Справа № 805/7098/14
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Христофоров
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року
справа №805/7098/14

приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Міронової Г.М.,
суддів: Попова В.В., Василенко Л.А.,
розглянув в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Костянтинівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 26
червня 2014 року у справі № 805/7098/14 за
позовом ОСОБА_2 до Костянтинівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
визнання незаконною та скасування
вимоги № Ф491/05-14-25-13-9 від 26.05.2014 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 12.06.2014 року звернувся з
адміністративним позовом до суду,
мотивуючи свої вимоги тим, що
Костянтинівською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області було складено вимогу № Ф
491/05-14-25-13-9 від 26.05.2014 року про сплату
недоїмки на суму 2486,62 грн. Вказану
вимогу позивачем отримано 05.06.2014 року.
Просив суд першої інстанції визнати
незаконною та скасувати вимогу про
сплату недоїмки від 26.05.2014 року № Ф
491/05-14-25-13-9 у розмірі 2486,62 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 26 червня 2014
року адміністративний позов ОСОБА_2
задоволено.

Визнано незаконною та скасовано
вимогу Костянтинівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області № Ф 491/05-14-25-13-9 від
26.05.2014 року.

Не погодившись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу про скасування оскаржуваної
постанови та прийняття нової, якою
просив відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
пільги щодо звільнення від сплати
єдиного внеску, передбачені ч. 4 ст. 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» не
розповсюджуються на позивача, оскільки
останній не досяг пенсійного віку,
визначеного ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а отже, зобов'язаний
нараховувати та сплачувати єдиний
внесок.

Сторони у судове засідання не
з'явились, про розгляд справи були
повідомлені належним чином.

Відповідачем на електронну адресу суду
надіслано клопотання про розгляд
справи без участі його представника.

За нормами пункту другого частини
першої статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
розглянув справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, так як не прибула жодна з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Колегія суддів, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне вимоги, викладені в
апеляційній скарзі, залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції залишити без змін, з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що позивач є
фізичною особою-підприємцем та
пенсіонером за віком - довічно,
зазначене підтверджується свідоцтвом
про державну реєстрацію та
посвідченням від 24.09.2010 року (а.с. 9, 10).

Відповідно до свідоцтва платника
єдиного податку ОСОБА_2 обрав спрощену
систему оподаткування і він є
платником єдиного податку (а.с. 11).

26.05.2014 року Костянтинівською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області винесено вимогу про
сплату боргу (недоїмки) № Ф 491/05-14-25-13-9 в
сумі 2486,62 грн. (а.с. 12).

Колегія суддів вважає, що висновки суду
першої інстанції про задоволення
позову зроблені на підставі всебічно
досліджених доказів, обставинам справи
дана правильна правова оцінка, а при
прийнятті судового рішення вірно
застосовані норми матеріального та
процесуального права.

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» № 2464-VI від
08.07.2010 року (далі Закон № 2464) визначено,
що платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Згідно ч. 4 ст. 4 Закону № 2464 особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Статтею 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 року
(далі Закон № 1058) поняття «пенсія»
визначене як щомісячна пенсійна
виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, у випадках, визначених цим
Законом та зазначено, що «пенсіонер -
це особа, які відповідно до цього
Закону отримує пенсію, довічну пенсію,
або члени її сім'ї, які отримують пенсію
в разі смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом».

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону № 1058 за рахунок
коштів Пенсійного фонду в солідарній
системі призначаються такі пенсійні
виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

За нормою ст. 26 Закону № 1058 особи мають
право на призначення пенсії за віком
після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років.

Колегія суддів вважає, що аналіз норм
наведених законів дає підстави для
висновку, що «пенсіонер за віком» - це
та особа, яка перебуває на обліку у
відповідному територіальному
управлінні Пенсійного Фонду України та
отримує пенсію за віком, незважаючи на
те, що її вік менший ніж визначений
частиною першої статті 26 Закону № 1058,
оскільки норми діючого пенсійного
законодавства при наявності певних,
визначених законом умов, передбачають
призначення пенсії за віком із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого ст. 26 Закону № 1058.

Частиною 4 статті 4 Закону № 2464
встановлено, що особи, зазначені у
пункті 4 частини першої цієї статті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу і в ній
не встановлено ніяких застережень,
зокрема, що не можуть бути звільнені
від сплати єдиного внеску особи, яким
призначено пенсію за віком на
пільгових умовах.

Апелянт в обґрунтування апеляційної
скарги послався на недосягнення
позивачем пенсійного віку, а
призначення позивачеві пенсії
визначає його право на отримання
пенсії, але не підтверджує його статус
пенсіонера за віком.

Таке твердження є
протиправним, оскільки не ґрунтується
на законі. Закон № 1058, який є базовим
для призначення пенсії, передбачає
тільки три підстави для призначення
пенсії: за віком, по інвалідності, по
втраті годувальника. Тому статус особи
як пенсіонера за віком визначається
саме призначенням пенсії. Наявні в
матеріалах справи документи свідчать
саме про підтвердження її статусу як
пенсіонера за віком.

Така ж правова позиція викладена в
постановах Верховного Суду України від
24.06.2014 року справа №№ 21-218а14, № 21-280а14,
від 03.06.2014 року № № 21-125а14, 21-153а14, 21-219а14
де у справах за аналогічним позовом
вирішено, що фізичні особи-підприємці,
які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
єдиного внеску за себе, за умови, якщо
такі особи є пенсіонерами за віком
(незалежно від того, досягли вони
загального пенсійного віку чи така
пенсія оформлена на пільгових умовах -
зі зменшенням віку) та отримують
відповідно до закону пенсію.

За приписами ч. 1 ст. 244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України є
обов'язковими як для судів усіх ланок,
так і для підприємств, організацій,
установ.

З огляду на викладене, колегія суддів
прийшла до висновку, що доводи
апеляційної скарги апелянта не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції, спір за суттю
вирішений вірно, підстави для
скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 165, 167, 195, 197, п. 1 ч. 1
ст. 198, ст. 200, 206, 211, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Костянтинівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області -
залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 26 червня 2014
року у справі № 805/7098/14 за позовом
ОСОБА_2 до Костянтинівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання
незаконною та скасування вимоги № Ф
491/05-14-25-13-9 від 26.05.2014 року - залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду в
порядку письмового провадження
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів після
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Міронова
Г.М.

Судді
Попов В.В.

Василенко Л.А.