Справа № 810/4688/14
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/4688/14

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2014 року 810/4688/14

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сантан Бріз" до Державної податкової інспекції у Києво - Святошинському районі Київської області про визнання протиправними та зобов'язанна вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що податковий орган за результатами зустрічної звірки дійшов помилкових висновків щодо нереальності господарських операцій між позивачем і його контрагентами. На думку позивача, викладені в актах висновки можуть стати підставою для проведення позапланової перевірки, що матиме негативні наслідки для позивача. Позивач вважає протиправними дії ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ Міндоходів у Київській області щодо проведення зустрічних перевірок ТОВ "Сантан Бріз" оскільки вони вчинені з порушенням встановленого порядку, а в актах про неможливість проведення зустрічної звірки викладено суб'єктивні висновки щодо нереальності господарських операцій, ненадання документів для проведення зустрічної звірки.

Крім того, позивач зазначив, що відповідачем порушено вимоги статті 73 і статті 86 Податкового кодексу України, оскільки за результатами звірки складається довідка, яка надсилається платнику податків у десятиденний термін, але відповідач за результатами звірки склав акти і не направив їх позивачу.

Вказані обставини, на думку позивача, мають безпосередній вплив на права і інтереси підприємства, оскільки за результатами звірки здійснюється коригування показників податкового кредиту та податкових зобов’язань.

Не погоджуючись із такими діями податкового органу, позивач звернувся до суду.

Сторони у судове засідання не з’явилися, хоча були повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов наступних висновків.

Відповідачем здійснено виїзд за юридичною адресою позивача, де виявлено фактичне незнаходження підприємства.

У зв’язку з викладеним податковим органом складено акти:

За наслідками перевірок встановлено відсутність об’єктів, які підпадають під визначення статей 135, 138, 187, 198, 201 Податкового кодексу України. Дані, відображені у деклараціях з податку на прибуток та у деклараціях з податку на додану вартість внаслідок операцій з товарно-матеріальними цінностями (роботами, послугами), які отримані з за березень,квітень, травень 2014 року.

У вказаному акті зазначено про те, що у зв'язку з відсутністю товариства за податковою адресою, а також ненаданням письмових пояснень та їх документального підтвердження щодо господарських відносин з контрагентами, неможливо здійснити перевірку задекларованих підприємством показників в податкових деклараціях з ПДВ та встановити правомірність їх формування.

Як вбачається з наданої позивачем інформації, за результатами перевірок в інформаційні бази, які використовує податковий орган були внесені коригування і зменшенні задекларовані показники.

Представником позивача надано копію договору оренди від 08.01.2014 року № 08/01-2014, відповідно до умов якого позивач (орендар) приймає, а ТОВ «Києво-Святошинське ремонтно-будівельне управління» (орендодавець) передає в оперативну оренду нежиле приміщення, розташоване в будівлі за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, місто Вишневе.ю вул.. Чорновола, 1-А. Термін дії договору до 31.12.2014 року.

Крім того, відповідно до витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 20.08.2014 року, 07.07.2014 року та 11.07.2014 року, де вказано аналогічну юридичну адресу позивача, статус відомостей про юридичну особу підтверджено.

Надаючи правову оцінку діям податкового органу, що оскаржуються, суд зважає на таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 62.1.3 пункту 6.2.1 статті 62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно з абзацом 1 та абазом 3 пункту 73.5 статті 73 Податкового кодексу України з метою отримання податкової інформації контролюючі органи мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків. Зустрічні звірки не є перевірками та проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

При цьому, відповідно до положень пункту 1 та пункту 2 Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1232 від 27.12.2010 (далі – Порядок № 1232), зустрічна звірка полягає у зіставленні даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби, з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків. Зустрічні звірки проводяться у суб'єктів господарювання, щодо здійснення операцій з якими під час перевірки платника податків та зборів виникають сумніви стосовно факту здійснення таких операцій або якщо існують розбіжності задекларованих у деклараціях з податку на додану вартість показників податкового кредиту та податкових зобов'язань.

В пункті 3 Порядку № 1232 визначено, що з метою проведення зустрічної звірки орган державної податкової служби (ініціатор) надсилає органу державної податкової служби (виконавцю), на обліку в якому перебуває суб'єкт господарювання, запит про проведення зустрічної звірки для підтвердження отриманих від платника податків та зборів даних.

В пункті 3.1 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затверджених наказом Державної податкової адміністрації України № 236 від 22.04.2011 (далі – Методичні рекомендації № 236), з метою проведення зустрічної звірки орган ДПС, що ініціює проведення такої звірки, надсилає органу ДПС, на обліку в якому перебуває суб'єкт господарювання, Запит про проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання за допомогою Інформаційної системи “Зустрічні звірки”. Зустрічна звірка може бути проведена органом ДПС - ініціатором самостійно у разі коли суб'єкт господарювання перебуває на обліку в тому самому органі ДПС, в якому перебуває платник податків, або в межах одного населеного пункту.

Крім того, в пункті 4.5 Методичних рекомендацій № 236 визначено, що при отриманні від суб'єкта господарювання (у встановлений статтею 73 Кодексу термін) інформації, визначеної у запиті, та її документального підтвердження відповідальний підрозділ проводить зустрічну звірку суб'єкта господарювання протягом 3 робочих днів з дня, наступного за днем отримання такої інформації та її документального підтвердження.

В пункті 73.2 статті 73 Податкового кодексу України визначено, що платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену у запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі, коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Поряд з цим, в пунктах 6 та 7 Порядку № 1232 передбачено, що у разі отримання від суб'єкта господарювання інформації, визначеної у запиті, та її документального підтвердження (протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження суб'єкту господарювання запиту) орган державної податкової служби проводить зустрічну звірку. За результатами проведеної зустрічної звірки складається довідка, яка підписується суб'єктом господарювання (законним чи уповноваженим представником) і посадовими особами органу державної податкової служби та особисто вручається суб'єкту господарювання або його законному чи уповноваженому представникові під розписку або надсилається суб'єкту господарювання за його адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) рекомендованим листом із повідомленням про вручення.

В пункті 4.4 розділу 4 Методичних рекомендацій № 236 зазначено, що у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема у зв'язку із зняттям з обліку, встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, реєструє його у Журналі реєстрації довідок про результати проведення зустрічної звірки (актів про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, неявки для підписання, відмови від писання Довідки про результати проведення зустрічної звірки) та вживає відповідних заходів, передбачених актами ДПС України.

Із вищезазначених правових норм вбачається, що проведення звірки – це дії по співставленню даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, за результатами здійснення яких складається довідка, або Акт про неможливість проведення зустрічної звірки.

Суд звертає увагу, що з матеріалів справи взагалі не вбачається, що до позивача направлялися запити з метою витребування податкової інформації.

В силу положень пунктів 1 та 2 Порядку № 1232 суть зустрічної звірки в тому, що перевіряється певний платник податків і зборів, податковий орган має сумніви щодо здійснення певних операцій із контрагентами такого платника податків. У такому випадку направляється відповідний запит до іншого податкового органу або безпосередньо до суб’єкта господарювання (у випадках, коли він знаходиться на обліку в цьому ж органі податкової служби) з метою проведення зустрічної звірки.

З наданих суду документів взагалі не вбачається, що по якомусь контрагенту позивача проводилися перевірки і з цією метою позивачу було направлено запити про надання інформації. Жодних доказів по проведенню перевірок контрагентів позивача відповідачем суду не надано і з матеріалів справи не вбачається.

Тобто, суд вважає, що в даному випадку відповідач взагалі не повідомив суд і не довів правомірності своїх дій щодо проведення саме зустрічних звірок позивача.

Також слід відмітити, що як вбачається із Додатку 3 Методичних рекомендацій № 236, зразок “акт про неможливість проведення зустрічної звірки” не передбачає зазначення податковим органом інформації про реальність господарських операцій та висновку за результатами аналізу податкової звітності.

Проте, в акті перевірки відповідач зазначає, що ним не встановлено факту реального здійснення господарських операцій позивачем за період з 01.01.2014 року по 31.01.2014 року, а також встановлено відсутність об’єктів оподаткування при придбанні та продажу товарів (послуг).

Суд звертає увагу, що в даному випадку відповідні висновки та інформацію може містити лише акт, складений за наслідками проведення документальної невиїзної позапланової перевірки.

Таким чином, суд дійшов висновку, що податковим органом фактично проведена позапланова документальна невиїзна перевірка позивача.

Згідно з пунктом 79.1 статті 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78цього Кодексу.

Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Пунктом 79.2 статті 79 Податкового кодексу України визначено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

В пункті78.1 статті 78 Податкового кодексу України закріплено вичерпний перелік обставин для здійснення документальної позапланової перевірки.

Відповідачем не надано доказів у підтвердження існування підстав для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача.

Крім того, в матеріалах справи відсутній наказ про її проведення.

З огляду на вказане, суд дійшов висновків, що відповідачем фактично здійснено проведення звірок та оформлення їх результатів у спосіб, який за своїм змістом відповідає проведенню та оформленню результатів документальної невиїзної позапланової перевірки.

Щодо тверджень відповідача, як вказано в актах перевірки, про відсутність позивача за місцем реєстрації, судом встановлено наступне.

З наданих суду витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 20.08.2014 року, 07.07.2014 року та 11.07.2014 року вбачається, що відомості про юридичну особу – ТОВ"Сантан Бріз" були підтвердженні.

Будь-яких інших доказів, які б свідчили, що на момент проведення перевірок підприємство не знаходилось за податковою адресою матеріали справи не містять і відповідачем не надано.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача по внесенню змін до АІС “Співставлення податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів”, бази АІС “Аудит” на підставі актів про неможливість проведення зустрічних звірок ТОВ « Сантан Бріз», суд зазначає наступне.

Відповідності до пункту 71.1 статті 71 Податкового кодексу України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності державної податкової служби - комплекс заходів із збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання органами державної податкової служби покладених на них функцій та завдань.

Згідно наказу Державної податкової адміністрації України від 18.04.2008 № 266 “Про організацію взаємодії органів державної податкової служби при проведенні перевірок податкових декларацій з податку на додану вартість з урахуванням інформації розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів» створено систему автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України. Натомість даний наказ втратив чинність в зв'язку з прийняттям наказу Міністерства доходів і зборів України від 14.06.2013 № 165, яким затверджено Методичні рекомендації щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, за якими почали використовуватись підсистем інформаційної системи “Податковий блок” - “Реєстрація ПП”, “Обробка податкової звітності та платежів”, “Податковий аудит”, “Аналітична система”, “Облік платежів”.

У відповідності до пункту 4.9 наказу ДПС України від 14.06.2012 № 516 “Про затвердження Методичних рекомендацій щодо приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в органах ДПС України” (далі - Методичні рекомендації) за відсутності зауважень до оформлення податкової звітності, зазначених у пункті 4.7 Методичних рекомендацій, інспектори, що здійснюють приймання такої звітності, реєструють датою її фактичного отримання ОДПС.

Згідно з пунктами 5.1 та 5.4 Методичних рекомендацій обробка та занесення інформації до електронних баз виконується підрозділом приймання та обробки податкової звітності, у разі відсутності зазначеного підрозділу - підрозділами, на які покладено цю функцію. За відповідність інформації у базах податкової звітності даним податкових документів, наданих платником податків на паперових (електронних) носіях, несуть відповідальність підрозділи, що приймають податкову звітність.

З системного аналізу зазначених норм вбачається, що обов'язок платника податків щодо подання податкової декларації за звітний період кореспондується з обов'язком податкового органу щодо прийняття такої декларації та, у випадку відсутності зауважень до її оформлення, відображення показників декларації у відповідних базах податкової звітності.

У податковому праві визнається критерій добросовісності платника, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин, доки це не спростовано у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Наведене також виключає можливість застосування до платника негативних наслідків, зокрема, у вигляді виключення з бази задекларованих ним даних, до моменту донарахування йому податкового зобов`язання в порядку статті 54 Податкового кодексу України та його узгодження.

Згідно з пунктом 74.1 статті 74 Податкового Кодексу України податкова інформація зібрана відповідного до цього кодексу може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими особами органів державної податкової служби. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань. Податкова інформація є різновидом інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби, який у свою чергу, є способом здійснення податкового контролю. Деталізована інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України, є одним із різновидів податкового контролю, а відтак, враховуючи приписи Закону України “Про інформацію”, вказана офіційна інформація державних органів повинна відповідати дійсності.

Відповідно до пункту 74.2 статті 74 Податкового кодексу України зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

Суд вважає, що самостійна зміна відповідачем задекларованих платником податків показників у електронній базі даних порушує права та інтереси позивача, оскільки є фактичною зміною показників податкової декларації платника податків, здійсненою поза межами компетенції податкового органу з огляду на зміст статті 49 Податкового кодексу України. Більш того, позивач, як платник податків, має право розраховувати на те, що задекларовані ним в податкових деклараціях показники податкового кредиту та податкових зобов'язань відповідають показникам з централізованої бази даних податкової звітності.

Враховуючи специфіку ПДВ, який сплачується у складі ціни товарів (робіт, послуг), одна операція з продажу викликає відповідні податкові наслідки у обох сторін цієї операції, які є платниками ПДВ, - у продавця - податкові зобов'язання, а у покупця - податковий кредит.

Невідповідність показників податкового кредиту та податкових зобов'язань, що задекларовані позивачем в деклараціях з ПДВ, показникам з централізованої бази даних податкової звітності, безпосередньо впливає на права та інтереси позивача, оскільки негативно впливає на стан ділової репутації, може стати причиною відмови його контрагентів від подальших господарських відносин з позивачем з метою уникнення негативних наслідків для себе від господарських операцій з ним з боку податкових органів.

Суд вважає, що єдиною підставою для внесення змін до бази є наявність узгоджених податкових зобов'язань, які визначені податковим повідомленням-рішенням, на підставі висновків акта перевірки про порушення платником податків податкового законодавства. Висновок же щодо правильності або недостовірності задекларованих платником даних податкового обліку, як підстави для внесення змін до бази, може бути зроблений податковим органом після визначення платникові податків податкових зобов`язань та їх узгодження у встановленому законом порядку.

Однак, з урахуванням викладених норм діючого податкового законодавства України на момент складення актів про неможливість проведення зустрічної звірки, такий програмний продукт як система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України контролюючими органами не використовувався. Замість нього введена в дію інформаційна система “Податковий блок”.

Суд зазначає, що відповідач неправомірно не надав суду будь-яку інформацію та відповідно підтверджуючі докази, на підставі яких нормативних документів і в яку саме інформаційну систему вноситься такого роду інформація.

На підставі викладеного, суд вважає, що дії відповідача по зміні задекларованих платником податків показників податкового кредиту та податкових зобов'язань в автоматизованій системі можуть бути предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства, оскільки відображення таких відомостей з урахуванням того, що такі відомості повинні співпадати з показниками у податковій декларації платника податку, фактично формує податкові зобов'язання на майбутнє, а отже спричиняє реальні зміни майнового стану такого платника, а належним способом захисту прав та інтересів платника податків у випадку незаконності таких дій повинно бути відновлення в цій базі таких показників податкового кредиту та податкових зобов'язань, які задекларував платник податків.

З наданих позивачем доказів вбачається, що такі показники були змінені, водночас встановити, в якій саме інформаційній базі відбулися такі зміни не виявляється можливим.

Суд може лише на підставі аналізу вищезазначених норм дійти висновку, що такі зміни вносились до інформаційної системи “Податковий блок”.

При цьому, невірне формування позивачем своїх вимог в цій частині не є підставою для відмови в їх задоволенні, враховуючи те, що їх обґрунтованість підтверджується матеріалами справи. Так, відповідно до частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Тим більше, інформацію щодо внесення змін в інформаційні системи, які використовують органи податкової служби повинен був повідомити відповідач.

Відповідно до частини першої статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів суду правомірність вчинення ним дій по проведенню зустрічних звірок позивача при фінансово-господарським взаємовідносинам з контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями за період березень, квітень, травень 2014 року.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, беручи до уваги ту обставину, що правомірність здійснення та оформлення результатів зустрічних звірок позивача відповідачем суду не доведена; наявність фактів порушення податкового законодавства з боку відповідача позивачем доведена, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та визнання дій податкового органу протиправними.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сантан Бріз" задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області щодо проведення зустрічних звірок позивача, результати яких оформлені актами № 323/22-03/38961024 від 07.07.2014 року та № 343/22-03/38961024 від 11.07.2014 року.

3. Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області щодо внесення змін до інформаційних баз даних податкової звітності, на підставі актів № 323/22-03/38961024 від 07.07.2014 року та № 343/22-03/38961024 від 11.07.2014 року.

4. Зобов’язати Державну податкову інспекцію у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області внести відповідні зміни до всіх інформаційних баз даних податкової звітності в частині скасування відображення інформації, викладеної в актах № 323/22-03/38961024 від 07.07.2014 року та № 343/22-03/38961024 від 11.07.2014 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Василенко Г.Ю.