Справа № 826/6671/14
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
в порядку письмового провадження
21 серпня 2014 року № 826/6671/14
За позовомОСОБА_1 доВідділу державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції у
м.Києвіпро визнання протиправною та
скасування постанови від 01.04.2014
Суддя: Кротюк О.В.
Обставини справи:
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернулася ОСОБА_1 (далі -
позивач) з позовом до Відділу державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції у м.Києві
(далі - відповідач) про визнання
протиправною та скасування постанови
державного виконавця Бубели А.М. від
01.04.2014 про стягнення виконавчого збору.
Відповідач проти позову заперечив в
В порядку частини 6 ст.128 КАС України
судом ухвалено про розгляд справи в
письмовому провадженні.
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -
25.02.2013 Новозаводським районним судом
м.Чернігова видано виконавчий лист на
виконання рішення Постійно діючого
Третейського суду при Всеукраїнській
громадській Організації
«Всеукраїнський фінансовий союз» від
16.12.2011 про стягнення з ОСОБА_1 коштів.
14.06.2013 державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у м.Києві винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
№38507952 з примусового виконання
виконавчого листа №6-1013/13, виданого
02.04.2013 Новозаводським районним судом
м.Чернігова, про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ПАТ «Альфа-Банк» боргу в
постановою встановлено боржнику -
ОСОБА_1 - строк для добровільного
виконання до 20.06.2013.
23.08.2014 державним виконавцем винесено
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
30.09.2014 державним виконавцем винесено
постанову про розшук майна боржника.
01.04.2014 державним виконавцем винесено
постанову про стягнення з ОСОБА_1
виконавчого збору у розмірі 9203,75 грн.
При цьому, 31.03.2014 між ПАТ «Альфа-Банк» та
ОСОБА_1 досягнуто домовленості щодо
погашення заборгованості згідно з
додатковою угодою до кредитного
договору, за наслідком чого банком була
підготовлена заява до ВДВС
Голосіївського РУЮ у м.Києві про
повернення виконавчого документа
(виконавчого листа Новозаводського
районного суду м.Чернігова №6-1013/13 від
02.04.2013) та передана наручно ОСОБА_1
Позивач стверджує, що не отримувала
постанови про відкриття виконавчого
провадження, оскільки не проживає та
знята з реєстраційного обліку за
адресою, вказаною у виконавчому
провадженні, тому була позбавлена
можливості виконати рішення у строк
для його добровільного виконання.
Оскаржувану ж постанову про стягнення
виконавчого збору отримала 07.05.2014
наручно, коли звернулася до органу
виконавчої служби для отримання
постанови про повернення виконавчого
документа стягувачу. Також позивач
стверджує, що оскільки рішення
третейського суду вона виконала у
добровільному порядку, а стягувач
звернувся до відповідача із заявою про
повернення виконавчого документа,
розмір виконавчого збору не може
перевищувати 40 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.
Аналізуючи вищевикладені обставини,
суд приймає до уваги наступне.
Згідно вимог ст.1 Закону України «Про
виконавче провадження» від 24.01.1999
№606-ХІV (далі -Закон №606), виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до ч.ч.2, 5 ст.25 Закону №606,
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові.

Згідно з ч.1 ст.31 Закону №606, боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

За наявності обставин, що
перешкоджають провадженню виконавчих
дій, або у разі несвоєчасного одержання
сторонами документів виконавчого
провадження, внаслідок чого вони були
позбавлені можливості скористатися
правами, наданими їм цим Законом,
державний виконавець може відкласти
виконавчі дії за заявою стягувача чи
боржника або з власної ініціативи на
строк до десяти робочих днів. Про
відкладання провадження виконавчих
дій державний виконавець виносить
відповідну постанову, про що
повідомляє сторонам (ч.1 ст.35 Закону
№606).

Частинами 1, 7 статті 28 Закону №606
передбачено наступне.

У разі невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача. Постанова про
стягнення виконавчого збору може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, підставою для стягнення з
боржника виконавчого збору є ненадання
ним документального підтвердження
виконання (невиконання) рішення у
строк, встановлений Законом №606, для
добровільного виконання рішення
(вказана правова позиція свіпадає з
правовою позицією ВАС України,
визначеній в ухвалах №К/800/24633/13 від
29.01.2014, №К/800/43538/13 від 20.11.2013). При цьому,
обставини вчинення чи не вчинення
державним виконавцем дій з примусового
виконання рішення до уваги судом не
приймаються, оскільки Закон № 606,
зокрема ч.2 ст.25 та ст.28, не пов'язує
вказаного із стягненням з боржника
виконавчого збору.

В той же час, частиною 1 статті 28 Закону
№606 визначено розміри виконавчого
збору, які розмежовуються залежно від
того, яке рішення виконується:
майнового чи немайнового характеру.

У випадку виконання рішення майнового
характеру стягується виконавчий збір у
розмірі 10 відсотків суми, що підлягає
стягненню, або вартості майна боржника,
що підлягає передачі стягувачу за
виконавчим документом.

У випадку виконання рішення
немайнового характеру стягується
виконавчий збір у розмірі в розмірі
сорока неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян з боржника - фізичної
особи і в розмірі вісімдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - юридичної особи.

Також зазначеною нормою встановлено,
що у зазначених розмірах виконавчий
збір стягується з боржника у разі
повернення виконавчого документа без
виконання за письмовою заявою
стягувача та у разі самостійного
виконання боржником рішення після
початку його примусового виконання.

Тобто, у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, виконавчий збір стягується
у розмірі, залежно від того, яке рішення
виконується: майнового чи немайнового
характеру.

Таким чином, позиція позивача стосовно
того, що оскільки рішення третейського
суду вона виконала у добровільному
порядку, а стягувач звернувся до
відповідача із заявою про повернення
виконавчого документа, розмір
виконавчого збору не може перевищувати
40 неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, - є помилковою.

Враховуючи те, що у строк, встановлений
у постанові від 14.06.2013 про відкриття
виконавчого провадження №38507952 для
добровільного виконання рішення
позивач рішення не виконала, про
відкладення провадження виконавчих
дій до органу ДВС не зверталася, суд
дійшов висновку про правомірність
оскаржуваної постанови від 01.04.2014 про
стягнення виконавчого збору та
відсутність підстав для її скасування.

Частиною 1 статті 9 КАС України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких грунтуються вимоги
та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивач в силу положень ч.1 ст.71 КАС
України повинен довести ті обставини,
на яких ґрунтуються його вимоги, проте
всупереч вказаній нормі не довів суду
належними доказами наявність обставин,
що обґрунтовують його позовні вимоги.

Зважаючи на вимоги ч. 3 ст.4 Закону
України «Про судовий збір» позивачем
при поданні позову сплачено 182,70 грн.

Згідно з вказаною нормою, під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

З огляду на те, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають, решта суми
судового збору (мінімальної ставки,
встановленої на момент подання позову)
підлягає стягненню з позивача.

Керуючись ст. 9, 71, 159, 163 КАС України,
Окружний адміністративний суд міста
Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Стягнути решту суми судового збору із
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
на користь Державного бюджету України
в розмірі 1644 (одна тисяча шістсот сорок
чотири) грн. 30 коп., зарахувавши їх за
реквізитами Окружного
адміністративного суду міста Києва для
сплати судового збору.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 КАС України, шляхом подання через
суд першої інстанції апеляційної
скарги та набирає законної сили в
порядку та строки, передбачені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
О.В. Кротюк