Справа № 826/6649/14
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2014-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 серпня 2014 року 08:14
№ 826/6649/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Кобилянського К.М.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1до 1) Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві 2) Головного
управління Міндоходів у місті Києвіпро
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
результати розгляду первинної скарги
від 06.03.2014 № 480/к/26-15-10-09-25ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Державної податкової
інспекції у Дарницькому районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві, Головного управління
Міндоходів у місті Києві про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
результати розгляду первинної скарги
від 06.03.2014 № 480/к/26-15-10-09-25
Ухвалами суду від 04.06.2014 відкрито
провадження, закінчено підготовче
провадження та призначено справу до
судового розгляду в судовому засіданні
на 10.06.2014, яке в подальшому відкладалось
та зупинялось з метою отримання
додаткових доказів по справі вирішення
спору по суті заявлених позовних вимог.

Під час розгляду справи представник
позивача підтримав заявлені позовні
вимоги в повному обсязі та зазначив, що
не погоджується з висновками акту
перевірки щодо порушення позивачем
відповідних положень Податкового
кодексу України, оскільки висновки
відповідача за наслідками проведеної
перевірки щодо порушень позивачем
положень Податкового кодексу України
при визначенні суми податку на доходи
фізичних осіб є хибними, базуються
виключно на суб'єктивних припущеннях
перевіряючих, які не мають
підтвердження належними доказами.

Представник відповідача проти позову
заперечував, при цьому посилаючись на
те, що під час проведення перевірки
встановлено безоплатне отримання
позивачем в перевіряємому періоді
корпоративних прав на суму 5000000,00 грн.
без сплати податку на доходи фізичних
осіб. За таких обставин, податковий
орган просив суд в задоволенні
позовних вимог відмовити в повному
обсязі.

Справа розглянута в порядку письмового
провадження відповідно до ч. 4 ст. 122
Кодексу адміністративного судочинства
України за клопотанням сторін про
розгляд справи за їх відсутності в
порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Окружний адміністративний суд міста
Києва встановив наступне.

18 грудня 2013 відповідачем на підставі
акту перевірки № 1391/26-51-17-01/НОМЕР_1 від
06.11.2013 винесено податкове повідомлення
- рішення № /6339, яким позивачу за
порушення ст. 36, п. 176.1 Податкового
кодексу України збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
«податок на доходи фізичних осіб»
всього в сумі 849785,40 грн., в т.ч. за
основним платежем в сумі 849785,40 грн.,
штрафними (фінансовими) санкціями в
сумі 0 грн.

Рішенням Головного управління
Міндоходів у місті Києві від 06.03.2014 №
480/к/26-15-10-09-25 податкове повідомлення
рішення № /6339 від 18.12.2013 залишено
без змін, збільшено суму штрафних
(фінансових) санкцій на 212 446,35 грн. (п. 127.1
Податкового кодексу України), а
первинну скаргу позивача залишено без
задоволення.

Як вбачається з акту перевірки та
письмових заперечень відповідача,
підставою для прийняття оскаржуваного
податкового повідомлення - рішення
стали наступні обставини.

Згідно протоколу № 6 від 31.03.2008
Загальних зборів ПП «Олесь»
засновниками підприємства ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 було внесено зміни до статуту ПП
«Олесь», якими для діяльності ПП
«Олесь» створено статутний фонд у
розмірі 5000000,00 грн., з розподілом часток:
ОСОБА_1 - 30 % (1500000 грн.), ОСОБА_2 - 70 % (3 500 000
грн.).

Згідно протоколу Загальних зборів ПП
«Олесь» № 1 від 14.06.2012 (а.с. 56 Том І)
ОСОБА_1 було отримано від ОСОБА_2, у
відповідності до його заяви від 14.06.2012
(а.с. 57 Том І), 100 відсотків статутного
капіталу ПП «Олесь».

Оскільки позивачем самостійно не було
обраховано і сплачено податок на
доходи фізичних осіб від суми в розмірі
5000000,00 грн., контролюючим органом за
наслідками проведеної перевірки, з
урахуванням відсутності документів, що
підтверджують витрати позивача на
отримання корпоративних прав в
статутному фонді ПП «Олесь» і було
визначено обов'язок ОСОБА_1 сплатити до
Державного бюджету податок на доходи
фізичних осіб в сумі 849785,40 грн.

Правова позиція позивача зводиться до
того, що згідно висновку про вартість
об'єкта незалежної оцінки -
корпоративних прав суб'єкта оціночної
діяльності ТОВ «Юкрейніан Апрейзел»,
станом на 14.06.2012 без врахування ПДВ,
вартість корпоративних прав ПП «Олесь»
становить не 5000000 грн., а 624800,00.

Крім того, на думку позивача, спірні
правовідносини підпадають під
визначення договору дарування
(корпоративних прав), внаслідок чого
прибуток має бути оподаткований за
ставкою 5 %.

Окружний адміністративний суд міста
Києва відхиляє такі твердження
позивача, враховуючи наступне.

Операції з відчуження корпоративних
прав одним учасником товариства іншому
учаснику оподатковуються в порядку,
встановленому п. 170.2 Податкового
кодексу України, який визначає порядок
оподаткування інвестиційного
прибутку. Податок із доходів за цією
операцією обчислюється учасником
(засновником) самостійно, розрахунки
проводяться поза обліком підприємства.

Згідно з пп. 170.2.7 Податкового кодексу
України для цілей цього пункту термін
«інвестиційний актив» означає пакет
цінних паперів, деривативів чи
корпоративні права, виражені в інших,
ніж цінні папери, формах, випущені
одним емітентом.

На підставі пп. 170.2.6 Податкового
кодексу України до складу загального
річного оподатковуваного доходу
платника податку включається
позитивне значення загального
фінансового результату операцій з
інвестиційними активами
(корпоративними правами) за наслідками
такого звітного (податкового) року.

Корпоративні права - це права особи,
частка якої визначається у статутному
фонді (майні) господарської
організації, що включають
правомочності на участь цієї особи в
управлінні господарською
організацією, отримання певної частки
прибутку (дивідендів) цієї організації
та активів у разі ліквідації останньої
відповідно до закону, а також інші
правомочності, передбачені законом і
статутними документами (пп. 14.1.90
Податкового кодексу України).

Підпунктом 170.2.1 Податкового кодексу
України передбачено, що облік
загального фінансового результату
операцій з інвестиційними активами
(корпоративними правами) ведеться
платником податку самостійно, окремо
від інших доходів і витрат. Для цілей
оподаткування інвестиційного прибутку
звітним періодом вважається
календарний рік.

Інвестиційний прибуток розраховується
як позитивна різниця між доходом,
отриманим платником податку від
продажу окремого інвестиційного
активу, та його вартістю, що
визначається із суми витрат на
придбання такого активу з урахуванням
норм пп. 170.2.4-170.2.6 цього пункту, крім
операцій з деривативами (пп. 170.2.2
Податкового кодексу України).

Отже, у випадку продажу корпоративного
права (інвестиційного активу), об'єктом
оподаткування податком на доходи
фізичних осіб вважається
інвестиційний прибуток, для визначення
якого враховуються витрати, пов'язані
із придбанням такого корпоративного
права.

Фізична особа самостійно визначає суму
доходів і витрат від операцій з
інвестиційними активами, відображає
фінансовий результат від таких
операцій у річній декларації про
майновий стан і доходи та сплачує
податок на доходи фізичних осіб.

В даному випадку, оскільки
корпоративні права отримані позивачем
згідно заяви ОСОБА_2 від 14.06.2012 (а.с. 57 Том
І) та Протоколу Загальних зборів ПП
«Олесь» № 1 від 14.06.2012 (а.с. 56 Том І)
безоплатно, а матеріали справи не
містять в собі доказів понесення
позивачем витрат на отримання
корпоративних прав, то об'єктом
оподаткування вважається весь
інвестиційний прибуток в сумі 5000000,00
грн. без врахування витрат, як то вірно
зазначено контролюючим органом під час
складання акту перевірки.

Стосовно посилань позивача на
необхідність обрахування прибутку за
ставкою 5 %, як то передбачено для
оподаткування договорів дарування (п.
174.6 Податкового кодексу України),
Окружний адміністративний суд міста
Києва зазначає наступне.

Статтею 717 Цивільного кодексу України
визначено, що за договором дарування
одна сторона (дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдаровуваному)
безоплатно майно (дарунок) у власність.

Договір, що встановлює обов'язок
обдаровуваного вчинити на користь
дарувальника будь-яку дію майнового
або немайнового характеру, не є
договором дарування.

Відповідно до ч. 3 ст. 719 Цивільного
кодексу України договір дарування
майнового права та договір дарування з
обов'язком передати дарунок у
майбутньому укладається у письмовій
формі. У разі недодержання письмової
форми цей договір є нікчемним.

Оскільки матеріали справи не містять в
собі оригіналу/належним чином
завіреної копії укладеного в письмовій
формі договору дарування
корпоративних прав, посилання позивача
не необхідність застосування до
спірних правовідносин положень п. 174.6
Податкового кодексу України судом
відхиляються як необґрунтовані.

Надаючи правову оцінку посиланням
позивача на те, що: 1) більш ніж 96 %
статутного фонду ПП «Олесь» за весь час
існування підприємства було
сформовано саме за рахунок коштів
ОСОБА_1; 2) фактично станом на 01.10.2012
статутний фонд ПП «Олесь» становив 1807700
грн., а не 5000000 грн., Окружний
адміністративний суд міста Києва
зазначає наступне.

Відповідно до протоколу Загальних
зборів учасників ПП «Олесь» від 17.09.2009
№ 8, ОСОБА_1 згідно заяви від 17.09.2009 було
передано залишок статутного фонду
підприємства у розмірі 30 % ОСОБА_2,
внаслідок чого останній став володіти
100 % статутного фонду ПП «Олесь».
Позивач, відповідно, перестав мати
юридичне відношення до підприємства, з
урахуванням чого посилання ОСОБА_3 на
те, що статутний фонд ПП «Олесь»
фактично був сформований за його
участі судом відхиляються, так як
податок на доходи фізичних осіб
нараховано після 17.09.2009 - дати виходу
позивача зі складу учасників
підприємства, а суд, в рамках даної
справи, позбавлений процесуальної
можливості надавати правову оцінку
взаємовідносинам між учасниками
приватного підприємства.

Щодо твердження ОСОБА_3 про те, що
станом на 01.10.2012 статутний фонд ПП
«Олесь» становив 1807700 грн., а не 5000000
грн., слід зазначити наступне.

Загальні правила щодо приватних
підприємств встановлені у ст. 63, 113
Господарського кодексу України.
Відповідно до ст. 113 Господарського
кодексу України приватним
підприємством є підприємство, що діє на
основі приватної власності одного або
кількох громадян, іноземців, осіб без
громадянства та його (їх) праці чи з
використанням найманої праці.
Приватним є також підприємство, що діє
на основі приватної власності суб'єкта
господарювання - юридичної особи.

Порядок організації та діяльності
приватних підприємств визначається
Господарським кодексом України та
іншими законами.

Згідно ст. 63, 79 Господарського кодексу
України господарські товариства, у
тому числі товариства з обмеженою
відповідальністю (ТОВ) є окремим видом
підприємств і відрізняються від
приватних підприємств як корпоративні
підприємства (п. 5, 6 ст. 63 Господарського
кодексу України). Таким чином,
спеціальне законодавство про
господарські товариства, зокрема Закон
України «Про господарські товариства»
діяльність приватних підприємств не
регулює.

Стосовно приватних підприємств
Господарський кодекс України не
містить в собі спеціальних норм щодо
процедур та строків формування їх
статутного фонду.

В той же час, що ж стосується державної
реєстрації змін до установчих
документів, то ці питання регулюються
Законом України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців». На підставі ч. 2 ст.
17 цього Закону у Єдиному державному
реєстрі повинні міститися дані про
розмір статутного фонду (статутного
або складеного капіталу), а також
розмір сплаченого статутного фонду
(статутного або складеного капіталу) на
дату проведення державної реєстрації
та дата закінчення його формування.

Як вбачається з відомостей Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців
(http://irc.gov.ua/ua/Poshuk-v-YeDR.html), що сприймаються
судом як достовірна інформація, яка не
потребує доведення, статутний фонд ПП
«Олесь» в сумі 5000000,00 грн. було
сформовано ще 31.03.2009, внаслідок чого
посилання позивача на те, що станом на
01.10.2012 статутний фонд ПП «Олесь»
становив 1807700 грн., а не 5000000 грн.,
сприймаються судом як безпідставні та
необґрунтовані, а суд з огляду на
письмові докази, наявні в матеріалах
справи, не знаходить підстав, які б
свідчили про протиправність
оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення.

Оскільки податкове повідомлення -
рішення № /6339 від 18.12.2013 в рамках
даної справи визнано судом правомірним
та таким, що не підлягає скасуванню,
позовна вимога при визнання
протиправним та скасування рішення про
результати розгляду первинної скарги
задоволенню також не підлягає.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

У відповідності до положень частини 2
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в
сукупності, проаналізувавши матеріали
справи та надані сторонами докази, суд
дійшов до висновку, що позовні вимоги є
необґрунтованими та відповідно такими,
що не підлягають задоволенню.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71,
160-163, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленим статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
К.М.
Кобилянський