Справа № 2-а-1493/10
Суддя: Князєв В. Б.
Дата ухвалення: 2014-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-1493/10
Провадження №2-а/592/330/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13.08.2014 року
м.Суми

Ковпаківський районний суд м.
Суми в особі судді Князєва В.Б.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Сумах про зобов'язання
нарахувати щомісячну державну
соціальну допомогу як дитині війни за
період 2007-2008 роки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги обґрунтовує
тим, що належить до соціальної
категорії «Дитина війни» і відповідно
до ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» з 01.01.2006 року має
право на отримання соціальної допомоги
в розмірі 30% від мінімального розміру
пенсії за віком. Законами України «Про
Державний бюджет на 2006 рік» та «Про
Державний бюджет на 2007 рік» дія ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» була зупинена. Однак
рішенням Конституційного Суду України
№ б-рп/2007 від 09 липня 2007 року окремі
положення Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік»,
якими була зупинена дія положень
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», на підставі яких, повинна
бути нарахована соціальна допомога,
визнані такими, що не відповідають
Конституції України та є
неконституційними. Проте, відповідач
не здійснив нарахування та виплату
зазначеного підвищення до пенсії в
розмірі, передбаченому Законом України
«Про соціальний захист дітей війни».
Крім того, посилається на те, що про
порушення своїх прав щодо невиплати
щомісячної соціальної допомоги у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
йому стало відомо з моменту, коли він
отримав довідку № 1047 від відповідача
від 26.11.2009 р. Просить відновити
пропущений строк для звернення до суду.
Зобов'язати відповідача нарахувати на
його користь недоплачену як дитині
війни щомісячну державну соціальну
допомогу за період 2007-2009 роки в сумі 3741
грн. 70 коп.

Постановою Ковпаківського райсуду м.
Суми від 02.06.2010 р. були частково
задоволені позовні вимоги ОСОБА_1;
визнано протиправною бездіяльність
відповідача та зобов'язано здійснити
перерахунок пенсії з підвищенням її на
30% мінімаль ної пенсії за віком з
розміру, встановленого частиною першою
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та провести відповідні ви
плати з 09 липня по 31 грудня 2007 року, з 22
травня по 31 грудня 2008 року та з 01 січ ня
по 31 грудня 2009 року з урахуванням
проведених виплат. В іншій частині
позовних вимог було відмовлено за
необґрунтованістю.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської
області від 07.08.2012 р. вищезазначена
постанова була залишена без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 25.07.2014 р. була скасована
ухвала колегії суддів з розгляду справ
адміністративного судочинства
апеляційного суду Сумської області від
07.08.2012 р.; а також скасована постанова
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 02.06.2010 р. в частині, що стосується
позовних вимог про нарахування і
виплату державної соціальної
підтримки дітей війни за 2007-2008 роки, а
справа в цій частині направлена на
новий розгляд до суду першої інстанції.
У решті судове рішення залишено без
змін.

Згідно заперечень на позов відповідач
просить суд з задоволенні позову
відмовити. В обґрунтування своїх
заперечень зазначив, що рішенням
Конституційного суду України у справі
№ 6-рп2007 року від 09 липня 2007 року було
вирішено питання неконституційності
положень певного закону, а саме Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік», тому дія цього рішення
розповсюджується лише на період з 09
липня 2007 року. Оскільки у 2007 році
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» не було встановлено
механізм фінансування таких виплат та
питання щодо такого підвищення в
законодавчому порядку було не
врегульовано, управління не мало
підстав для їх проведення. Крім того,
жодним із чинних у 2006-2007 р.р. законів про
пенсійне забезпечення не були
встановлені відповідний механізм та
умови призначення підвищення «дітям
війни» пенсії або щомісячного
грошового утримання. Крім того, у 2008 р.
позивач отримував щомісячну державну
допомогу у розмірі: з 01.01.2008 р. - 47 грн., з
01.04.2008 р. - 48,10 грн. Також, відповідач
наполягає на відмові в задоволенні
позову через пропущення позивачем
строку звернення до суду з
адміністративним позовом, визначеного
ст. 99 КАС України.

Від позивача та відповідача надійшли
клопотання про розгляд справи за їх
відсутності в зв'язку з чим розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження, що відповідає
положенням ч. 4 ст. 122 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач має
статус «Дитини війни» відповідно до ст.
1 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», що підтверджується
копією його пенсійного посвідчення
(а.с. 10).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій, передбачених цим
Законом, здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України
«Про Державний бюджет на 2007 рік», дію
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», з урахуванням ст.
111 цього Закону, було зупинено.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09 липня 2007 року № б-рп/2007 (справа про
соціальні гарантії громадян) визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними)
положення, зокрема, пункту 12 ст. 71
Закону України «Про Державний бюджет
на 2007 рік», яким зупинено дію ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» з урахуванням ст. 111 цього
Закону.

Рішення Конституційного Суду України у
цій справі має преюдиціальне значення
для судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникла
внаслідок дії положень статей
зазначеного закону, що визнані
неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, ще визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 152
Конституції України та дати ухвалення
рішення Конституційним Судом України
управління Пенсійного фонду України в
Ковпаківському районі м. Суми повинно
було нараховувати та сплачувати
позивачеві доплату до пенсії,
передбачену ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з 09.07.2007
року, оскільки з моменту ухвалення
Конституційним Судом України рішення
щодо неконституційності пункту 12
статті 71 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік», ця норма
втратила чинність та не підлягала
застосуванню. Отже, відповідач з 09.07.2007
року мав діяти у відповідності з
приписами діючої норми ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», нараховувати та здійснювати
позивачеві відповідні доплати.

У 2007 році позивач не отримував
зазначеного підвищення до пенсії, що
підтверджується довідкою управління
Пенсійного фонду України в
Ковпаківському районі м. Суми. З
урахуванням вищевикладеного і
відповідно до ст. 62 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
відповідач повинен був нараховувати та
сплачувати позивачу за 2007 рік з 09 липня
2007 року по 31 грудня 2007 року підвищення
до пенсії виходячи з мінімальної
пенсії за віком: з 09 липня 406 х 30%= 121.80
грн. : 31 день х 23 дня = 90.37 грн.; серпень 406
х 30%=121.80 грн.; вересень 406 х 30%=121.80 грн.;
жовтень 411х 30%= 123.30 грн.; листопад 411 х
30%=123.30 грн.; грудень 411 х 30%=123.30 грн.;
всього 703.87 грн.

Відповідно до п. 41 розділу 2 Закону
України «Про Державний бюджет на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» текст
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» викладено в
наступній редакції: «Дітям війни (крім
тих, на яких поширюється дія Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту») до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, виплачується
підвищення у розмірі надбавки,
встановленої для учасників війни,
тобто розмірі 10 % від прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність. Ветеранам війни, які
мають право на отримання підвищення до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, відповідно до цього
Закону та Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» дане підвищення
провадиться за їх вибором згідно з
одним із законів. З 01.01.2008 року
позивачеві було нараховане та
виплачувалось зазначене підвищення
відповідно до встановленого розміру,
що підтверджується довідкою
управління Пенсійного фонду України в
Ковпаківському районі м. Суми.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року за № 10-рп/2008 року, у
справі за конституційними поданнями
Верховного Суду України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) окремих положень
ст.65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу
2, пункту 3 розділу 3 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» і 101
народних депутатів України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень ст. 67
розділу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про знесення змін до деяких
законодавчих актів України» (справа
щодо предмета та змісту закону про
Державний бюджет України), визнано
таким, що не відповідає Конституції
України (є неконституційним) положення
п. 41 розділу 2 Закону України «Про
Державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України».

Рішення Конституційного Суду України у
цій справі має преюдиціальне значення
для судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, як: виникли
внаслідок дії положень статей
зазначеного закону, що визнані
неконституційними.

Таким чином, на підставі рішення
Конституційного Суді України від 22.05.2008
року та приписів ч. 2 ст.152 Конституції
України управління Пенсійного фонду
України в Ковпаківському районі м.
Суми з 22.05.2008 року повинно було діяти у
відповідності з приписами діючої норми
ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», нараховувати та
здійснювати позивачеві доплату до
пенсії у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 58 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» в 2008 році з
22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року
відповідач повинен був нараховувати та
сплачувати позивачеві підвищення до
пенсії виходячи з мінімальної пенсії
за віком: з 22 травня 481х30%=144.30 грн. : 31
день х 10 днів=44.55 грн.; червень 481x30%= 144.30
грн.; липень 482х30%=144.60 грн.; серпень
482х30%=144.60 грн.; вересень 482x30%= 144.60 грн.;
жовтень 498х30%=149.40 грн.; листопад 498х30%=149.40
грн.; грудень 498х30%=149.40грн. З
урахуванням отриманих сум підвищення
до пенсії за вказаний період, а саме з 22
травня 2008 р. позивач отримав
підвищення до пенсії в розмірі 15.52 грн.;
за червень - 48.10 грн.; липень 48.20 грн.;
серпень - 48.20. грн..; вересень - 48.20 грн.;
жовтень - 49.80 грн.; листопад - 49.80 грн.;
грудень - 49.80 грн., різниця між
виплаченою та не нарахованою,
невиплаченою сумою підвищення до
пенсії складає 715 грн. 23 коп.

Посилання відповідача на те, що з 22.05.2008
року постановою Кабінету Міністрів
України № 530 від 28.05.2008 року визначені
інші розміри надбавки до пенсії особам,
які мають статус «Дитина війни», суд не
може прийняти до уваги, оскільки усі
підзаконні нормативно-правові акти
мають відповідати Конституції України
та Законам України, а в разі їх
невідповідності Законам чи
Конституції мають застосовувалися
відповідні положення закріплені в
Законі.

Також, суд зважає за необхідне
зауважити, що Конституцією України
закріплено, що в України визнається і
діє принцип верховенства права.
Конституція має найвищу юридичну силу.
Закони та інші нормативно-правові акти
приймаються на основі Конституції
України і повинні відповідати їй (ст. 8).

Принцип верховенства права передбачає,
що усі підзаконні нормативні правові
акти мають відповідати за своїм
змістом Конституції України та Законам
України.

Між тим, до 22.05.2008 року, тобто до
ухвалення зазначеного рішення
Конституційним Судом України,
відповідач, здійснюючи позивачеві
доплати, передбачені ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» в редакції від 01.01.2008 року, з
урахуванням п.41 розділу 2 Закону
України «Про Державний бюджет на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», діяв на
підставі та у відповідності з діючими
нормами зазначених законів, а тому
позовні вимоги щодо стягнення доплати
до пенсії у розмір: 30% мінімальної
пенсії за віком з 01.01.2008 року по 21.05.2008
року задоволенню не підлягають.

При цьому суд зазначає, що дія Законів
про бюджет на 2007-2008 роки закінчується 31
грудня відповідного року.

Відповідно до ст. 64 Конституції України
конституційні права і свободи людини і
громадянина не можуть бути обмежені,
крім випадків, передбачених
Конституцією України.

Згідно ч. 3 та ч. 4 ст. 8 КАС України
звернення до адміністративного суду
для захисту прав і свобод людини і
громадянина безпосередньо на підставі
Конституції України гарантується.
Забороняється відмова в розгляді та
вирішенні адміністративної справи з
мотивів неповноти, неясності,
суперечливості чи відсутності
законодавства, яке регулює спірні
правовідносини.

Таким чином, доводи відповідача, в
частині неврегульованості на
законодавчому рівні порядку
здійснення доплат особам, які мають
статус дітей війни не може бути
підставою для їх не здійснення або
відмови в задоволенні позову.

Щодо розрахункової величини
мінімальної пенсії за віком, з якої
необхідно рахувати підвищення до
пенсії дітям війни в розмірі 30%, суд
приходить до наступних висновків.

Сторонами по справі не заперечується
той факт, що позивач відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» має право на отримання
доплати до пенсії у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», іншого
нормативно-правового акту, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Доводи відповідача про відсутність
механізму реалізації ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» не можуть бути підставою для
невиконання вимог зазначеного Закону.

Пенсійний фонд України діє на підставі
Положення про Пенсійний фонд України,
затвердженого Указом Президента
України від 01.03.2002 року за № 121/2001 та
здійснює свої повноваження на підставі
пункту 15 даного Положення через
створені в установленому порядку його
територіальні управління. Відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» рішення про призначення
та перерахунок пенсії приймається
районними управліннями Пенсійного
фонду України за місцем проживання
пенсіонерів.

Таким чином, обов'язок по нарахуванню
та виплаті доплати до пенсії позивача,
передбаченої ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
покладено на управління Пенсійного
фонду України в м. Сумах, за місцем
проживання позивача.

Крім того, суд вважає безпідставним
посилання відповідача на відсутність
коштів щодо забезпечення виплат
зазначеної доплати до пенсії.

Ст. 22 Конституції України визначено, що
конституційні права і свободи
гарантуються. Таким чином, держава
взяла на себе зобов'язання забезпечити
реалізацію громадянами своїх
конституційних прав.

За змістом ч. 1 ст. 46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Законом України «Про соціальний захист
дітей війни» реалізовано
конституційне право на соціальний
захист громадян, які мають статус
«дитини війни», серед яких їм надано
право на отримання 30 % доплати до
пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції
України органи законодавчої,
виконавчої та судової влади здійснюють
свої повноваження у встановлених
Конституцією межах і відповідно до
законів України.

Згідно абз. 1 п. 1 Положення про
Пенсійний фонд України Пенсійний фонд
України є центральним органом
виконавчої влади. Відповідно до
зазначеного Положення на Пенсійний
фонд України покладене обов'язок щодо
призначення пенсії; підготовки
документів для її виплати;
забезпечення своєчасного і в повному
обсязі фінансування та виплату пенсій.
Пунктом 1.1. Положення про управління
Пенсійного фонду України з районах,
містах і районах у містах,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 30.04.2002
року за № 8-2 управління Пенсійного
фонду України у районах, містах і
районах є органами Пенсійного фонду
України, підвідомчими відповідно
головним управлінням цього фонду в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі, що разом з
цими управліннями утворюють систему
органів Пенсійного фонду України та
мають завданням - забезпечення
призначення та виплати пенсії.

Отже, обов'язок по нарахуванню та
виплаті доплати до пенсії, яка
передбачена Законом України «Про
соціальний захист дітей війни»,
покладено саме на органи Пенсійного
фонду України.

Враховуючи, що держава взяла на себе
обов'язок щодо виплати позивачеві 30 %
доплати до пенсії та поклала виконання
цього обов'язку на центральний орган
виконавчої влади - Пенсійний фонд
України, який діє через свої місцеві
органи, що входять в систему його
органів, але вони не вчинили жодної дії
для нарахування цих коштів та їх
виплати, суд вважає, що вони не виконали
своїх повноважень без поважних причин.

Виходячи з системного аналізу приписів
Конституції України та наведених
нормативно-правових актів, суд вважає
безпідставними посилання відповідача
на відсутність коштів, як на
обґрунтування правомірності
невиконання своїх зобов'язань перед
позивачем.

Крім того, відповідачем в порушення ч. 2
ст. 71 КАС України не доведено та не
надано суду доказів щодо вчинення
будь-яких дій для забезпечення
виконання покладеного на нього
обов'язку щодо нарахування та виплати
позивачеві доплати до пенсії у розмірі
30 % від мінімальної пенсії за віком.

Отже, відсутність коштів у відповідача,
який не вчинив жодної дії щодо їх
отримання для забезпечення виконання
своїх зобов'язань або невиконання
іншим органом виконавчої влади свого
обов'язку щодо виділення коштів на
здійснення позивачеві виплат,
гарантованих йому Конституцією
України, не є підставою для відмови в
задоволенні позову та визнання
правомірними дій або бездіяльності
відповідача.

Разом з тим, відповідно до положень
ст.ст. 99, 100 Кодексу адміністративного
судочинства України (в редакції станом
на 30.11.2009 р.), для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлювався річний строк, який,
якщо не встановлено інше, обчислюється
з дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів. Пропущення
строку звернення до адміністративного
суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову
за умови, якщо на цьому наполягає одна
із сторін.

30.11.2009 р. ОСОБА_1 звернувся з
адміністративним позовом до суду про
зобов'язання нарахувати щомісячну
державну соціальну допомогу як дитині
війни.

Відповідач наполягає, що у задоволенні
позову необхідно відмовити за
пропущенням строку звернення до
адміністративного суду. Позивач
зазначає, що про факт порушення його
прав йому стало відомо у листопаді 2009
року, однак не вказує причини, з яких
ним пропущений строк для звернення до
суду з позовом про захист своїх прав, в
зв'язку з чим суд дійшов висновку про
задоволення вимог щодо зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії в межах
річного строку.

З огляду на встановлені факти та
положення законів суд вважає, що права
позивача порушені, а тому позовні
вимоги підлягають задоволенню та
необхідно зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах
здійснити перерахунок пенсії
позивачеві з підвищенням її на 30%
мінімальної пенсії за віком з розміру,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», та провести
відповідні виплати з 30 листопада 2008
року по 31 грудня 2008 року з врахуванням
проведених виплат.

Оскільки позивач звернувся з позовом
до суду 30.11.2009 р., тому вимоги до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сумах про зобов'язання нарахувати
щомісячну державну соціальну допомогу
як дитині війни за період з 08 року
включно заявлені позивачем за межами
строку звернення до адміністративного
суду, тому повинні бути залишені без
розгляду .

Керуючись ст. ст. 64, 124, 152 Конституції
України, ст.ст. 1, 3, 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
Рішенням Конституційного Суду України
від 09.07.2007 року № б-рп/2007 (Справа про
соціальні гарантій громадян), Рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
року за № 10-рп2008 року, ст. ст. 99, 100 (в
редакції від 17.11.2009 р.), ст. ст. 7-9, 11, 69-71,
159, 160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Сумах здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_1 з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком з розміру, встановленого ч. 1
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», та провести відповідні
виплати з 30 листопада 2008 року по 31
грудня 2008 року з врахуванням
проведених виплат.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах про
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги як
дитині війни в частині вимог з 08 року
включно залишити без розгляду.

На постанову суду протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови може
бути подана апеляційна скарга до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Ковпаківський районний суд м. Суми.

Суддя
В.Б. Князєв