Справа № 524/2340/14-а
Суддя: Савічев В. О.
Дата ухвалення: 2014-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/2340/14-а
Провадження №
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

20.08.2014 рокуАвтозаводський районний суд
м. Кременчука Полтавської області в
складі :

головуючого судді - Савічева В.О.

при секретарі - Коваль Т.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кременчуці
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Виконкому Автозаводської районної
ради м. Кременчука про зобов'язання
вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до Виконкому Автозаводської
районної ради м. Кременчука про
зобов'язання вчинити дії, зазначаючи,
що 07.12.2010 року, його було прийнято на
роботу до Виконавчого комітету
Автозаводської районної ради міста
Кременчука на посаду начальника
юридичної служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України
«Про державну службу», заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплат за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.
Державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов»язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань.

Закон України «Про оплату праці»
визначає поняття «заробітна плата» (ст.
1 Закону) та «структуру заробітної
плати» (ст. 2 Закону), за аналізом змісту
яких, матеріальна допомога для
вирішення соціально-побутових питань є
складовою заробітної плати.

20.06.2012 року ним на ім'я голови
Автозаводської районної у місті
Кременчуці ради Коваленка В.М., було
подано заяву про надання матеріальної
допомоги для вирішення
соціально-побутових питань в розмірі
середньомісячної заробітної плати.

27.09.2012 року він звільнився з
Виконавчого комітету Автозаводської
районної ради міста Кременчука.

Під час звільнення та розрахунку
відповідачем з ним по заробітній платі,
встановлено, що останній розрахувався
з ним по заробітній платі не в повному
обсягу, оскільки виплату матеріальної
допомоги для вирішення
соціально-побутових питань за 2012 рік
йому так і не було здійснено. Крім того,
було встановлено, що відповідачем не в
повному обсягу було нараховано та
виплачено матеріальну допомогу для
вирішення соціально-побутових питань
за 2011 рік.

Дана обставина змусила його звернутися
до суду за захистом свого порушеного
права на отримання належної заробітної
плати у формі матеріальної допомоги
для вирішення соціально-побутових
питань.

21.02.2014 року постановою Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області по справі №
524/7042/13-а за його позовом до Виконавчого
комітету Автозаводської районної ради
м. Кременчука, суд встановив що виплата
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових проблем в 2012 році
мала обов"язковий характер та повинна
була проводитися у розмірі
середньомісячної заробітної плати, а
тому суд зобов'язав Виконавчий комітет
Автозаводської районної ради м.
Кременчука нарахувати та виплатити
йому на підставі раніше поданої заяви
від 20.06.2012 року матеріальну допомогу
для вирішення соціально-побутових
питань в розмірі середньомісячної
заробітної плати.

05.03.2014 року постановою Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області по справі №
524/502/14-а за його позовом до Виконавчого
комітету Автозаводської районної ради
м. Кременчука, суд також встановив, що
виплата матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових проблем
в 2011 році мала обов'язковий характер та
повинна була проводитися у розмірі
середньомісячної заробітної плати, а
тому суд зобов'язав Виконавчий комітет
Автозаводської районної ради м.
Кременчука обчислити та виплатити
матеріальну допомогу для вирішення
соціально-побутових питань в розмірі
середньомісячної заробітної плати за
2011 рік, з урахуванням виплаченої суми
матеріальної допомоги для вирішення
соціально побутових питань за 2011 рік.

Вищевказаними судовими рішеннями було
підтверджено факт не виплати йому
Виконавчим комітетом Автозаводської
районної ради м. Кременчука всіх сум, що
належали йому на час звільнення 27.09.2012
року.

Згідно ст. 117 Кодексу законів про працю
України, в разі не виплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені в ст 116 цього
Кодексу, при відсутності спору про їх
розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку. При наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій частині
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

Станом на сьогоднішній день, по-при
вирішення Автозаводським районним
судом м. Кременчука Полтавської
області 21.02.2014 та 05.03.2014 року спорів на
його користь, він так і не отримав
належних при звільненні сум, як і не
отримав зазначене в ст. 117 КЗпП України
відшкодування в розмірі середнього
заробітку за весь час затримки виплати
належних при звільненні сум.

Отже, враховуючи вищевикладене, а саме
наявність підтверджених судовими
рішеннями фактичних обставин не
виплати відповідачем належних при
звільненні сум, виникає необхідність
стягнення з відповідача на його
користь середнього заробітку за
частину часу затримки виплати належних
сум за період з 27.09.2012 року (день
звільнення) по день винесення судового
рішення.

Крім того, неправомірними діями
відповідача, що знайшло своє
підтвердження в судових рішеннях
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області, йому
було завдано моральної шкоди. Завдану
моральну шкоду оцінює в 10 тис. грн.

Просив суд зобов'язати Виконавчий
комітет Автозаводської районної ради
м. Кременчука нарахувати та виплатити
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні в період з
27.09.2012 року (день звільнення) по 20.08.2014
року (день винесення судового рішення).

Зобов'язати Виконавчий комітет
Автозаводської районної ради м.
Кременчука надати до суду звіт про
виконання судового рішення в частині
нарахування та виплати мені середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні на протязі двох місяців
від дати набрання судовим рішенням
законної сили.

Стягнути з Виконавчого комітету
Автозаводської районної ради м.
Кременчука на мою користь 10000 грн. 00 кой.
в рахунок відшкодування моральної
шкоди.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав посилаючись
на підстави та обставини викладені в
позовній заяві і просив суд їх
задовольнити.

Представник відповідача Виконкому
Автозаводської районної ради м.
Кременчука в судовому засіданні
заперечував проти позову, посилаючись
на обставини викладені у запереченні
на позовну заяву та просив суд
відмовити в задоволені позову.

Вивчивши матеріали справи та письмові
докази, подані позивачем та
представником відповідача в
обґрунтування власних вимог та
заперечень, повно та всебічно оцінивши
надані докази, в сукупності із
обставинами справи суд встановив
наступне.

07.12.2010 року, за результатом конкурсного
відбору, ОСОБА_1 було прийнято на роботу
до Виконавчого комітету
Автозаводської районної ради міста
Кременчука на посаду начальника
юридичної служби і звільнено з
займаної посади 27.09.2012 року.

02.01.2013 року, за результатом конкурсного
відбору, його знову було прийнято на
роботу до Виконавчого комітету
Автозаводської районної ради міста
Кременчука на посаду начальника
юридичної служби та 31.07.2013 року
вчерговий раз звільнено з займаної
посади.

Таким чином позивач ОСОБА_1 мав трудові
правовідносини з відповідачем
Виконавчим комітетом Автозаводської
районної ради міста Кременчука з 07.12.2010
р. по 27.09.2012 р. та з 02.01.2013 р. по 31.07.2013 р.

Трудові правовідносини між одними й
тими ж сторонами: Виконавчий комітет
Автозаводської районної ради
м.Кременчука - роботодавець, ОСОБА_1 -
працівник, мали своєю кінцевою датою -
31.07.2013 р.

Позивач ОСОБА_1, маючи претензії по
розрахунку, мав змогу пред'явити їх до
кінцевої дати свого звільнення.

ОСОБА_1, маючи претензії по розрахунку,
подав позов, з позовною вимогою -
нарахувати та виплатити йому середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні. Згідно постанови
Автозаводського районного суду
м.Кременчука від 09.04.2014 р. по справі №
52456114-а, позов задоволено та зобов'язано
Виконавчий комітет Автозаводської
ради м.Кременчука нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за
час затримки розрахунку при
звільненні.

Стаття 117 КЗпП України не передбачає
виплати робітнику середньої
заробітної плати по кожній окремій
невиплаченій роботодавцем сумі.
Санкція, передбачена статтею 117 КЗпП
України, виплачується одноразово
роботодавцем, незалежно від того,
скільки (одну чи декілька) різних сум не
отримав працівник при звільненні.

Таким чином, Автозаводський районний
суд м.Кременчука, встановивши по
адміністративній справі № 52456114-а, що
між роботодавцем - Виконавчим
комітетом Автозаводської районної
ради м.Кременчука та працівником -
ОСОБА_1, за час існування трудових
правовідносин не були виплачені
належні виплати - застосував санкцію,
передбачену ст.117 КЗпП України і на
даний момент, застосування цієї ж
санкції повторно - не має під собою
правових підстав.

Стосовно позовної вимоги про стягнення
моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_1 двічі звертався з
тотожними вимогами про стягнення
моральної шкоди по цим же самим
правовідносинам.

Автозаводський районний суд
м.Кременчука розглянув позовні вимоги
ОСОБА_1 до Виконавчого комітету
Автозаводської районної ради
м.Кременчука про стягнення моральної
шкоди по справам № 52456114-а та № 52496114-ц та
відмовив у задоволенні вимог про
стягнення моральної шкоди, рішення
вступили в законну силу.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд
вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1
слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 159-163 КАС України,
суд -

П о с т а н о в и в :

В задоволені позову ОСОБА_1 до
Виконкому Автозаводської районної
ради м. Кременчука про зобов'язання
вчинити дії - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову
може бути подана до Харківського
Апеляційного Адміністративного суду
через Автозаводський районний суд м.
Кременчука Полтавської області
протягом десяти днів з дня її
проголошення, а особою, яка не брала
участь у справі, з моменту отримання
копії постанови.

Суддя: