Справа № 826/10360/14
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 11/202
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в порядку письмового провадження)

м. Київ

19 серпня 2014 року 10:00
№ 826/10360/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Клочкової Н.В.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Горлівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень- рішень від
11.02.2014 № та від 08.05.2014 № ,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом до Горлівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області (далі -
відповідач) про визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень від 11.02.2014 №
та від 08.05.2014 № .

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 23.07.2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі № 826/10360/14.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 23.07.2014 року
закінчено підготовче провадження в
адміністративній справі та призначено
до судового розгляду.

В судовому засіданні 12.08.2014 позивач
підтримав позовні вимоги в повному
обсязі та просив суд адміністративний
позов задовольнити, зокрема зазначаючи
про порушення відповідачем положень
Податкового кодексу України (надалі -
ПК України) під час проведення
перевірки та винесення податкових
повідомлень-рішень від 11.02.2014 №
та від 08.05.2014 № .

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився.

Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, беручи до уваги відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта, в
судовому засіданні 12.08.2014 суд ухвалив
перейти до розгляду справи в
письмовому провадженні.

На підставі наказу Горлівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області від
16.12.2013 № 866 та пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, пп. 20.1.4
п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, ст. 79
Податкового кодексу України (далі - ПК
України) проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку щодо
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати належних сум
податків до бюджету ОСОБА_1 (НОМЕР_3) за
період з 01.01.2012 по 31.12.2012, за
результатами якої складено акт від
11.01.2014 № 8/17-0/НОМЕР_3.

Відповідачем за результатами
перевірки встановлені наступні
порушення податкового законодавства:

- п. 164.1 ст. 164 ПК України: не відображено
в податковій декларації відомостей про
суми податку на доходи фізичних осіб,
утримані (сплачені) податковим агентом,
встановлено, що не вказано інші доходи
фізичних осіб, утримані (сплачені)
податковим агентом, встановлено, що не
вказано інші доходи від ПАТ «КБ «Надра»
20025456 у сумі 13,48 грн. та ПДО з них у сумі
2,02 грн.;

- п. 167.1 ст. 167 ПК України: порушення
порядку проведення перерахунку
податку з доходів фізичних осіб, а саме
враховано ставку 15% замість 17% до
частини доходу, розмір якого перевищує
десятикратний розмір мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 01.01.2012, у результаті чого визначено
суму податкових зобов'язань з податку
на доходи фізичних осіб за період, що
перевірявся, на суму 906,76 грн., в т.ч. по
податкових (звітних) періодах: 2012 рік -
906,76 грн.

На підставі складеного акту перевірки
від 11.01.2014 № 8/17-0/НОМЕР_3 Горлівською
ОДПІ Головного управління Міндоходів у
Донецькій області винесене податкове
повідомлення-рішення від 11.02.2014:

- № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання в розмірі 1 133,45
грн. за платежем: податок на доходи
фізичних осіб, що сплачується
податковим агентом, із доходів
платника податку у вигляді заробітної
плати.

Не погоджуючись з вищевказаними
висновками податкового органу, позивач
оскаржив їх в адміністративному
порядку.

Рішенням ГУ Міндоходів у Донецькій
області від 30.04.2014 № 3600/10/05-99-10-06-12-2
скаргу ОСОБА_1 залишено без
задоволення, податкове
повідомлення-рішення Горлівської ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області від 11.02.2014 № -
без змін та збільшено суму грошових
зобов'язань з ПДФО на 8 990,91 грн. (за
основним платежем - 7192,73 грн., за
штрафними санкціями - 1798,18 грн.) та
зобов'язано Горлівську ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області надіслати платнику податків
окреме податкове повідомлення-рішення.

На підставі рішення ГУ Міндоходів у
Донецькій області від 30.04.2014 №
3600/10/05-99-10-06-12-2 Горлівська ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області винесла податкове
повідомлення-рішення від 08.05.2014:

- № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання в розмірі 8 990,9
грн. за платежем: податок на доходи
фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування.

Рішенням Міндоходів України від 17.06.2014
№ 3956/К/99-99-10-01-03-14 скаргу ОСОБА_1 залишено
без задоволення, а податкові
повідомлення - рішення Горлівської
ОДПІ Головного управління Міндоходів у
Донецькій області від 11.02.2014 № та
від 08.05.2014 № - без змін.

Позивач не погодився з податковими
повідомленнями - рішеннями від 11.02.2014 №
та від 08.05.2014 № , а тому
звернувся до суду.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для прийняття відповідачем
оскаржуваних податкових повідомлень -
рішень стали:

- щодо порушень п. 164.1 ст. 164 ПК України
підставою стало не відображення в
податковій декларації відомостей про
суми податку на доходи фізичних осіб,
утримані (сплачені) податковим агентом,
встановлено, що не вказано інші доходи
фізичних осіб, утримані (сплачені)
податковим агентом, встановлено, що не
вказано інші доходи від ПАТ «КБ «Надра»
20025456 у сумі 13,48 грн. та ПДО з них у сумі
2,02 грн. (стор. 10 акту);

- щодо порушень п. 167.1 ст. 167 ПК України
податковий орган вважає, що порушено
порядок проведення перерахунку
податку з доходів фізичних осіб, а саме
враховано ставку 15% замість 17% до
частини доходу, розмір якого перевищує
десятикратний розмір мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 01.01.2012, а саме: перерахунок проведено
за формулою для ставки 15% (Податкова
знижка = ПДФО - ((зарплата - ЕСВ - пільга -
витрати) х 15%) = 9 468,32, в т.ч. як правильний
перерахунок розраховується за
наступною формулою: Податкова знижка =
(витрати/(зарплата - ЕСВ - пільга) х ПДФО =
1 368,83 грн. (стор. 9 акту).

Крім цього, рішенням ГУ Міндоходів у
Донецькій області від 30.04.2014 №
3600/10/05-99-10-06-12-2 збільшено суму грошових
зобов'язань з ПДФО на 8 990,91 грн. (за
основним платежем - 7192,73 грн., за
штрафними санкціями - 1798,18 грн.),
оскільки, для розрахунку суми податку,
на яку зменшується податкове
зобов'язання у зв'язку з використанням
права на податкову знижку у випадку,
якщо протягом року до заробітної плати
платника податку застосовувалася
ставка податку у розмірі 15% і 17%
запропоновано використання формули:
Податкова знижка = Витрати/(зарплата) х
ПДФО.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи в їх сукупності, та враховуючи,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
суд прийшов до переконання про
задоволення позовних вимог виходячи з
наступних міркувань.

Справляння податку з фізичних осіб
визначено розділом IV ПК України та
встановлено, що платниками податку є:
фізична особа - резидент, яка отримує
доходи як з джерела їх походження в
Україні, так і іноземні доходи; фізична
особа - нерезидент, яка отримує доходи з
джерела їх походження в Україні;
податковий агент (п. 162.1 ст. 162 ПК
України).

Щодо порушень позивачем п. 164.1 ст. 164 ПК
України: не відображення в податковій
декларації відомостей про суми податку
на доходи фізичних осіб, утримані
(сплачені) податковим агентом,
встановлено, що не вказано інші доходи
фізичних осіб, утримані (сплачені)
податковим агентом, встановлено, що не
вказано інші доходи від ПАТ «КБ «Надра»
20025456 у сумі 13,48 грн. та ПДО з них у сумі
2,02 грн. судом було встановлене
наступне.

Позиція відповідача ґрунтується на
тому, що згідно п. 164.1 ст. 164 ПК України,
базою оподаткування є загальний
оподатковуваний дохід.

Загальний оподатковуваний дохід -
будь-який дохід, який підлягає
оподаткуванню, нарахований
(виплачений, наданий) на користь
платника податку протягом звітного
податкового періоду. Перелік доходів,
які підлягають оподаткуванню наведено
у ст. 164 ПК України.

Враховуючи вищевикладені норми
законодавства відповідач вважає, що
дохід у сумі 13,48 грн., отриманий від ПАТ
«КБ «Надра» 20025456 у вигляді комісійної
винагороди при здійсненні
безготівкових розрахунків за товари та
послуги на території України за
допомогою платіжної картки є іншим
доходом, відповідно до пп. 164.2.19 ст. 164 ПК
України та підлягає включенню до
розрахунку загального оподаткованого
доходу, оскільки з нього було утримано
ПДФО у розмірі 2,02 грн., а тому
враховуючи пп. 2.11 п. 2 розділу ІІІ наказу
Міндоходів України від 07.11.2011 № 1395 «Про
затвердження форми податкової
декларації про майновий стан і доходи»
позивач повинен був у рядку 01.07
податкової декларації про майновий
стан і доходи вказати дану суму як
інший дохід, оподаткування якого
передбачено розділом IV ПК України, крім
зазначених у ст. 165 розділу IV ПК України.

Згідно п. 164.2.19 п. 164. 2 ст. 164 ПК України, до
загального місячного (річного)
оподатковуваного доходу платника
податку включаються: інші доходи, крім
зазначених у статті 165 цього Кодексу

Позивач вважає, що дохід у сумі 13,48 грн.,
отриманий від ПАТ «КБ «Надра» (11,46 грн.
без врахування ПДФО) є іншим доходом,
який згідно з цим Кодексом не
включаються до складу загального
місячного (річного) оподатковуваного
доходу, відповідно до пп. 165.1.49 п. 165.1 ст.
165 ПК України.

Суд проаналізувавши норми
законодавства та матеріали справи,
дійшов висновку, що, враховуючи, що
податкове законодавство України
ґрунтується, зокрема, на принципі
презумпції правомірності рішень
платника податку в разі, якщо норма
закону чи іншого нормативно-правового
акта, виданого на підставі закону, або
якщо норми різних законів чи різних
нормативно-правових актів припускають
неоднозначне (множинне) трактування
прав та обов'язків платників податків
або контролюючих органів, внаслідок
чого є можливість прийняти рішення на
користь як платника податків, так і
контролюючого органу (стаття 4 ПК
України), то Горлівська ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області повинна була прийняти рішення
на користь платника.

Враховуючи все викладене, суд, дійшов
висновку, що визначені податковим
органом порушення податкового
законодавства позивачем п. 164.1 ст. 164 ПК
України, а саме: не відображення в
податковій декларації відомостей про
суми податку на доходи фізичних осіб у
сумі 2,02 грн. є необґрунтованим.

Щодо порушень позивачем п. 167.1 ст. 167 ПК
України, а саме: порушення порядку
проведення перерахунку податку з
доходів фізичних осіб, а саме враховано
ставку 15% замість 17% до частини доходу,
розмір якого перевищує десятикратний
розмір мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 01.01.2012 суд
встановив наступне.

П. 167.1 ст. 167 ПК України встановлено, що
ставка податку становить 15 відсотків
бази оподаткування щодо доходів,
нарахованих (виплачених, наданих) (крім
випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5
цієї статті), у тому числі, але не
виключно у формі заробітної плати,
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат або інших виплат
і винагород, які нараховуються
(виплачуються, надаються) платнику у
зв'язку з трудовими відносинами та за
цивільно-правовими договорами; виграшу
в державну та недержавну грошову
лотерею, виграш гравця (учасника),
отриманий від організатора азартної
гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена
з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164
цього розділу щодо доходів, зазначених
в абзаці першому цього пункту, в
календарному місяці перевищує
десятикратний розмір мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня звітного податкового року, до
суми такого перевищення
застосовується ставка 17 відсотків.

Платники податку, які подають
податкові декларації за податковий
(звітний) рік згідно з статтями 177
(оподаткування доходів, отриманих
фізичною особою - підприємцем від
провадження господарської діяльності,
крім осіб, що обрали спрощену систему
оподаткування) і 178 (оподаткування
доходів, отриманих фізичною особою, яка
провадить незалежну професійну
діяльність) цього розділу,
застосовують ставку податку 17
відсотків до частини
середньомісячного річного
оподатковуваного доходу, що перевищує
десятикратний розмір мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня податкового (звітного) року.
Розмір середньомісячного річного
оподатковуваного доходу
розраховується як сума загальних
місячних оподатковуваних доходів,
зазначених в абзаці першому цього
пункту, поділена на кількість
календарних місяців, протягом яких
платником податку було одержано такі
доходи у податковому (звітному) році, за
який здійснюється декларування.

Підпунктом "є" пункту 176.1 статті 176
розділу IV ПК України визначено, що
платники податків зобов'язані подавати
податкову декларацію за результатами
податкового (звітного) року у строки,
передбачені цим Кодексом для платників
податку на доходи фізичних осіб, якщо
протягом такого податкового (звітного)
року оподатковувані доходи
нараховувалися (виплачувалися,
надавалися) у формі заробітної плати,
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат або інших виплат
і винагород, платнику податку у зв'язку
з трудовими відносинами та за
цивільно-правовими договорами двома
або більше податковими агентами і при
цьому загальна річна сума таких
оподатковуваних доходів перевищує сто
двадцять розмірів мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня звітного податкового року.

Стаття 13 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2012 рік» встановлює
мінімальну заробітну плату на 2012 рік,
яка у місячному розмірі з 1 січня
становить 1073 гривні.

Форма податкової декларації про
майновий стан і доходи та порядок її
заповнення визначені Інструкцію щодо
заповнення податкової декларації про
майновий стан і доходи, затвердженою
наказом Міністерства фінансів України
від 07.11.2011 № 1395, зареєстрована в
Міністерстві юстиції України 27 грудня
2011 р. за № 1532/20270 (далі - Інструкція № 1395).

Як вбачається з наданої позивачем
уточнюючої податкової декларації про
майновий стан і доходи за 2012 рік (Т. 1,
арк. 15-16), позивач задекларував дохід,
який включається до загального річного
оподаткованого доходу, в тому числі
заробітна плата, з якої вбачається сума
нарахованого доходу: 666 176,02 грн., в тому
числі сплаченого податковим агентом: 106
126,15 грн. та сума, яка підлягає сплаті
платником податку самостійно
становить 2 275,59 грн.

Враховуючи, що мінімальна заробітна
плата на 01.01.2012 становила 1073 гривні, а
позивач отримав дохід в 2012 році в
розмірі 666 176,02 грн., що перевищує сто
двадцять розмірів мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня звітного податкового року (1073
х 120 = 126 760,00 грн.), позивачем на
виконання вимог підпункту "є" пункту 176.1
статті 176 розділу IV ПК України було
подано податкову декларацію про
майновий стан і доходи за 2012 рік.

Відповідно до абз. 3 підпункту "є" пункту
176.1 статті 176 розділу IV ПК України,
перерахунок податку із задекларованої
річної загальної суми оподатковуваних
доходів здійснюється в окремому
додатку до податкової декларації у
такому порядку:

задекларована річна загальна сума
оподатковуваних доходів зменшується
на фактично нараховані (утримані)
протягом звітного року податковими
агентами суми єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, страхових
внесків до Накопичувального фонду, а у
випадках, передбачених законом, -
обов'язкових страхових внесків до
недержавного пенсійного фонду та на
суму наданої платнику податку
податкової соціальної пільги (за її
наявності);

із зменшеної загальної суми
оподатковуваних доходів сто двадцять
розмірів мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
звітного податкового року,
оподатковуються за ставкою у розмірі 15
відсотків, решта суми - за ставкою у
розмірі 17 відсотків.

Абз. 4 підпункту "є" пункту 176.1 статті 176
розділу IV ПК України встановлено, що
нарахований податок із зменшеної
загальної суми оподатковуваних
доходів зменшується на суму податку,
фактично нарахованого (утриманого)
податковими агентами протягом
податкового (звітного) року на доходи,
зазначені в абзаці першому цього
підпункту, які задекларовані платником
податку. Позитивна різниця податку
підлягає сплаті платником податку до
відповідного бюджету в порядку,
встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 порядку оформлення
декларації Інструкції № 1395, додатки до
декларації є складовою частиною
декларації і без декларації не дійсні.
Додатки до декларації заповнюються та
подаються виключно за наявності
доходів (витрат), розрахунок яких
міститься у цих додатках.

Порядок заповнення розрахунку
податкових зобов'язань з податку на
доходи фізичних осіб згідно з
підпунктом "є" пункту 176.1 статті 176
розділу IV Податкового кодексу України
визначений у додатку до наказу
Міністерства фінансів України 06.07.2012 №
806 та зазначений як Додаток 7 до розділу
II податкової декларації про майновий
стан і доходи.

Таким чином, позивач у відповідності до
вимог ПК України самостійно вирахував
податкове зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб та застосував
ставки ПДФО 15% та 17% у відповідності до
підпункту "є" пункту 176.1 статті 176
розділу IV ПК України, тобто діяв межах
чинного законодавства.

Отже, як підтверджується матеріалами
справи, позивач заповнив Додаток 7 до
розділу II податкової декларації про
майновий стан і доходи у відповідності
до вимог чинного законодавства (Т. 1,
арк. 18).

Крім цього, позивачем зазначено суму
податку, на яку зменшується податкове
зобов'язання у зв'язку з використанням
права на податкову знижку, згідно із ст.
166 ПК України, а тому сума податку, що
підлягає поверненню з бюджету складає 7
192,73 грн. (9 468,32-2 275,59 грн.).

П. 166.3.3 п. 166.3 ст. 166 ПК України визначено,
що сума коштів, сплачених платником
податку на користь закладів освіти для
компенсації вартості здобуття
середньої професійної або вищої освіти
такого платника податку та/або члена
його сім'ї першого ступеня споріднення,
який не одержує заробітної плати. Така
сума не може перевищувати розміру
доходу, визначеного в абзаці першому
підпункту 169.4.1 пункту 169.4 статті 169
цього Кодексу, в розрахунку на кожну
особу, яка навчається, за кожний повний
або неповний місяць навчання протягом
звітного податкового року.

Згідно п. 169.4.1 п. 169.4 ст. 169 ПК України,
податкова соціальна пільга
застосовується до доходу, нарахованого
на користь платника податку протягом
звітного податкового місяця як
заробітна плата (інші прирівняні до неї
відповідно до законодавства виплати,
компенсації та винагороди), якщо його
розмір не перевищує суми, що дорівнює
розміру місячного прожиткового
мінімуму, діючого для працездатної
особи на 1 січня звітного податкового
року, помноженого на 1,4 та округленого
до найближчих 10 гривень, що у 2012 році
становила 15000 грн. (1500 грн. х 10 міс.),
враховуючи, що ст. 12 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2012 рік»
встановлено у 2012 році прожитковий
мінімум на одну особу в розрахунку на
місяць для працездатних осіб: з 1 січня -
1073 гривні (1073 х 1,4 = 1502,2).

Відповідно до п. 164.6 ст. 164 ПК України,
під час нарахування доходів у формі
заробітної плати база оподаткування
визначається як нарахована заробітна
плата, зменшена на суму єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, страхових
внесків до Накопичувального фонду, а у
випадках, передбачених законом, -
обов'язкових страхових внесків до
недержавного пенсійного фонду, які
відповідно до закону сплачуються за
рахунок заробітної плати працівника, а
також на суму податкової соціальної
пільги за її наявності.

Як вбачається з додатку 6 до рядка 11
податкової декларації про майновий
стан і доходи, позивач вказав суму
витрат в розмірі 8 420,00 грн., що
включається до складу податкової
знижки (Т. 1, арк. 17).

При визначенні алгоритму нарахування
податкової знижки за навчання позивач
розраховував наступним чином:

- визначав базу оподаткування шляхом
зменшення заробітної плати на суму
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
страхових внесків до Накопичувального
фонду, а у випадках, передбачених
законом, - обов'язкових страхових
внесків до недержавного пенсійного
фонду, які відповідно до закону
сплачуються за рахунок заробітної
плати працівника, а також на суму
податкової соціальної пільги за її
наявності (база = зарплата - єдиний
внесок - соціальна пільга), згідно п. 164.6
ПК України;

- соціальна пільга у 2012 році становила
15000 грн., згідно п. 169.4.1 ПК України та ст.
12 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2012 рік»;

- сума ПДФО розраховується шляхом
зменшення загального оподатковуваного
доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї
статті на суми податкової знижки
такого звітного року, тобто різниця між
базою оподаткування та понесеними
платником податків витрат на оплату за
навчання, помноженої на ставку податку,
згідно п. 164.1 ПК України (ПДФО =
база-витрати);

- здійснюється порівняння
розрахункової суми податку із сумою
податку, фактично утриманого із
заробітної плати за рік та у
відповідності до п. 179.8 ПК України сума,
що має бути повернена платнику податку,
зараховується на його банківський
рахунок, відкритий у будь-якому
комерційному банку, або надсилається
поштовим переказом на адресу,
зазначену в декларації, протягом 60
календарних днів після надходження
такої податкової декларації.

Отже, при розрахунку суми податку на
доходи фізичних осіб, на яку
зменшуються податкові зобов'язання у
зв'язку з використанням права на
податкову знижку використовується
одна ставка, а враховуючи, що чинним
законодавством не визначено порядок
застосування відповідної ставки
податку для платника, який
оподатковується за ставками ПДФО як 15%,
так і 17%, то позивач застосував 15%.

Таким чином, формула якою керувався
позивач при визначенні податкової
знижки виглядає наступним чином:
Податкова знижка = ПДФО - ((зарплата -
єдиний внесок - пільга - витрати) х 15%) =
9468,32 грн.

Проте, податковий орган, застосовує
іншу спрощену форму визначення
податкової знижки, відповідно до листа
ДПА у Донецькій області від 24.02.2012 №
847/7/17-113-4, яка виглядає наступним чином:
Податкова знижка = (витрати/(зарплата -
єдиний внесок - пільга)) х ПДФО, оскільки
дохід платника ПДФО оподатковується як
за ставкою 15%, так і за ставкою 17%, проте
лист не є нормативним актом та не має
юридичної сили та не може містити
імперативні норми, що є обов'язковими
до виконання, а тому такі твердження
податкового органу є протиправними та
безпідставними.

Враховуючи, що чинним законодавство не
визначена ставка ПДФО, яка має
використовуватися платником податку
під час розрахунку податкової знижки,
то суд звертає увагу податкового
органу, що в такому випадку,
контролюючий орган повинен приймати до
уваги положення п. 4.1.4 ПК України, які
закріплюють принцип презумпції
правомірності рішень платника податку
в разі, якщо норма закону чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі закону, або якщо норми різних
законів чи різних нормативно-правових
актів припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків або
контролюючих органів, внаслідок чого є
можливість прийняти рішення на користь
як платника податків, так і
контролюючого органу (стаття 4 ПК
України), а тому Горлівська ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області протиправно
збільшила ОСОБА_1 грошове зобов'язання
з податку на дохід фізичних осіб.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

В ч.1, ч.4, ч.5 та ч.6 ст.72 КАС України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених ст.72 цього
Кодексу. Суб'єкт владних повноважень
повинен подати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі. У разі
невиконання цього обов'язку суд
витребовує названі документи та
матеріали. Суд може збирати докази з
власної ініціативи. Якщо особа, яка
бере участь у справі, без поважних
причин не надасть докази на пропозицію
суду для підтвердження обставин, на які
вона посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів.

Частиною 1 ст.71 КАС України встановлено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

З огляду на вищевказане, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог позивача.

Згідно зі ст. 94 КАС України, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 2, 69-71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Горлівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області від 11.02.2014 № .

3. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Горлівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області від 08.05.2014 № .

4. Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 понесені
судові витрати в розмірі 182 (сто
вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили згідно
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, після закінчення
строку на апеляційне оскарження,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо постанова не оскаржена в
апеляційному порядку. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст.ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя
Н.В. Клочкова