користування
надрами та акта про надання гірничого
відводу. Користування надрами
здійснюється без надання гірничого
відводу чи спеціального дозволу у
випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 21 Кодексу України про
надра встановлено, що надання надр у
користування для видобування прісних
підземних вод і розробки родовищ торфу
надаються без надання гірничого
відводу на підставі спеціальних
дозволів, що видаються після
попереднього погодження з органами
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України,
Державного комітету України по нагляду
за охороною праці та Міністерства
охорони здоров'я України на місцях.

Прісні підземні води є корисними
копалинами загальнодержавного
значення відповідно до Переліку
корисних копалин загальнодержавного
значення, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 12.12.1994
року № 827.

Спеціальне використання прісних
підземних вод включає в себе як
використання водних ресурсів
(підземних вод відповідної території)
так і надр (мінеральної сировини).
Спеціальний дозвіл на користування
надрами дає право на видобування
підземних вод, а дозвіл на спеціальне
водокористування - право на їх
використання.

Тобто, від водокористувачів, як
правило, вимагається отримання двох
дозвільних документів, що також
визначено у постановах Кабінету
Міністрів України "Про затвердження
Порядку погодження та видачі дозволів
на спеціальне водокористування та
внесення змін до постанови Кабміну від
10.08.1992 №459" від 13.03.2002 року №321 та Про
затвердження Порядку надання
спеціальних дозволів на користування
надрами" від 30.05.2011 року №615.

Зазначені постанови передбачають
отримання наступних дозволів: на
спеціальне водокористування,
відповідно до ст. 49 Водного кодексу
України, яке видається Державним
управлінням охорони навколишнього
природного середовища; на користування
надрами для видобування корисних
копалин, на підставі ст. 16 Кодексу
України про надра, яке видається
Державною службою геології та надр
України.

Таким чином, здійснення однієї і тієї ж
дії - видобування (забору) прісної
підземної води потребує оформлення
двох різних дозволів, а тому позивач
зобов'язаний отримати тож і
спеціальний дозвіл (ліцензію) на
користування надрами (прісними
підземними водами).

Нормами частини 1 статті 23 Кодексу
України про надра визначено, що
землевласники і землекористувачі в
межах наданих їм земельних ділянок
мають право без спеціальних дозволів
та гірничого відводу видобувати для
своїх господарських і бутових потреб
корисні копалини місцевого значення і
торф загальною глибиною розробки до
двох метрів, підземні води для власних
господарсько-побутових потреб,
нецентралізованого та
централізованого (крім виробництва
фасованої питної води)
госпоподарсько-питного
водопостачання, за умови що
продуктивність водозаборів підземних
вод не перевищує 300 кубічних метрів на
добу, та використовувати надра для
господарських і побутових потреб.

Як встановлено з матеріалів справи,
наявний на території ПАТ
"Іванчуківське хлібоприймальне
підприємство" шахтний колодязь
(глибиною 10м.) обладнаний насосним
обкладанням, підземна вода
використовується на госппобутові та
виробничі потреби підприємства. В
порушення вимог чинного законодавства,
водовимірювальним пристроєм
водогосподарська споруда не обладнана,
первинний облік по забору води з
підземних джерел не ведеться. Одже
неможливо встановити точну кількість
водозаборів підземних вод із шахтного
колодязю на добу, та, як наслідок,
неможливо встановити чи було
перевищення ліміту передбаченого
пунктом 1 статті 23 Кодексу України про
надра.

Таким чином суд вважає, що припис від
31.03.2014 року №47/08-09 складений Державною
екологічною інспекцією у Харківській
області, прийнятий у відповідності та у
спосіб визначений нормами чинного
законодавства, не суперечить чинному
законодавству.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

За таких обставин, суд вважає, що
відповідач при виконанні ним своїх
обов'язків діяв з урахуванням
принципів, закріплених ст. 2 КАС України
та в межах наданих повноважень, у
зв'язку з чим суд приходить до висновку
про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 4 ст.94 КАС України
судові витрати з відповідача не
стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.
8, 19 Конституції України, ст.ст. 2, 7-14, 69-71,
86, 94, 158-163, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову Приватного акціонерного
товариства "Іванчуківське
хлібоприймальне підприємство" до
Державної екологічної інспекції у
Харківській області про скасування
припису - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
26 серпня 2014 року.

Суддя
Нуруллаєв І.С.