Справа № 265/4818/14-а
Суддя: Мельник І. Г.
Дата ухвалення: 2014-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 265/4818/14-а
Провадження № 2-а/265/463/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2014 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі
головуючого судді Мельник І.Г., при
секретарі - Федоровій А.С.,розглянувши у
письмовому провадженні справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного Фонду України в
Орджонікідзевському районі міста
Маріуполя Донецької області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату недоотриманих сум пенсії по
інвалідності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного Фонду України в
Орджонікідзевському районі міста
Маріуполя Донецької області (надалі за
текстом УПФУ в Орджонікідзевському
районі) про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
недоотриманих сум пенсії по
інвалідності.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач вказував на те, що він має
статус громадянина, який постраждав
від наслідків Чорнобильської
катастрофи 1 категорії та є інвалідом 3
групи захворювання, пов'язаного з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС,
та перебуває на обліку в УПФУ
Орджонікідзевського району. Згідно до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» розмір державної пенсії
позивача не може бути менше ніж 6
мінімальних пенсій за віком, а розмір
додаткової пенсії не може бути менше
ніж 50 % мінімальної пенсії за віком.
Натомість відповідач державну та
додаткову пенсії позивачу нараховував
та сплачував з 1 січня 2014 року у
порушення норм Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», чим були
порушені права позивача. На підставі
переліченого просив визнати дії
відповідача неправомірними та
зобов'язати його здійснити перерахунок
та виплату недоотриманих сум пенсії по
інвалідності, відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
починаючи з 1 січня 2014 року.

Позивачка в судове засідання не
з'явилася, надавши суду заяву з
проханням вирішити спір у її
відсутність, наполягаючи на
задоволенні заявлених позовних вимог.

Представник відповідача, будучи
належним чином повідомлений про час та
місце розгляду справи, до судового
засіданням не з'явився, надавши суду
письмові заперечення.

Згідно до наданих суду письмових
заперечень представник відповідача,
просив відмовити у задоволені позову в
повному обсязі, посилались на те, що
ОСОБА_1 дійсно перебуває на обліку в
УПФУ в Орджонікідзевському районі
міста Маріуполя, як отримувач пенсії по
інвалідності 3 групи захворювання,
пов'язаного з наслідками аварії на
ЧАЕС.

В 2013 році відповідно до п. 4
«Прикінцевих положень» Закону України
«Про Державний бюджет України на 2013
рік» передбачалось застосування норм
ст. ст. 50, 54 Закону «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у порядку і розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України. На
підставі зазначеного на підставі
постанови Кабінету Міністрів України
від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» органи ПФУ
проводять нарахування пенсій
громадянам, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи. За вказаною
постановою № 1210 з 1 січня 2012 року
мінімальний розмір пенсії по 3-й групі
інвалідності становить 145%
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, а щомісячна
додаткова пенсія інвалідам 3-ї групи
складає 284,70 грн. При цьому рішеннями
Конституційного Суду України від 26
грудня 2011 року та від 25 січня 2012 року
була підтверджена законність
повноважень Кабінету Міністрів
України встановлювати розміри
пенсійних виплат на виконання вимог
Закону України «Про Державний бюджет
України». В подальшому Законом України
від 27 березня 2014 року Розділ
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про Державний бюджет України на 2014
рік» був доповнений п. 7, що надав
Кабінету Міністрів України можливість
приймати законодавчі акти, які
стосуються соціальних стандартів та їх
фінансової забезпеченості, та за
результатами щоквартального виконання
Державного бюджету України в 2014 році
Кабінету Міністрів України було надано
право вносити пропозиції про
підвищення соціальних стандартів та їх
фінансового забезпечення. При цьому на
підставі Закону України від 31 липня 2014
року «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік» «Прикінцеві положення»
Закону України «Про державний бюджет
України на 2014 рік» були доповнені п. 6-7,
за яким було встановлено, що з 1 січня 2014
року норми і положення ст. ст. 48, 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів бюджетів усіх
рівнів на 2014 рік. Таким чином вказували,
що Кабінет Міністрів України має всі
правові підстави врегулювати питання
здійснення соціальних виплат та
допомоги в межах фінансових ресурсів,
передбачених Законом України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік». На
підставі цього УПФУ в
Орджонікідзевському районі проводить
нарахування основної та додаткової
пенсії позивачу в розмірах,
встановлених постановою Кабінету
Міністрів України від 23 листопада 2011
року № 1210.

Суд на підставі ч.6 ст.128 КАС України, у
зв'язку з неявкою сторін по справі, які
були належним чином повідомлені про
час та місце слухання справи, вважає за
можливо розглянути справу у письмовому
провадження на підставі наявних в
матеріалах справи документів.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає заявлені позовні вимоги такими,
що підлягають частковому задоволенню,
виходячи з наступного вмотивування.

Суд встановив, що ОСОБА_1 є учасником
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
особою, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії
та користується пільгами,
передбаченими Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», та яка
отримала 3 групу інвалідності
внаслідок аварії на ЧАЕС, що
підтверджується відповідними
довідками, посвідченнями та
експертними висновками (а. с. 5-6).

Відповідно до чинної редакції ст. 49
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі за текстом постанови
- Закон) пенсії особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у
вигляді: а) державної пенсії; б)
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

На підставі чинної редакції ст. 50
Закону особам, віднесеним до категорії
1, призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
таких розмірах: інвалідам IIІ групи - 50
процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно до положень ст. 54 Закону (в
чинній редакції) обчислення і
призначення пенсій по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсій у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи із
заробітку за межами зони відчуження
провадиться на загальних підставах
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

При цьому в ст. 54 Закону (в чинній
редакції) зазначено, що в усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими: по
IIІ групі інвалідності - 6 мінімальних
пенсій за віком.

На підставі п. 2 Постанови Пленуму
Вищого Адміністративного Суду України
від 16 березня 2012 року № 4 «Про судову
практику вирішення адміністративними
судами спорів, що виникають у зв'язку із
застосуванням статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(далі за текстом постанови - Постанова
Пленуму) вбачається, що, вирішуючи
питання про дію закону в часі, судам
необхідно враховувати, що чинність
закону чи окремих його положень
припиняється: а) законодавчим органом,
шляхом прийняття відповідного закону;
б) автоматично, у зв'язку із закінченням
строку, на який розрахована дія закону
(закони про Державний бюджет України на
відповідний рік тощо); в) за рішенням
Конституційного Суду України у разі
визнання неконституційним закону або
окремих його положень (ст. 152
Конституції). При цьому, враховуючи
особливість дії в часі закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік, нормативно-правовий
акт Кабінету Міністрів України,
виданий на його виконання, також діє у
межах бюджетного року.

За ст. 63 Закону (в чинній редакції)
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок державного бюджету.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» не було визначено
жодних обмежень щодо застосування
положень ст. ст. 50, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» станом до 3
серпня 2014 року.

Таким чином суд відхиляє посилання
представників відповідача на Закон
України «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік», який набув чинності 3 квітня
2014 року, яким було внесено зміни до п. 7
Прикінцевих положень Закону України
«Про Державний бюджет України на 2014
рік», на підставі чого Кабінету
Міністрів України було надано
повноваження вносити пропозиції щодо
підвищення соціальних стандартів та їх
фінансового забезпечення та вносити
пропозиції щодо відновлення обсягів
видатків на виконання першочергових
соціальних та економічних програм,
оскільки зазначеними змінами не було
врегульована можливість змінювати
державні соціальні гарантії громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Натомість на підставі Закону України
від 31 липня 2014 року «Про внесення змін
до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік», який набув
чинності 3 серпня 2014 року, «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
державний бюджет України на 2014 рік»
були доповнені п. 6-7, за яким було
встановлено, що з 1 січня 2014 року норми і
положення ст. ст. 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», ст. ст. 5, 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік.

Таким чином Законом України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» з 3
серпня 2014 року було надано
повноваження Кабінету Міністрів
України визначати розмір пенсій,
передбачених ст. ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», виходячи з
наявного фінансового ресурсу бюджетів
усіх рівнів на 2014 рік.

При цьому за Рішенням Конституційного
Суду України від 25 січня 2012 року №
3-рп/2012 дано тлумачення, що
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України під час вирішення
справ про соціальний захист підлягають
застосуванню тоді, коли вони видані у
межах його компетенції на основі і на
виконання Бюджетного кодексу України,
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Суд зазначає, що за п. 11 Постанови
Кабінету Міністрів України від 23
листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» було
визначено, що мінімальний розмір
пенсії становить для учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС: IIІ групи
інвалідності - 145 % прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Згідно до п. 13 вказаної Постанови КМУ №
1210 щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, відповідно до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» виплачується у таких
розмірах: особам, що належать до
категорії 1 з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС: інвалідам IIІ групи
- 284,70 грн.

На підставі наведеного суд приходить
до висновку, що з урахуванням внесених
змін у Закон України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік», які набули
чинності з 3 серпня 2014 року, починаючи з
цієї дати застосуванню до спірних
правовідносин підлягають положення
Постанови Кабінету Міністрів України
від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про
підвищення рівня соціального захисту
найбільш вразливих верств населення»,
бо прийняті 31 липня 2014 року зміни до
застосування Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» на
підставі Закону України «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» мають
пріоритет, оскільки, маючи однакову
юридичну силу, були прийняті пізніше.

Таким чином при визначенні розмірів
державної пенсії та додаткової пенсії
позивачу, за період з 1 січня 2014 року по 2
серпня 2014 року включно, слід керуватися
розмірами зазначених пенсій,
визначеними у чинній редакції ст. ст. 50,
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Натомість, починаючи з 3
серпня 2014 року, слід керуватися
розмірами державної та додаткової
пенсії позивача, визначеними
Постановою Кабінету Міністрів України
від 23 листопада 2011 року № 1210.

На час виникнення спірних
правовідносин, розмір мінімальної
пенсії за віком був визначений ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», згідно якої мінімальна
пенсія за віком дорівнює розміру,
визначеного законом, прожиткового
мінімуму, встановленого для осіб, що
втратили працездатність.

За змістом п. 10 Постанови Пленуму
застереження з приводу поширення дії ч.
1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» не є перешкодою для
застосування мінімального розміру
пенсії за віком для обчислення інших
пенсій чи доплат, пов'язаних з
мінімальною пенсією за віком, оскільки
чинним законодавством не встановлено
іншого мінімального розміру пенсії за
віком.

Згідно до ст. 2 Закону України «Про
прожитковий мінімум» прожитковий
мінімум застосовується, крім іншого,
для встановлення розмірів мінімальної
пенсії за віком.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
державний бюджет України на 2014 рік»
було встановлено на 2014 рік прожитковий
мінімум на особу, що втратила
працездатність, в розрахунку на місяць
становить 949 грн.

Таким чином 145 % від прожиткового
мінімуму на особу, що втратила
працездатність, становить у 2014 році
1376,05 грн., а 6 прожиткових мінімумів на
особу, що втратила працездатність,
становить відповідно 5694 грн.

За відомостями, що маються в
розпорядженні УПФУ в
Орджонікідзевському районі міста
Маріуполя про призначення пенсії
ОСОБА_1, вбачається, що позивачу, як
інваліду 3 групи захворювання
внаслідок аварії на ЧАЕС,
нараховується з 1 січня 2014 року основна
пенсія в розмірі 2401,17 грн., а додаткова
пенсія - в розмірі 284,70 грн.

Враховуючи те, що фактично позивач
отримував державну пенсію, як учасник
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії IІI групи
інвалідності, та додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, як інваліду
ІІІ групи з числа учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
1 категорії, в розмірах, визначених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 23 листопада 2011 року № 1210, що є
меншими від розмірів зазначених
пенсій, встановлених Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», то суд
вважає, що заявлені позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню,
починаючи з 1 січня 2014 року до 2 серпня
2014 року включно, на підставі
викладеного вмотивування шляхом
визнання протиправною бездіяльність
відповідача із зобов'язанням УПФУ в
Орджонікідзевському районі міста
Маріуполя провести позивачу
нарахування та виплату державної
пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій
за віком, та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст. ст. 49, 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
з урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність.

Суд зауважує, що пенсія є періодичним
щомісячним платежем, доплату до якої
позивач за січень 2014 року правомірно
очікує від відповідача у наступному
місяці, тому про порушення своїх прав,
як громадянина, який постраждав
внаслідок Чорнобильської катастрофи, у
2014 році позивач дізнався в лютому 2014
року. Таким чином строки на звернення
до суду із вказаним позовом ним не були
пропущені.

Керуючись ст. ст. 8-11, 17, 18, 71, 86, 94, 159-167 КАС
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного Фонду України в
Орджонікідзевському районі міста
Маріуполя Донецької області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату недоотриманих сум пенсії по
інвалідності, задовольнити частково.

Визнати дії неправомірними та
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Орджонікідзевському
районі міста Маріуполя Донецької
області провести ОСОБА_1 нарахування та
виплату державної пенсії в розмірі 6
(шести) мінімальних пенсій за віком, та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 50 (п'ятдесяти)
процентів мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст. ст. 49, 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
з урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
за період з 1 січня 2014 року по 2 серпня 2014
року включно, з відрахуванням фактично
проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня її проголошення, а особами що не
були присутні при проголошенні -
протягом 10 днів з дня отримання копії
постанови, до Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя