Справа № 825/2468/14
Суддя: Непочатих В.О.
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 серпня 2014 року
Чернігів Справа №
825/2468/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Непочатих В.О.,

при секретарі
Якуш І.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,
представника відповідача Біркун Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Чернігівській області, 3-тя особа:
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Чернігівської області про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
адміністративним позовом до Головного
управління Державної казначейської
служби України в Чернігівській
області, 3-тя особа: Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції Чернігівської
області, в якому, з урахуванням заяви
про уточнення позовних вимог, просить
суд визнати протиправною
бездіяльність відповідача щодо
виконання виконавчого листа, виданого
Чернігівським окружним
адміністративним судом 12.05.2014 в справі
№ 2а/2570/3817/2012; зобов'язати відповідача
виконати постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від
04.09.2013 по справі № 2а/2570/3817/2012 в частині
стягнення на користь позивача
середнього заробітку за час затримки
виконання рішення суду про поновлення
на роботі в сумі 18509,67 грн., без
урахування середнього заробітку за
один місяць.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідачем
протиправно повернуто виконавчий лист,
виданий Чернігівським окружним
адміністративним судом 12.05.2014 в справі
№ 2а/2570/3817/2012, з підстав закриття
боржником рахунків в Головному
управлінні Державної казначейської
служби України в Чернігівській
області, оскільки у разі відсутності
рахунків в казначействі, рішення суду
повинно виконуватись за рахунок
коштів, передбачених бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду, що гарантовані державою.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав та просив суд їх
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні в задоволенні позову просив
відмовити, посилаючись на неможливість
виконання судового рішення
відповідачем внаслідок закриття
рахунків боржником. В зв'язку з чим,
документи щодо виконання виконавчого
листа по справі № 2а/2570/3871/2012, виданого
Чернігівським окружним
адміністративним судом 12.05.2014 про
стягнення середнього заробітку за час
затримки виконання рішення суду про
поновлення на роботі в сумі 18509,67 грн.,
без урахування середнього заробітку в
межах суми стягнення за один місяць
були повернуті позивачу, тому вважає,
що відповідач діяв правомірно.

Від 3-тьої особи до суду надійшло
клопотання про розгляд справи у
відсутності їхнього представника.

Вислухавши пояснення позивача,
представника відповідача, розглянувши
подані документи і матеріали, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню частково
з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.05.2014 позивач
звернувся до відповідача з заявою про
примусове виконання виконавчого листа,
виданого Чернігівським окружним
адміністративним судом 12.05.2014 в справі
№ 2а/2570/3817/2012, про стягнення з
Державного управління охорони
навколишнього природного середовища в
Чернігівській області на користь
ОСОБА_1 середнього заробітку за час
затримки виконання рішення суду про
поновлення на роботі в сумі 18509,67 грн.,
без урахування середнього заробітку в
межах суми стягнення за один місяць.

Проте, вказана заява та додані до неї
документи листом від 04.06.2014
№ 09-2-09/147/6128 були повернуті
позивачу в зв'язку з закриттям рахунків
Державного управління охорони
навколишнього природного середовища в
Чернігівській області (а.с. 14).

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України закріплено
імперативний припис щодо
обов'язковості рішень, ухвал, постанов
адміністративного суду, що набрали
законної сили. Вони є обов'язковими на
всій території України. Ця норма є
відтворенням норми статті 124
Конституції України, згідно з якою
судові рішення ухвалюються судами
іменем України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Закон України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень»
встановлює гарантії держави щодо
виконання судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
«Про виконавче провадження» та
особливості їх виконання.

Так, статтею 2 вказаного Закону
визначено, що держава гарантує
виконання рішення суду про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії щодо майна, боржником за яким є:
державний орган; державні
підприємство, установа, організація;
юридична особа, примусова реалізація
майна якої забороняється відповідно до
законодавства.

Механізм виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ, прийнятих судами, а також
іншими державними органами, які
відповідно до закону мають право
приймати такі рішення, унормовано
Порядком виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №
845 (далі - Порядок).

Пунктом 2 Порядку визначено, що
безспірним списанням є операції з
коштами державного та місцевих
бюджетів, що здійснюються з метою
виконання рішень про стягнення коштів
Казначейством та його територіальними
органами без згоди (подання) органів, що
контролюють справляння надходжень
бюджету, боржників, органів місцевого
самоврядування та/або державних
органів на підставі виконавчих
документів.

Державна казначейська служба України
здійснює безспірне списання коштів
державного бюджету та місцевих
бюджетів на підставі рішення суду
(стаття 25 Бюджетного кодексу України).

З аналізу викладених норм права слідує,
що рішення про стягнення коштів з
державних органів, державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ має виконуватися органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів, тобто
в даному випадку відповідачем.

Відповідно до пункту 24 Порядку
стягувачі, на користь яких прийняті
рішення про стягнення коштів з
рахунків боржника, подають до органу
Казначейства, в якому обслуговується
боржник, документи, зазначені у пункті 6
цього Порядку.

За положеннями пункту 9 Порядку орган
Казначейства повертає виконавчий
документ стягувачеві у разі, коли
виконавчий документ: не підлягає
виконанню органом Казначейства; подано
особою, що не має відповідних
повноважень; пред'явлено до виконання з
пропущенням установленого строку;
видано або оформлено з порушенням
установлених вимог; рішення про
стягнення коштів не набрало законної
сили, крім випадків, коли судове
рішення про стягнення коштів допущено
до негайного виконання в установленому
законом порядку; суми коштів,
зазначених у судовому рішенні про
стягнення коштів, повернуті
стягувачеві за поданням органу, що
контролює справляння надходжень
бюджету, або за рахунок таких коштів
виконано грошові зобов'язання чи
погашено податковий борг стягувача
перед державним або місцевим бюджетом;
відсутній залишок невідшкодованого
податку на додану вартість, узгоджений
із стягувачем; стягувач відмовився від
виконання виконавчого документа або
відкликав його без виконання; наявні
інші передбачені законом випадки.

Отже, позиція відповідача, висловлена в
листі від 04.06.2014 № 09-2-09/147/6128 (а.с. 14) є
необґрунтованою, оскільки такої
підстави для повернення виконавчого
документу стягувачу, як закриття
рахунків боржника пунктом 9 Порядку не
передбачено.

Крім того, пунктом 33 Порядку визначено,
зокрема, що у разі коли судове рішення
неможливо виконати протягом двох
місяців з дня надходження документів,
зазначених у пункті 6 цього Порядку,
орган Казначейства для виконання
рішення про стягнення передає до
Казначейства документи та відомості
згідно з підпунктом 1 пункту 47 цього
Порядку.

Так, відповідно до підпункту 1 пункту 47
Порядку безспірне списання коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання судових
рішень та виконавчих документів,
здійснюється Казначейством на
підставі поданих органом Казначейства:
документів та відомостей, надісланих
стягувачами та боржником; інформації
про неможливість виконання
безспірного списання коштів з рахунків
боржника.

Таким чином, дії відповідача щодо
повернення виконавчого документу, на
думку суду, не узгоджуються із
приписами Закону та Порядку, які в
даному випадку є спеціальними
нормативно - правовими актами, що
регулюють спірні правовідносини.

Згідно з частиною другою статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Частиною другою статті 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено право суду прийняти іншу
постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

Враховуючи встановлену в судовому
засіданні протиправність дій
відповідача щодо повернення
виконавчого листа позивачу, суд вважає
за необхідне, з метою захисту прав,
свобод та інтересів позивача, вийти за
межі позовних вимог шляхом визнання
протиправними дій відповідача щодо
повернення виконавчого листа, виданого
Чернігівським окружним
адміністративним судом 12.05.2014 в справі
№ 2а/2570/3817/2012; зобов'язання відповідача
прийняти до виконання виконавчий лист,
виданий Чернігівським окружним
адміністративним судом 12.05.2014 в справі
№ 2а/2570/3817/2012.

Стосовно позовної вимоги про
зобов'язання відповідача виконати
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 04.09.2013 по
справі № 2а/2570/3817/2012 в частині стягнення
на користь позивача середнього
заробітку за час затримки виконання
рішення суду про поновлення на роботі в
сумі 18509,67 грн., без урахування
середнього заробітку за один місяць,
суд зазначає, що в цій частині права
позивача не порушені, оскільки
відповідачем питання про виконання
постанови Чернігівського окружного
адміністративного суду від 04.09.2013 не
вирішувалось, тому дана вимога
заявлена передчасно.

Згідно з частинами першою та другою
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З урахуванням зазначеного, суд, на
підставі наданих доказів в їх
сукупності, системного аналізу
положень законодавства України,
приходить до висновку, що
адміністративний позов ОСОБА_1
підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини третьої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

За таких обставин, з Державного бюджету
України на користь позивача підлягають
стягненню судові витрати у розмірі 36,54
грн.

Керуючись ст.ст. 11, 69, 70, 71, 158 - 163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного
управління Державної казначейської
служби України у Чернігівській області
щодо повернення виконавчого листа,
виданого Чернігівським окружним
адміністративним судом 12.05.2014 в справі
№ 2а/2570/3817/2012.

Зобов'язати Головне управління
Державної казначейської служби
України у Чернігівській області
прийняти до виконання виконавчий лист,
виданий Чернігівським окружним
адміністративним судом 12.05.2014 в справі
№ 2а/2570/3817/2012.

В решті позову - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судовий збір в
розмірі 36,54 грн.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
В.О. Непочатих