Справа № 826/9600/14
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 липня 2014 року 11:30
№ 826/9600/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Катющенка В.П., за участю секретаря
судового засідання Савченко А.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
За позовом Публічного акціонерного
товариства «Завод побутової та
промислової хімії» до Інспекції з
питань захисту прав споживачів у місті
Києві про визнання незаконною та
скасування постанови № 000063 від 26.05.2014
від позивача - Петроченко С.О.;
від відповідача - Петров М.В.
Приватне акціонерне товариство «Завод
побутової та промислової хімії» (далі
по тексту - позивач, ПАТ «Завод
побутової та промислової хімії»)
звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Інспекції з питань захисту
прав споживачів у м. Києві (далі по
тексту - відповідач, Інспекція), у якому
просить визнати незаконною та
скасувати постанову про накладення
штрафних санкцій №000063 від 26.05.2014.
В обґрунтування позовних вимог
товариство зазначає, що з грудня 2012
року не вводить в обіг (не виробляє)
жодних товарів (продукції), в тому
числі: засоби для миття скла та
блискучих поверхонь «Klee» Зимова
прохолода 500 мл. ТМ «Klee», засоби для
миття скла та блискучих поверхонь «Klee»
Весняна свіжість 500 мл. ТМ «Klee», засоби
для миття скла та блискучих поверхонь
«Klee» гіпоалергенний 500 мл. ТМ «Klee», а
тому з об'єктивних причин не може
надати Технічну документацію на
зазначену продукцію. Крім того,
представник позивача не був викликаний
для підписання акта перевірки та не
приймав участь під час складання
відповідачем оскаржуваної постанови,
що є грубим порушенням прав ПАТ «Завод
побутової та промислової хімії». Також
позивач наголошує, що весь перелік
документів, що входив до Технічної
документації на момент введення
продукції в обіг, тобто станом на 2012
рік, надано Інспекції.
Ухвалами Окружного адміністративного
суду міста Києва від 08 липня 2014 року
відкрито провадження у справі,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
розгляду.

У судових засіданнях представник
позивача наполягав на задоволенні
позову з підстав, викладених у ньому.
Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував з
огляду на його необґрунтованість.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва
встановив наступне.

На підставі наказу №237 від 11 квітня 2014
року, направлення №000282 від 09 квітня 2014
року, за згодою Державної інспекції
України з питань захисту прав
споживачів №1958-2-7/6 від 02 квітня 2014 року
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у м. Києві з 07 по 21 травня 2014
року проведено позапланову перевірку з
питань відповідності продукції, що
вводиться в обіг ПАТ «Завод побутової
та промислової хімії» вимогам
Технічних регламентів, дія яких
поширюється на продукцію, Закону
України «Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції»,
Правилам застосування національного
знака відповідності, які затверджені
постановою Кабінету Міністрів України
від 29.11.2001р. №1599, про що складено акт
перевірки характеристик продукції
№000112 від 21 травня 2014 року (далі - акт
перевірки).

Актом перевірки встановлено не надання
позивачем технічної документації, яка
повинна включати такі документи, як:

нормативний документ, згідно з яким
виробляється мийний засіб, або
специфікацію виробника на мийний
засіб;

опис та інструкцію із застосування
мийного засобу;

інформацію про склад мийного засобу із
зазначенням переліку інгредієнтів, які
застосовані під час виробництва такого
засобу, типу (аніонні, катіонні,
амфотерні, неіоногенні, дезінфектант
тощо), молекулярної маси та кількості
поверхнево-активних речовин;

протоколи випробувань біологічного
розкладу поверхнево-активних речовин,
що входять до складу мийного засобу, та
сертифікат відповідності, виданий
призначеним органом з оцінки
відповідності (у разі застосування
модуля F1 (установлення відповідності
продукції за результатами перевірки).

Наведене стало підставою для висновку
про невідповідність продукції, що
перевірялась, встановленим вимогам.

У зв'язку з виявленням зазначеного
порушення, 21 травня 2014 року
відповідачем складено протокол №000081
про виявлене(і) порушення вимог статті
44 Закону України «Про державний
ринковий нагляд і контроль нехарчової
продукції» та статті 15 Закону України
«Про загальну безпечність нехарчової
продукції», на підставі якого 26 травня
2014 року винесено постанову про
накладення штрафних санкцій №000063, якою
до позивача застосовано штраф у
розмірі 3000 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян у сумі 51000,00
грн. на підставі пункту 2 частини 2
статті 44 Закону України «Про державний
ринковий нагляд і контроль нехарчової
продукції», та 02 червня 2014 року -
рішення про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів №000067, яким у
відповідності до статей 22, 28-32 Закону
України «Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції»
обмежено надання продукції на ринку,
шляхом приведення її у відповідність
із встановленими вимогами та тимчасово
заборонено надання продукції на ринку.

Вважаючи зазначену постанову
відповідача про накладення штрафних
санкцій №000063 від 26 травня 2014 року
такою, що порушує законні права та
інтереси позивача, останній звернувся
з даним адміністративним позовом до
суду за їх захистом.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З урахуванням вищезазначених вимог,
Окружний адміністративний суд міста
Києва звертає увагу на наступне.

Основним нормативно-правовим актом,
який встановлює правові та
організаційні засади здійснення
державного ринкового нагляду і
контролю нехарчової продукції є Закон
України «Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції» від
02.12.2010р. №2735-VІ з наступними змінами та
доповненнями (далі по тексту - Закон
України від 02.12.2010р. №2735-VІ).

Відповідно до визначень, які
закріплені у статті 1 Закону України
від 02.12.2010р. №2735-VІ, органом державного
ринкового нагляду є центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері державного ринкового
нагляду у межах сфери своєї
відповідальності, що визначається
відповідно до цього Закону (далі - орган
ринкового нагляду). У разі якщо орган
ринкового нагляду здійснює визначені
цим Законом та Законом України «Про
загальну безпечність нехарчової
продукції» повноваження також через
свої територіальні органи, термін
«орган ринкового нагляду» позначає
також його територіальні органи.

Під державним ринковим наглядом (далі -
ринковий нагляд) Закон розуміє
діяльність органів ринкового нагляду з
метою забезпечення відповідності
продукції встановленим вимогам, а
також забезпечення відсутності загроз
суспільним інтересам.

Сферою дії зазначеного Закону є
відносини щодо:

- здійснення ринкового нагляду за
продукцією, що охоплюється
встановленими вимогами, крім видів
продукції, зазначених у частині 5 цієї
статті;

- здійснення контролю всієї продукції,
крім видів продукції, зазначених у
частині п'ятій цієї статті.

Права та обов'язки суб'єктів
господарювання та повноваження
органів ринкового нагляду також
врегульовані нормами Закону України
від 02.12.2010р. №2735-VІ.

Так, положеннями частини 1 статті 7
названого Закону закріплено, що
суб'єкти господарювання під час
здійснення ринкового нагляду та
контролю продукції мають право:

1) вимагати від посадових осіб, які
здійснюють ринковий нагляд і контроль
продукції, додержання вимог
законодавства;

2) перевіряти наявність у посадових
осіб, які здійснюють ринковий нагляд та
контроль продукції, наявність
службових посвідчень;

3) одержувати від посадових осіб, які
здійснюють ринковий нагляд, копії
посвідчень (направлень) на проведення
перевірок та не допускати їх до
проведення перевірок, якщо вони не
надали копії таких документів;

4) бути присутніми під час здійснення
всіх заходів ринкового нагляду;

5) одержувати в установленому порядку
від органів ринкового нагляду і
органів доходів і зборів необхідну,
доступну та достовірну інформацію про
результати ринкового нагляду і
контролю продукції;

6) вимагати від посадових осіб, які
здійснюють ринковий нагляд та контроль
продукції, забезпечення
конфіденційності будь-якої інформації,
одержаної під час здійснення ринкового
нагляду та контролю продукції, крім
випадків, визначених цим та іншими
законами України;

7) оскаржувати в установленому законом
порядку будь-які рішення, приписи, дії
та бездіяльність органів ринкового
нагляду, органів доходів і зборів та їх
посадових осіб;

8) звертатися за захистом своїх прав та
інтересів до суду;

9) вживати за власною ініціативою
заходів щодо запобігання та уникнення
ризиків, які становить продукція, що
надається ними на ринку, забезпечення
відповідності цієї продукції
встановленим вимогам та усунення
порушень вимог, встановлених цим
Законом та Законом України «Про
загальну безпечність нехарчової
продукції».

Крім того, відповідно до частини 2
названої статті суб'єкти
господарювання під час здійснення
ринкового нагляду та контролю
продукції користуються іншими правами,
визначеними цим Законом, Законом
України «Про загальну безпечність
нехарчової продукції», іншими
нормативно-правовими актами (у тому
числі технічними регламентами), а в
межах здійснення ринкового нагляду -
також правами, визначеними Законом
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності».

У той же час, статтею 8 Закону України
від 02.12.2010р. №2735-VІ за суб'єктами
господарювання закріплено певні
обов'язки, зокрема, з надання на вимогу
органів ринкового нагляду
документації, що дає змогу
ідентифікувати будь-який суб'єкт
господарювання, якому вони поставили
відповідну продукцію.

Як вбачається з наявних у матеріалах
справи копій направлення від 08 квітня
2014 року №000282 на проведення перевірки,
які надані сторонами у справі, в
примірнику направлення, наданому
відповідачем, міститься інформація про
повідомлення представника позивача, що
в останній день перевірки (зазначено в
направленні) необхідно з'явитися для
підписання двох примірників Акта
перевірки та наявний підпис ОСОБА_4

Враховуючи викладене, а також
відсутність будь-яких доказів на
підтвердження звернення позивача до
відповідача з метою підписання акта
перевірки в останній день її
проведення та відмови останнього у
його наданні, суд критично ставиться до
тверджень суб'єкта господарювання щодо
порушення його прав.

Повноваження органів ринкового
нагляду визначені у статті 11 Закону
України від 02.12.2010р. №2735-VІ.

Так, з метою здійснення ринкового
нагляду органи ринкового нагляду в
межах сфер їх відповідальності
проводять, зокрема, перевірки
характеристик продукції, в тому числі
відбирають зразки продукції та
забезпечують проведення їх експертизи
(випробування); приймають у випадках та
порядку, визначених цим Законом,
рішення про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів, здійснюють
контроль стану виконання суб'єктами
господарювання цих рішень; вживають у
порядку, визначеному цим та іншими
законами України, заходів щодо
притягнення до відповідальності осіб,
винних у вчиненні порушень вимог цього
Закону та встановлених вимог.

На реалізацію наданих повноважень
посадові особи, які здійснюють
ринковий нагляд, мають право:

1) проводити у випадках і порядку,
визначених цим Законом, документальні
перевірки та обстеження зразків
продукції, відбирати зразки продукції
і забезпечувати проведення їх
експертизи (випробування);

2) безперешкодно відвідувати, за умови
пред'явлення службового посвідчення та
посвідчення (направлення) на
проведення перевірки, у будь-який час
протягом часу роботи об'єкта:

а) торговельні та складські приміщення
суб'єктів господарювання і місця,
зазначені у пункті 2 частини дев'ятої
статті 23 цього Закону, для проведення
перевірок характеристик продукції і
перевірок стану виконання суб'єктами
господарювання рішень про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів;

б) місця, зазначені в пункті 3 частини
дев'ятої статті 23 цього Закону, для
проведення перевірок додержання вимог
щодо представлення продукції, яка не
відповідає встановленим вимогам,
перевірок характеристик продукції та
перевірок виконання суб'єктами
господарювання приписів і рішень
відповідно до частини п'ятої статті 26
цього Закону;

в) місця, зазначені в пункті 4 частини
дев'ятої статті 23 цього Закону, для
проведення перевірок характеристик
продукції;

3) вимагати від суб'єктів
господарювання надання документів і
матеріалів, необхідних для здійснення
ринкового нагляду, одержувати копії
таких документів і матеріалів. У разі
якщо оригінали таких документів і
матеріалів складені іншою мовою, ніж
мова діловодства та документації
державних органів, на вимогу органів
ринкового нагляду суб'єкти
господарювання зобов'язані за власний
рахунок забезпечити їх переклад мовою
діловодства та документації державних
органів в обсязі, необхідному для
здійснення ринкового нагляду;

4) вимагати від посадових осіб суб'єктів
господарювання та фізичних осіб -
підприємців надання у погоджений з
ними строк усних чи письмових пояснень
з питань, що виникають під час
проведення перевірок і вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів;

5) складати акти перевірок та
застосовувати в установленому законом
порядку штрафні санкції до суб'єктів
господарювання за порушення вимог
цього Закону, Закону України «Про
загальну безпечність нехарчової
продукції» та встановлених вимог;

6) складати на основі актів перевірок
протоколи про адміністративні
правопорушення у сфері здійснення
ринкового нагляду та розглядати справи
про відповідні адміністративні
правопорушення згідно із законом
України;

7) залучати у разі потреби в
установленому порядку до здійснення
ринкового нагляду працівників
наукових установ та фахівців. На осіб,
які залучені в установленому порядку
до здійснення ринкового нагляду,
поширюються обов'язки, визначені
пунктами 1 - 5 частини першої статті 17
цього Закону;

8) вимагати від посадових осіб суб'єктів
господарювання та фізичних осіб -
підприємців припинення дій, які
перешкоджають здійсненню заходів
ринкового нагляду, а в разі їх відмови
від припинення таких дій - звертатися
до органів внутрішніх справ за
допомогою у здійсненні законної
діяльності з ринкового нагляду.

У той же час, відповідно до статті 17
Закону України від 02.12.2010р. №2735-VІ,
названі посадові особи зобов'язані:

1) додержуватися вимог цього Закону,
Закону України «Про загальну
безпечність нехарчової продукції» та
виданих відповідно до них
нормативно-правових актів;

2) об'єктивно та неупереджено
здійснювати ринковий нагляд і контроль
продукції у межах повноважень,
визначених законами України;

3) дотримуватися ділової етики у
взаємовідносинах із суб'єктами
господарювання та декларантами;

4) не перешкоджати під час вжиття
заходів ринкового нагляду і контролю
продукції здійсненню господарської
діяльності;

5) забезпечувати відповідно до вимог
цього Закону конфіденційність
інформації, одержаної під час
здійснення ринкового нагляду і
контролю продукції;

6) пред'являти службові посвідчення, а
посадові особи, які здійснюють
ринковий нагляд, - також посвідчення
(направлення) на проведення перевірки;

7) ознайомлювати керівників суб'єктів
господарювання, їх заступників або
уповноважених ними осіб, фізичних осіб
- підприємців та декларантів з
результатами перевірок, проведених у
межах ринкового нагляду і контролю
продукції, у строки, передбачені
законодавством.

Аналізуючи наведені вище приписи
Закону України від 02.12.2010р. №2735-VІ та
наявні в матеріалах справи докази, суд
приходить до висновку про дотримання з
боку посадових осіб Інспекції чинного
законодавства під час проведення
позапланової перевірки позивача.

Щодо дотримання контролюючим суб'єктом
порядку проведення перевірки, суд
вважає за необхідне звернути увагу на
таке.

Відповідно до статті 22 Закону України
від 02.12.2010р. №2735-VІ заходами ринкового
нагляду є:

1) перевірки характеристик продукції, у
тому числі відбір зразків продукції та
їх експертиза (випробування);

2) обмежувальні (корегувальні) заходи,
що включають: а) обмеження надання
продукції на ринку; б) заборону надання
продукції на ринку; в) вилучення
продукції з обігу; г) відкликання
продукції;

3) контроль стану виконання рішень про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів;

4) попередження органами ринкового
нагляду споживачів (користувачів) про
виявлену цими органами небезпеку, що
становить продукція.

Порядок проведення перевірок
характеристик продукції врегульований
статтею 23 названого Закону, в якій
зазначено, що під час перевірок
характеристик продукції проводяться
документальні перевірки, у разі
необхідності - обстеження зразків
продукції, а за наявності підстав
вважати, що продукція є небезпечною,
становить ризик та/або не відповідає
встановленим вимогам, - відбір та
експертиза (випробування) зразків
продукції.

Органи ринкового нагляду проводять
планові та позапланові перевірки
характеристик продукції.

Планові перевірки характеристик
продукції проводяться у
розповсюджувачів цієї продукції, а
позапланові, - у розповсюджувачів та
виробників такої продукції.

Під час таких перевірок перевіряються
характеристики лише того виду
продукції, що є предметом перевірки.

Згідно частини 5 названої статті,
перевірки характеристик продукції
проводяться на підставі наказів
органів ринкового нагляду та
посвідчень (направлень) на проведення
перевірки, що видаються та
оформляються відповідно до Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності». У разі
одержання інформації про надання на
ринку продукції, що становить
серйозний ризик, відповідні накази та
посвідчення (направлення) видаються і
оформляються невідкладно.

Перевірка характеристик продукції
може бути невиїзною (за
місцезнаходженням органу ринкового
нагляду) або виїзною. У разі потреби
органи ринкового нагляду для перевірки
характеристик продукції можуть
поєднувати невиїзні та виїзні
перевірки.

Питання, які підлягають з'ясуванню під
час проведення виїзних та невиїзних
перевірок, визначені у частини 7 та 8
статті 23 Закону України від 02.12.2010р.
№2735-VІ.

Так, під час невиїзної перевірки
характеристик продукції у випадках,
передбачених цим Законом, перевірці
підлягають такі документи (їх копії) та
інформація:

1) декларація про відповідність;

2) супровідна документація, що
додається до відповідної продукції
(включаючи інструкцію щодо
користування продукцією);

3) загальний опис продукції та схема
(креслення) конструкції виробу, а також
повний склад технічної документації на
відповідну продукцію, передбачений
технічним регламентом;

4) документи щодо системи якості чи
системи управління якістю;

5) висновки експертиз та протоколи
випробувань зразків відповідної
продукції, відібраних (узятих) у межах
здійснення ринкового нагляду і
контролю продукції;

6) документи, що дають змогу відстежити
походження відповідної продукції та її
подальший обіг (договори,
товарно-супровідна документація тощо);

7) документи і матеріали щодо стану
виконання суб'єктом господарювання
рішення про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів, у тому числі в
межах моніторингу дій суб'єктів
господарювання, що вживаються ними для
вилучення відповідної продукції з
обігу та/або її відкликання;

8) повідомлення та інша інформація,
надана суб'єктами господарювання,
органами доходів і зборів, органами з
оцінки відповідності згідно з
положеннями цього Закону та Закону
України «Про загальну безпечність
нехарчової продукції»;

9) інші документи та матеріали,
звернення, одержані органами ринкового
нагляду відповідно до положень цього
Закону та Закону України «Про загальну
безпечність нехарчової продукції».

За результатами перевірки
характеристик продукції посадова
особа, яка здійснює ринковий нагляд,
складає акт відповідно до вимог Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності».

Підсумовуючи наведене, а також наявні у
матеріалах справи докази, суд
приходить до висновку про дотримання
Інспекцією вимог чинного
законодавства під час проведення
позапланової перевірки характеристик
продукції у позивача.

Щодо правомірності накладення санкцій
за виявлені під час перевірки
порушення, суд вважає за необхідне
зазначити таке.

Під час проведення перевірки
відповідачем виявлено відсутність у
позивача повного складу технічної
документації, яка повинна включати
такі документи, як:

1) нормативний документ, згідно з яким
виробляється мийний засіб, або
специфікацію виробника на мийний
засіб;

2) опис та інструкцію із застосування
мийного засобу;

3) інформацію про склад мийного засобу
із зазначенням переліку інгредієнтів,
які застосовані під час виробництва
такого засобу, типу (аніонні, катіонні,
амфотерні, неіоногенні, дезінфектант
тощо), молекулярної маси та кількості
поверхнево-активних речовин;

4) протоколи випробувань біологічного
розкладу поверхнево-активних речовин,
що входять до складу мийного засобу, та
сертифікат відповідності, виданий
призначеним органом з оцінки
відповідності (у разі застосування
модуля F1 (установлення відповідності
продукції за результатами перевірки),

перелік яких зазначений у пункті 22
Технічного регламенту мийних засобів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 серпня 2008 року
№717 (далі по тексту - Технічний
регламент №717).

Не погоджуючись з таким висновком
контролюючого суб'єкта позивач
посилається на застосування
відповідачем Технічного регламенту
№717 у редакції, чинній на час
проведення перевірки, у той час, як
продукція, яка була об'єктом перевірки,
була введена в обіг у 2012 році, коли
Технічним регламентом було закріплено
інший перелік документів, які
додаються до технічної документації.

Отже, визначальним питанням для
вирішення справи є правомірність
встановлення працівниками відповідача
під час здійснення перевірки суб'єкта
господарювання переліку документів,
які додаються до технічної
документації виробником, відповідно до
вимог Технічного регламенту №717.

Відповідно до визначення термінів,
наведених у статті 1 Закону України
«Про загальну безпечність нехарчової
продукції» від 02.12.2010р. №2736-VI у редакції
на час виникнення спірних
правовідносин (далі по тексту - Закон
України від 02.12.2010р. №2736-VI), виробник - це
фізична чи юридична особа - резидент
України, яка є виготовлювачем
продукції, або будь-яка інша особа -
резидент України, яка заявляє про себе
як про виготовлювача, розміщуючи на
продукції відповідно до законодавства
своє найменування, торговельну марку
чи інше позначення, або особа - резидент
України, яка відновлює продукцію, а
введення продукції в обіг - перше
надання продукції на ринку України.

Як вбачається із матеріалів справи, а
саме копії договору №070312 поставки
товару від 07 березня 2012 року, поставка
продукції, яка була об'єктом перевірки,
відбувалась у 2012 році.

Отже, відповідність такої продукції
вимогам Технічного регламенту №717
підлягає встановленню саме на час
введення продукції в обіг.

Відповідно до положень пункту 22
Технічного регламенту у редакції на
час здійснення позивачем виробництва
продукції, яка була предметом
перевірки, та введення її в обіг в
розумінні цього поняття, наведеного у
Законі України від 02.12.2010р. №2736-VI у
відповідній редакції, виробник або
уповноважений представник обов'язково
розробляє технічну документацію, яка
повинна містити інформацію про
проектування, виробництво і
застосування мийного засобу, його
відповідність вимогам цього
Технічного регламенту. До технічної
документації додаються:

1) нормативний документ, згідно з яким
виробляється мийний засіб;

2) результати випробувань, необхідні
для проведення перевірки
відповідності мийного засобу вимогам
безпеки;

3) описи і пояснення щодо застосування
мийного засобу;

4) дані про складові речовини,
використані для виробництва мийного
засобу (паспорт безпеки речовини або
інший документ, що підтверджує їх
походження);

5) список національних стандартів
згідно з офіційно опублікованим
Держспоживстандартом переліком і опис
рішень, прийнятих на виконання вимог
цього Технічного регламенту в разі,
коли такі стандарти не були
застосовані;

6) результати випробувань на
відповідність мийного засобу вимогам
національних стандартів, проведених
виробником чи акредитованою
випробувальною лабораторією.

Однак, як вбачається із матеріалів
справи та підтвердив позивач у своєму
позові і під час розгляду справи судом,
наведений перелік документів був
наданий відповідачу поза межами
проведення останнім контрольного
заходу. Так, Технічні умови та
Рецептура - передані відповідачу 22
травня 2014 року, а протоколи випробувань
біологічного розкладу
поверхнево-активних речовин лише 27
червня 2014 року.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку щодо ненадання позивачем у
межах строку проведення перевірки
документів, що додаються до технічної
документації на підтвердження
відповідності мийних засобів вимогам
Технічного регламенту №717.

Посилання позивача на неможливість
надання відповідних документів до
моменту закінчення перевірки з огляду
на їх передачу іншому суб'єкту
господарювання у зв'язку з укладенням
договору купівлі - продажу, суд до уваги
не приймає, оскільки в силу приписів
пункту 24 Технічного регламенту №717 на
виробника або уповноваженого
представника покладено обов'язок
зберігати технічну документацію та
декларацію про відповідність мийного
засобу вимогам Технічного регламенту
протягом 10 років після виготовлення
останньої партії мийного засобу та
надання їх для перевірки в
установлених законодавством випадках.

За таких обставин, суд погоджується з
висновком контролюючого суб'єкта щодо
невідповідності продукції, яка була
об'єктом перевірки, встановленим
вимогам за відсутності повного
переліку документів, що вимагаються
Технічним регламентом №717 для
визначення відповідності мийного
засобу його вимогам, що, в силу положень
пункту 2 частини 2 статті 44 Закону
України від 02.12.2010р. №2735-VI, є підставою
для застосування штрафних санкцій.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що відповідачем доведено
правомірність оскаржуваної позивачем
постанови, з огляду на що суд приходить
до висновку про відсутність підстав
для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов
Публічного акціонерного товариства
«Завод побутової та промислової хімії»
до Інспекції з питань захисту прав
споживачів у місті Києві про визнання
незаконною та скасування постанови №
000063 від 26.05.2014 залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили
відповідно до частини першої статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст.
ст. 185-187 КАС України.

Суддя
В.П. Катющенко