Справа № 2а-2406/11
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року Справа № 9104/67218/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого судді
Большакової О.О.,

суддів
Глушка І.В., Макарика В.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Мукачівської міської ради на
постанову Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 22 листопада 2011 року в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Мукачівської
міської ради про стягнення
заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2011 року позивач звернувся
до суду з позовом до управління праці
та соціального захисту населення
виконавчого комітету Мукачівської
міської ради про стягнення
недоплаченої разової щорічної
грошової допомоги як учаснику бойових
дій відповідно до ст. 12 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантій
їх соціального захисту», зазначивши, що
відповідно до вказаної норми їй
щорічно до 5-ого травня повинна
виплачуватись разова грошова допомога
у відповідних розмірах. Просив
зобов'язати відповідача по справі
провести нарахування недоплаченої
щорічної разової допомоги за 2011 рік та
стягнути з відповідача 3360 грн. вказаної
допомоги.

Постановою Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 22 листопада 2011 року
(прийнятою в порядку скороченого
провадження) визнано неправомірними
дії відповідача, зобов'язано
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Мукачівської міської ради
донарахувати позивачу не донараховану
суму щорічної разової допомоги як
учаснику бойових дій до 5 травня 2011
року, виходячи з розміру 5 мінімальних
пенсій за віком, вирішено стягнути з
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Мукачівської міської ради 3360
грн. недоплаченої щорічної разової
допомоги як учаснику бойових дій.

Зазначена постанова мотивована тим, що
згідно Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» позивач мав право
на отримання щорічної до 5-ого травня
разової грошової допомоги у
визначеному Законом розмірі. В той же
час, позивачу у 2011 році проведена
виплата такої допомоги у розмірі
визначеному Постановою КМУ № 341 від 04
квітня 2011 року «Про розміри разової
грошової допомоги, що виплачується в 2011
році відповідно до Законів України
«Про статус ветеранів війни, гарантій
їх соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань», що не
відповідає нормам чинного
законодавства.

Не погоджуючись з прийнятою постановою
її оскаржило управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Мукачівської
міської ради, в апеляційній скарзі
просить скасувати оскаржувану
постанову і прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позовних
вимог. В апеляційній скарзі зазначає
про правомірність застосування до
спірних правовідносин Постанови КМУ №
341 від 04 квітня 2011 року «Про розміри
разової грошової допомоги, що
виплачується в 2011 році відповідно до
Законів України «Про статус ветеранів
війни, гарантій їх соціального
захисту» та «Про жертви нацистських
переслідувань».

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України, колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, оскільки
апеляційну скаргу подано на рішення
суду першої інстанції, яке прийнято у
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 183-2
цього Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність таких обставин,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи чи питання.

Задовольняючи частково позовні вимоги
позивачу, суд першої інстанції виходив
з того, що позивач має право щорічно до
5-ого травня отримувати грошову
допомогу відповідно до вимог Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».
Однак, розмір отриманої позивачем у 2011
році разової грошової допомоги до 5-ого
травня не відповідає вимогам чинного
законодавства, оскільки встановлений
Постановою КМУ № 341 від 04 квітня 2011
року.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
фактичним обставинам справи та є
вірними.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції
України виключно Законом України про
Державний бюджет України визначаються
будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу
України при здійсненні бюджетного
процесу в Україні положення
нормативно-правових актів
застосовуються лише в частині, в якій
вони не суперечать Конституції
України, Бюджетного кодексу України та
Закону України «Про державний бюджет
України».

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року № 10 рп/2008 - нормою Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік» зупинено на 2008 рік дію ст.ст.
12, 13, 14 та 15 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантій їх
соціального захисту».

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність. Тобто
рішення Конституційного Суду України
не має зворотньої дії в часі.

Оскільки норми Законів, якими
обмежувалась дія ст. 12 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» 3551-XII від 22.10.1993
року визнані неконституційними і
втратили свою чинність, то у 2011 році ст.
12 цього Закону діяла у редакції
відповідно до якої, щорічно до 5 травня
учасникам бойових дій виплачується
разова грошова допомога у розмірі 5
мінімальних пенсій за віком.

Однак всупереч приписів даної статті
відповідачем дана допомога позивачу
виплачена відповідно до постанови КМ
України № 341 від 04.04.2011 року «Про
розміри разової грошової допомоги, що
виплачується в 2011 році відповідно до
Законів України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» та «Про жертви нацистських
переслідувань».

Колегія суддів вважає, що виходячи із
загальних засад пріоритету законів над
підзаконними нормативними актами при
вирішенні даного спору суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
те, що у 2011 році виплата такої допомоги
здійснювалась відповідачем у
невідповідності до чинного
законодавства.

Окрім цього відповідно до ч. 3 ст. 2
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» нормативні акти органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, які обмежують права і
пільги ветеранів війни, передбачені
цим Законом, є недійсними.

Разом з тим, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що при
нарахуванні та виплаті щорічної
одноразової грошової допомоги
позивачу, слід виходити із розміру
мінімальної пенсії за віком
встановленої ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» відповідно до якої
мінімальний розмір пенсії за віком
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.

Положення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
крім передбаченого ч. 1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону
України «Про прожитковий мінімум»
прожитковий мінімум застосовується
для встановлення розмірів мінімальної
заробітної плати та мінімальної пенсії
за віком.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України
«Про прожитковий мінімум» прожитковий
мінімум на одну особу, а також окремо
для тих, хто відноситься до основних
соціальних і демографічних груп
населення, щороку затверджується
Верховною Радою України в законі про
Державний бюджет України на
відповідний рік. Прожитковий мінімум
публікується в офіційних виданнях
загальнодержавної сфери
розповсюдження.

Розміри прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність у 2011
році встановлювались Законом України
«Про державний бюджет на 2011 рік».

Поряд з цим, колегія суддів вбачає
підстави для скасування оскаржуваної
постанови, оскільки судом першої
інстанції обрано юридично некоректний
спосіб захисту сторони позивача,
оскільки в ч. 4 ст. 105 КАС України
наведено законодавцем вимоги які може
містити адміністративний позов, а ч. 2
ст. 162 КАС України передбачено
повноваження суду при вирішенні справи
по суті. Так, суд може зобов'язати
такого відповідача вчинити певні дії,
які той зобов'язаний виконати, зокрема
провести нарахування та виплату не в
повній мірі виплаченої допомоги. Суд
може стягнути з відповідача на користь
позивача певну суму грошових коштів
лише у тому випадку, якщо така
нарахована ним, але, всупереч закону, не
здійснена її виплата чи в разі
відшкодування спричиненої шкоди.
Причому спосіб захисту, обраний судом,
не обов'язково має збігатися з тим, що
запропонував позивач у вимогах (друге
речення частини другої статті 11 КАС
України).

Крім того відповідно до ч. 1 ст. 171 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
щорічну виплату разової грошової
допомоги до 5 травня в розмірах,
передбачених статтями 12 - 16 цього
Закону, здійснюють органи праці та
соціального захисту населення, і суд не
може перебирати на себе повноваження,
які законом покладені на органи праці
та соціального захисту населення.

За таких обставин колегія суддів
приходить до переконання про
підставність позовних вимог позивача
щодо нарахування та виплати
недоплаченої щорічної разової
грошової допомоги до 5-го травня як
учаснику бойових дій за 2011 рік.

З врахуванням вище наведеного судова
колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги являються суттєвими і складають
підстави для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм процесуального права, які
призвели до неправильного вирішення
справи.

Керуючись ст. 160, ч. 10 ст. 183-2, ст.ст. 195, 197,
198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Мукачівської
міської ради задовольнити частково,
скасувати постанову Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 22 листопада 2011 року в
адміністративній справі № 2а-2406/11.

Прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Мукачівської
міської ради провести нарахування та
виплатити ОСОБА_1 недоплаченої суми
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня за 2011 рік у розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком,
відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантій
їх соціального захисту» з урахуванням
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова є остаточною та касаційному
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
О.О. Большакова

Судді
І.В. Глушко

В.Я. Макарик