Справа № 2-а-773/11/0207
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2014-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-773/11/0207
Головуючий у 1-й інстанції: Мотрук М.І.
Суддя-доповідач: Сушко О.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Сушко О.О.

судді: Залімський І. Г. Біла Л.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Іллінецькому районі Вінницької
області на постанову Іллінецького
районного суду Вінницької області від
15 березня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Іллінецькому районі Вінницької
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з
адміністративним позовом до органів
управління Пенсійного фонду України
про зобов'язання нарахувати і
виплатити надбавку до пенсії.

Постановою суду першої інстанції від
15.03.2011 року позовні вимоги задоволено
частково.

Не погоджуючись з вказаною постановою,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати незаконне, на
його думку, судове рішення.

В силу положень п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач має статус дитини війни, що
підтверджується копією посвідчення .

Позивач є особою, що належить до
соціальної категорії громадян "діти
війни" в розумінні статті 1 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", а відтак, на неї повністю
розповсюджуються всі пільги та
соціальні гарантії, передбачені
зазначеним вище Законом України.

Згідно статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" особам,
що належать до соціальної категорії
громадян "діти війни", з 01.01.2006 року
відповідач повинен був нараховувати та
виплачувати щомісячне підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений статтею 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №
1058, згідно якої мінімальна пенсія за
віком дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб
щорічно встановлюється Законом
України "Про державний бюджет України"
на відповідний рік.

Законом України "Про державний бюджет
України на 2010 рік" збільшено розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Відповідно
зріс і розмір мінімальної пенсії.

На момент звернення позивача до суду,
нарахування доплати до її пенсії в
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень статті 6
вищезазначеного Закону відповідачем
не здійснено, у зв'язку з чим вона
звернулася до суду за захистом своїх
прав.

Всупереч статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
позивачу щомісячне підвищення до
пенсії виплачувалось відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року № 530.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України "Про
соціальний захист дітей війни" має вищу
юридичну силу в порівняні з Постановою
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008
року № 530. Отже, відповідач
неправомірно виплачував щомісячне
підвищення до пенсії в меншому розмірі
ніж це передбачено статтею 6
зазначеного Закону.

Своїми діями відповідач допустив
звуження змісту та обсягу прав та
свобод позивача, передбачених статтею
22 Конституції України, в якій
зазначено, що права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Виходячи з приписів частини 2 статті 152
Конституції України та дати ухвалення
рішень Конституційним Судом України,
колегія суддів погоджується з
висновками суду, щодо наявності у
відповідача обов'язку нараховувати та
сплачувати позивачу доплату до пенсії,
передбачену статтею 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни".

Проте, судом першої інстанції не
враховано пропущений позивачем строк
звернення до адміністративного суду,
не надано оцінку поважності причин
його пропуску та помилково зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
Іллінецькому районі районі Вінницької
області здійснити перерахунок та
виплатити позивачу недоплачену
щомісячну державну соціальну надбавку
в розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком як дитині війни відповідно до ст.
6 Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" за період з 09.07.2007 року по
31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 30.11.2010 року
включно.

Згідно частини 2 статті 99 КАС України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про пропущення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Враховуючи, що законодавець визначив
можливість суду першої інстанції при
вирішенні питання про відкриття
провадження у справі вирішувати
одночасно і питання про поновлення
строків, за наслідками якого суд, якщо
не знайде підстав для його поновлення,
залишає позов без розгляду, що в свою
чергу не позбавляє особу права на
повторне звернення до суду з
аналогічними вимогами.

Також, судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відмови в задоволеннні вимог позивача
про здійснення перерахунку та виплати
недоплаченої щомісячної державної
соціальної надбавки в подальшому,
оскільки правовою підставою для
звернення до адміністративного суду є
захист порушених прав, свобод чи
інтересів, то право на позов у особи
виникає лише після порушення
відповідачем його права, тобто захисту
підлягає вже порушене право, а не те,
яке може бути порушено у майбутньому і
щодо якого невідомо, буде воно порушено
чи ні.

Колегія суддів приходить до висновку,
що вимоги заявлені позивачем за межами
строків звернення до
адміністративного суду, слід залишити
без розгляду.

Таким чином, враховуючи положення ч. 2
ст. 99 КАС України, право позивача на
отримання щомісячної державної
соціальної допомоги у вигляді
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком підлягає
захисту за період з 01.09.2010 року,
оскільки позов подано до суду 01.03.2011
року.

Тобто, слід зобов'язати Управління
Пенсійного фонду в Іллінецькому районі
Вінницької області нараховати та
виплатити позивачу передбачену ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" державну соціальну
допомогу в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком починаючи з 01.09.2010 року
по 01.03.2011 року.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції має право скасувати
її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до пункту 4 частини 1
статті 202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи викладене, беручи до уваги
положення ст. 195 КАС України, яким суду
апеляційної інстанції надано право
перегляду рішень суду першої інстанції
в межах доводів апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що постанова
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нової
постанови про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Іллінецькому районі Вінницької
області задовольнити частково.

Постанову Іллінецького районного суду
Вінницької області від 15 березня 2011
року, - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову
управління Пенсійного фонду України в
Іллінецькому районі Вінницької
області у здійсненні перерахунку
надбавки до пенсії ОСОБА_2 як дитині
війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії
по віку відповідно до ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни".

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Іллінецькому районі
Вінницької області нарахувати та
виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії
в розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком відповідно до ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" з
урахуванням ст.28 Закону України "Про
загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування" за період з 01.09.2010 року по
01.03.2011 року.

Позовні вимоги в частині зобов'язання
відповідача нарахування та виплати
ОСОБА_2 підвищення до пенсії в розмірі
30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" з
урахуванням ст.28 Закону України "Про
загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування" за період з 09.07.2007 року по
31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.08.2010 року -
залишити без розгляду.

В решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Сушко О.О.

Судді
Залімський І. Г.

Біла Л.М.