Справа № 697/371/14-а
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
697/371/14-а Головуючий
у 1-й інстанції: Бурлака О.В.
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

21 серпня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
Аліменко В.О.,

суддів
Кучми А.Ю., Файдюка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача Управління Пенсійного
фонду України в м.Каневі та Канівському
районі Черкаської області на Постанову
Канівського міськрайонного суду
Черкаської області від 18 лютого 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Каневі та Канівському районі
Черкаської області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
провести перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулась до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Каневі та Канівському районі
Черкаської області, в якому
просилавизнати неправомірними дії
управління Пенсійного фонду України в
м. Каневі та Канівському районі з
приводу відмови в проведенні
перерахунку раніше призначеної пенсії
у відповідності зі ст.ст.37,37-1 Закону
України "Про державну службу".
Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м.Каневі та Канівському
районі на підставі довідки про
складові заробітної плати, що
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України "Про
державну службу", затвердженої
Постановою правління Пенсійного фонду
України від 14.02.2011р. №5-1, провести
станом на день первинного звернення, а
саме 30.05.2011 р. перерахунок та виплату
призначеної їй пенсії у відповідності
до ст.ст.37,37-1 Закону України "Про
державну службу" та врахувати при
проведенні такого перерахунку 6630,67 грн.
індексації, отриманою нею за місцем
роботи за період з 01.05.2009р. по 30.04.2011р.
Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м.Каневі та Канівському
районі виконати постанову негайно, в
порядку встановленому для виконання
судових рішень.

Постановою Канівського міськрайонного
суду Черкаської області від 18 лютого 2014
року зазначений адміністративний
позов - задоволено частково.

Визнано неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в м. Каневі та
Канівському районі з приводу відмови в
проведенні перерахунку раніше
призначеної пенсії ОСОБА_3 у
відповідності зі ст.ст.37,37-1 Закону
України "Про державну службу".

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Каневі та
Канівському районі на підставі довідки
про складові заробітної плати, що
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України "Про
державну службу", затвердженої
Постановою правління Пенсійного фонду
України від 14.02.2011р. №5-1, провести
ОСОБА_3 перерахунок та виплату
призначеної їй пенсії у відповідності
до ст.ст. 37, 37-1 Закону України "Про
державну службу" та врахувати при
проведенні такого перерахунку 6630,67 грн.
індексації заробітної плати, отриманих
нею за місцем роботи за період з 01.05.2009р.
по 30.04.2011р., починаючи з 04.02.2014 року. Не
погоджуючись з вказаною Постановою,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати Постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою відмовити у
задоволенні адміністративного позову.
Свої вимоги апелянт аргументує тим, що
оскаржуване рішення є необґрунтованим
та прийнято з порушенням норм
матеріального права.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги наявними у справі доказами,
колегія суддів приходить до
наступного.

Задовольняючи частково
адміністративний позов, суд першої
інстанції прийшов до висновку про
протиправність дій відповідача та,
виходячи з встановлених обставин
справи, вважає наявними законні
підстави для задоволення вимог.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що з 30.05.2011 року ОСОБА_3
призначена пенсія державного
службовця згідно зі ст. 37 Закону
України «Про державну службу».

04.02.2014 року позивач звернулася до
відповідача із заявою про перерахунок
пенсії відповідно до Закону України
"Про державну службу" з урахуванням
довідки про складові заробітної плати
(за останні 24 календарні місяці роботи
або за будь-які 60 календарних місяців
роботи підряд перед зверненням за
пенсією), що подається для призначення
пенсії відповідно до Закону України
"Про державну службу", форма якої
затверджена постановою правління
Пенсійного фонду України від 14.02.2011
року № 5-1, у якій вказана індексація
заробітної плати.

Листом відповідача від 04.02.2014 року в
перерахунку пенсії позивачу згідно
поданої заяви було відмовлено на тій
підставі, що такі види виплат, як
індексація, не входять до складових
заробітної плати.

Згідно п.3 Постанови Кабінету Міністрів
України від 31.05.2000 року №865 «Про деякі
питання вдосконалення визначення
розмірів заробітку для обчислення
пенсії» посадовий оклад, надбавка за
ранг або кваліфікаційні класи, класний
чин або спеціальне звання, вислугу
років при призначенні пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» враховується в
розмірах, що виплачуються на день
звільнення з роботи, що дає право на
відповідний вид пенсії.

Згідно ч.6 ст.33 Закону України «Про
державну службу» державним службовцям
можуть установлюватися надбавки за
високі досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань.

Тобто, надбавки, запроваджені
нормативно-правовими актами, які
вказані позивачем, та матеріальна
допомога в розумінні статті 33 Закону
України «Про державну службу» належать
до додаткових видів грошового
забезпечення і приймаються при
нарахуванні пенсії лише особам, які
отримували такі надбавки під час
перебування на державній службі та
були звільненні зі служби після їх
запровадження.

Відповідно до вимог ст.37-1 Закону
України «Про державну службу» у разі
підвищення розміру заробітної плати
працюючим державним службовцям, а
також у зв'язку із набуттям особою
права на пенсійне забезпечення
державного службовця за цим Законом
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначених пенсій. Перерахунок
пенсії здійснюється виходячи із сум
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу на момент
виникнення права на перерахунок
пенсії.

У частині першій статті 1 Закону
України від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР
«Про оплату праці» (далі - Закон №
108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата
- це винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від
5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про
пенсійне забезпечення» (далі - Закон №
1788-XII) врегульовано види оплати праці,
що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Вказана правова позиція відображена у
Постанові Верховного Суду України від
20 лютого 2012р. по справі №21-430а11 та, на
підставі ст.244-2 КАС України, є
обов'язковою для застосування.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що види оплати
праці та інших виплат, які враховуються
при обчисленні середньомісячної
заробітної плати для перерахунку
пенсії, не повинні виходити із
складової заробітної плати, яку
отримував державний службовець на час
виходу на пенсію, оскільки таке
звуження суперечить ст.37-1 Закону
України «Про державну службу».

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача
Управління Пенсійного фонду України в
м.Каневі та Канівському районі
Черкаської області на Постанову
Канівського міськрайонного суду
Черкаської області від 18 лютого 2014 року
- залишити без задоволення.

Постанову Канівського міськрайонного
суду Черкаської області від 18 лютого 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.О. Аліменко

Судді
А.Ю. Кучма

В.В. Файдюк

.

Головуючий суддя
Аліменко В.О.

Судді:
Кучма А.Ю.