Справа № 2а-0770/176/12
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2014 року м. Київ
К/800/7303/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець
Т.Г., Донця О.Є., Васильченко Н.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Закарпатській
області

на постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від 09
жовтня 2013 року

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20 січня 2014
року

у справі №2a-0770/176/12

за позовом державного підприємства
"Виноградівське лісове господарство"

до Державної фінансової
інспекції в Закарпатській області

про визнання протиправним та
скасування вимоги, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2012 року державне підприємство
"Виноградівське лісове господарство"
(далі по тексту ДП "Виноградівське
лісове господарство") звернулось до
суду з позовом до Державної фінансової
інспекції в Закарпатській області
(далі по тексту ДФІ), яким просило
визнати протиправними та скасувати
пункти 2, 3, вимоги №05/1086 від 19 грудня 2011
року Контрольно-ревізійного відділу у
Виноградівському районі про усунення
порушень виявлених ревізією
фінансово-господарської діяльності ДП
"Виноградівське лісове господарство".

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 09 жовтня
2013року у справі №2a-0770/176/12, залишеною
без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 20 січня 2014 року у зазначеній справі,
позовні вимоги задоволено частково,
визнано протиправним та скасовано
пункт 3 вимоги про усунення порушень,
виявлених ревізією
фінансово-господарської діяльності ДП
"Виноградівське лісове господарство"
за період з 01.01.2009 року по 30.09.2011 року
від 19.12.2011 року № 05/1086. В задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

При ухваленні рішень суди першої та
апеляційної інстанцій виходили з
часткової обґрунтованості позивачем
своїх вимог, оскільки договір про
поставку товару (символіки), укладений
між позивачем та ТОВ «О.П.С.»,
спрямований на реальне настання
правових наслідків, він був виконаний,
не містить положень, які б суперечили
вимогам чинного законодавства.
Придбання сувенірної продукції за
завищеними цінами не відбулось.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, ДФІ звернулась
до Вищого адміністративного суду
України з касаційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального права, просить
вищезазначені судові рішення
скасувати в частині визнання
протиправним та скасування пункт 3
вимоги від 19.12.2011року № 05/1086, ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні
позовних вимог у зазначеній вище
частині відмовити.

ДП "Виноградівське лісове
господарство" подало до Вищого
адміністративного суду України
заперечення на касаційну скаргу, в
якому наголошувало на відповідність
судових рішень обставинам справи та
вимогам законодавства України. Позивач
просив залишити касаційну скаргу без
задоволення, рішення судів попередніх
інстанцій - без змін.

Справу розглянуто в попередньому
судовому засіданні з врахуванням
повноважень суду, встановлених
частиною 3 статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги та заперечень на неї,
перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права і наданої ними
правової оцінки обставин у справі,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій в межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Контрольно-ревізійним
відділом у Виноградівському районі
(правонаступником якого є відповідач у
справі) проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності ДП
"Виноградівське лісове господарство"
за період з 01.01.2009 року по 30.09.2011 року.

В ході проведення перевірки виявлені
порушення фінансово-господарської
дисципліни та складений акт від 01.12.2011
року за № 05-16/15.

В пункті 3 вказаного акту позивача було
зобов'язано забезпечити відшкодування
різниці вартості придбання сувенірної
продукції (Української символіки) в
сумі 11 598,40грн. В іншому випадку
стягнути з осіб, винних у проведенні
зайвої виплати, шкоду у порядку ат
розмірі, встановленому ст.ст.130-139
Кодексу законів про працю України.

19.12.2011 року ревізійним органом складено
вимогу за № 05/1086 про усунення порушень,
виявлених ревізією
фінансово-господарської діяльності ДП
" Виноградівське лісове господарство"
за період з 01.01.2009 року по 30.09.2011 року.

В 2011 році між позивачем та ТОВ «О.П.С.»
укладено договір про поставку товару,
предметом якого є продаж та доставка
символіки відповідно до замовлення.
Номенклатура, кількість і ціна одиниці
товару встановлюється в
рахунках-фактурах.

Згідно п.3.1 договору, вартість товару,
ПДВ, вказується в рахунку-фактурі, що
виставляється Постачальником.

Відповідно до рахунку-фактури від
22.04.2011 року за №ОПС-004374 та видаткової
накладної від 15 липня 2011 року за
№ОПС-009586 позивачем придбано товар:
сувенір «Герб малий» у кількості 10 шт.
вартістю 7808,30 грн. без ПДВ; сувенір
«Герб лісу» у кількості 10 шт. вартістю
7808,30 грн. без ПДВ; сувенір «Фото
Президента» (24x18) у кількості 16 шт.
вартістю 2000,00 грн. без ПДВ та сувенір
«Фото Президента» (50x37) у кількості 8 шт.
вартістю 2333,36 грн. без ПДВ.

Договір виконаний сторонами.

Судова колегія Вищого
адміністративного суду України вважає
правомірною правову позицію судів
попередніх інстанцій щодо скасування
пункт 3 вимоги від 19.12.2011року № 05/1086,
оскільки договір про поставку товару
не суперечить вимогам законодавства,
ціна на сувенірну продукцію погоджена
сторонами.

В касаційній скарзі ДФІ звертає увагу
суду, що договір укладений з порушенням
вимог ч.2 ст.180 Господарського кодексу
та ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України
від 16.01.2003 року, якими передбачено, що
господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо його істотних
умов.

Проведеним порівнянням вартості
придбаної сувенірної продукції із
ринковими цінами висновком
№10350/11-16/10366/11-14 комплексного
експертного товарознавчо-хімічного
дослідження Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз Міністерства юстиції
України від 28.09.2011 року, отриманим
головним контрольно-ревізійним
управлінням України, встановлена
різниця в цінах на сувенірну продукцію.

За нормою частини 1 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

В мотивувальних частинах судових
рішень адміністративних судів в даній
справі була надана оцінка експертному
висновку №10350/11-16/10366/11-14 та вказано, що
експертом зазначена лише можлива
вартість сувенірної продукції.
Приймаючи рішення у справі судами
досліджений наведений експертний
висновок, йому надано юридичну оцінку.

Таким чином, порушень судами норм
матеріального та процесуального права
не встановлено.

Відповідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія
Вищого адміністративного суду України
вважає, що доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених в
оскаржуваних судових рішеннях, вони
ґрунтуються на вимогах норм
матеріального та процесуального
законодавства, підстав для їх
скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Закарпатській області -
відхилити.

Постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 09 жовтня
2013року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 20 січня 2014року у справі №2a-0770/176/12 -
залишити без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та у
порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: