Справа № 497/1302/14-а
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2014-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
——————————————————————
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2014 р.

Справа № 497/1302/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Кравцова А.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -ОСОБА_1

судді - ОСОБА_2

судді - ОСОБА_3

розглянувши у письмовому провадженні у
приміщенні Одеського апеляційного
адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Болградському районі
Одеської області на Постанову
Болградського районного суду Одеської
області від 05 червня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в
Болградському районі Одеської області,
Головного управління Пенсійного фонду
України в Одеській області про
визнання неправомірними дій та
зобов’язання вчинити певну дію, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Болградському районі
Одеської області, Головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області про визнання неправомірними
дій та зобов’язання вчинити певну дію.

Постановою Болградського
районного суду Одеської області від 05
червня 2014 року позов задоволено
частково. Поновлено позивачу ОСОБА_4
строк звернення до суду за захистом
прав, - через поважність причини
пропуску строку. Зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України у
Болградському районі Одеської області
призначити, на підставі ст.13ч.1п."в"
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
пенсію за віком на пільгових умовах як
трактористу-машиністу, безпосередньо
зайнятої у виробництві
сільськогосподарської продукції - з
01.01.2012р. - з дня його звернення до
відповідного пенсійного Фонду з заявою
про призначення такої пенсії. У
позовних вимогах щодо визнання дій
неправомірними відмовлено.

Не погодившись з постановою
суду першої інстанції, відповідач
подав апеляційну скаргу, в якій просить
суд апеляційної інстанції скасувати
постанову суду та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні вимог
позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт посилається на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення норм
матеріального права.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС
України, вищезазначена апеляційна
скарга розглядається в порядку
письмового провадження.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи апеляційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення з наступних підстав:

Відповідно до ст. 13 п. „в” Закону
України „Про пенсійне забезпечення”,
на пільгових умовах мають право на
пенсію за віком, незалежно від місця
останньої роботи
трактористи-машиністи, безпосередньо
зайняті у виробництві
сільськогосподарської продукції в
колгоспах, радгоспах, інших
підприємствах сільського
господарства, - чоловіки після
досягнення 55 років і при загальному
стажі роботи не менше 25 років, з них не
менше 20 років на зазначеній роботі.

Статтею 62 цього ж Закону передбачено,
що основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу за відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Постановою КМУ від 12.08.1993 № 637
затверджено «Порядок підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або записів в ній», п.3
якого визначено, що за відсутності
трудової книжки, а також у тих випадках,
коли в трудовій книжці відсутні
необхідні записи або містяться
неправильні чи неточні записи про
періоди роботи, для підтвердження
трудового стажу приймаються довідки,
виписки з наказів, особові рахунки і
відомості на видачу заробітної плати,
посвідчення, характеристики, письмові
трудові договори і угоди з відмітками
про їх виконання та інші документи, які
містять відомості про періоди роботи,
п.20 «Порядку» визначається, що
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів в ній (у редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), передбачено, що за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів в ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами. В разі, якщо документи про
трудовий стаж не збереглися,
підтвердження трудового стажу
здійснюється органами Пенсійного
фонду на підставі показань свідків, а
п.25 передбачено, що в тих випадках, коли
періоди роботи зараховуються до
трудового стажу на підставі показань
свідків, один з яких свідчить про
роботу заявника за більший період, ніж
інші, встановленим вважається період,
який підтверджений двома або більше
свідками.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_4 01.01.1982р. був прийнятий у члени
колгоспу 22-го з'їзду КПРС
с.«Виноградівка» Болградського району
Одеської області і безперервно
працював у цьому сільськовиробничому
підприємстві та його правонаступниках
КСП/СВК «Виноградівка» до 17.12.2003р.,
перевищуючи виконання річного
мінімуму трудової участі у суспільному
господарстві, згідно записів трудової
книжки.

Відповідно до висновків комісій
пенсійного фонду - Головного
Управління та у Болградському районі,
позивач ОСОБА_4 безперервно працював у
цьому сільськовиробничому
підприємстві та його правонаступниках
КСП/СВК «Виноградівка»
трактористом-машиністом з 15.03.1981 року
до 15.01.2003року, проте, відповідно до
архівних довідок та трудової книжки
позивача УКР№0398333, він працював у
вказаних підприємствах безперервно: з
серпня 1972року до червня 1973року і з
15.03.1981 року до 27.10.1992року - у колгоспі
22-го з'їзду КПРС, с.«Виноградівка», з
28.10.1992року до 06.03.2000року - у КСП
«Виноградівка», що було реорганізоване
з колгоспу 22-го з'їзду КПРС і було його
правонаступником, а з 07.03.2000року до
грудня 2003року включно - працював у СПК
«Виноградівка», що було
правонаступником КСП «Виноградівка»,
тобто:
11міс.+10міс.+10років+10міс.+2міс.+7років+2міс.
+10міс.+3роки = 45міс.+20років = 23роки 9міс. -
саме на посаді тракториста у
с.Виноградівка Болградського району
Одеської області, оскільки на
твердження позивача і свідків він у
сільськогосподарському підприємстві -
колгоспі 22-го з'їзду КПРС і його
правонаступниках ніким, окрім
трактористом, не працював і не обіймав
інших посад. Оскільки це підприємство і
його правонаступники реорганізовані,
порядок ведення записів у
платіжно-розрахункових відомостях у ті
часи саме у цих підприємствах, а також
підстави записів посад «трактористів і
членів колгоспу», як вказано в архівних
довідках на підставі відомостей, нічим
не підтверджується, суд дійшов
висновку, що стаж роботи позивача
трактористом-машиністом, що був
зайнятий у виробництві
сільськогосподарської продукції в
колгоспах, радгоспах, інших
підприємствах сільського господарства
підтверджений представленими суду
доказами.

Також, враховуючи записи у трудовій
книжці позивача ЛТ-І№0230565 про те що
позивач працював з 04.08.1976р. до 16.05.1977р.
слюсарем «Молдсільгосптехніка», з
03.10.1977р. до 12.05.1978р. кранівником
мехколони №79 трксту
Південзахелектросітьбуд у МССР, з
18.11.1980 до 17.02.1981 року машиністом
«Південводбуд» ПМК-8 у МССР, що входила
до СРСР, правонаступником якого є
Україна, стаж роботи позивача складає
ще 10міс.+8міс.+4міс=22міс, тому
підтверджений загальний стаж роботи
позивача склала 23роки
9місяців+1рік10місяців, що дорівнює
25років і 7місяців.

Крім цього, стаж роботи Позивача, що
надає йому право на пенсію за віком на
пільгових умовах підтверджується
поясненнями у суді першої інстанції
свідків ОСОБА_5, що працювала дояркою
поряд з позивачем, ОСОБА_6, що працював
також трактористом і ОСОБА_7, що
працював начальником
райсільгосптехніки м.Болград, а після -
кормороздатчиком у с.Виноградівка - на
фермі, де позивач працював
трактористом. Свідки підтвердили
відомості, що надав суду позивач,
пояснивши, що дійсно, позивач ОСОБА_4
працював у колгоспі (потім КСП/СВК) у
с.Вноградівка Белградського району
Одеської області на великій
тваринницькій фермі і як усі
трактористи приходив на роботу о 4-й
ранку і працював до 11-ї години ночі,
тобто, до 23ї: до приходу доярок потрібно
було вичистити корів і роздати корми і
так тричі на день, інколи не було часу
піти на обід, а бувало, доводилося
трактористам працювати вночі, коли
потрібно було відремонтувати трактор
або перевезти щось терміново під час
жнив, тощо; у відомостях виплати
заробітної плати, зазвичай, не
зазначалося, що працювали тоді усі
понаднормово, оскільки не було
прийнято рахувати відпрацьовані часи -
лише виконану роботу, тому працівники
не вимагали, щоб записувалося усе точно
- так було прийнято; свідок ОСОБА_6
повідомив, що він працював також
трактористом разом з ОСОБА_4, виконував
таку саму роботу і вже отримує пільгову
пенсію, а те, що позивачу певний період
було записано, що він механізатор -
вважає помилковою неточністю, оскільки
рахівники у колгоспі були малограмотні
і вважали, що тракторист і механізатор
це, мабуть, одне й те ж саме, проте
ОСОБА_4 насправді працював саме
трактористом і безпосередньо
виконував роботи, пов'язані з
виробництвом сільськогосподарської
продукції - м'яса та, переважно, молока -
підвозити і розвозити корми, роздача
кормів, чищення корівників від гною,
ремонтом тракторів і його причепами,
тощо; іншу посаду ніколи не обіймав; у
відпустку трактористи, як і інші
працівники колгоспу, могли йти лише
взимку за відсутності нагальної
роботи, про відпочинок на курорті або
санаторії і не мріяли, навіть у період
весна-осінь не мали змоги удома саджати
город, доглядати худобу, оскільки увесь
час були зайняті роботою у колгоспі,
зокрема, Позивач, так точно майже не
відпочивав, і точно не відпочивав
жодного разу у санаторії або будинку
відпочинку, оскільки сам по собі він
працьовита людина і як багато інших
колгоспників усе життя працював на
виробництві сільськогосподарської
продукції в колгоспі, КСП, СПК.

Доводи Відповідачів про те, що період
роботи Позивача в якості механізатора
не можна враховувати як роботу
трактористом-машиністом,
спростовуються поясненнями свідків,
самого позивача, та архівними
довідками Белградської районної ради
Одеської області, виданих на підставі
розрахунково-платіжних відомостей
розрахунків з трактористами та членами
колгоспу 22-го з'їзду КПРС і путьових
листів трактористів його
правонаступників, де відсутні
відомості про те, що Позивач обіймав
будь-яку іншу посаду, а не
тракториста-машиніста.

З рішень комісій з розгляду спірних
питань, пов'язаних з призначенням та
виплатою пенсій: рішення технічної
ради з питань застосування пенсійного
законодавства Управління Пенсійного
фонду України у Болградському районі
Одеської області від 18.05.2012р. №20;
рішення комісії з розгляду спірних
питань, пов'язаних з призначенням та
виплатою пенсій Управління Пенсійного
фонду України у Болградському районі
Одеської області від 27.07.2012р. за №31; а
також рішення комісії при Головному
управлінні Пенсійного фонду України в
Одеській області від 26.04.2012р. (протокол
№4) вбачається, що цими рішеннями
відмовлено ОСОБА_4 в підтвердженні
стажу роботи, необхідного для
призначення пенсії на пільгових
умовах, що суд вважає неправомірним,
тому ці рішення підлягають скасуванню
як такі, що порушують право позивача на
одержання ним заробленої ним
добросовісним трудом пенсії.

Проте вимоги позову про визнання
неправомірними дій Управлінь
пенсійного Фонду України по відмові у
призначенні йому пенсії
неправомірними суд вважає такими, що не
підлягають задоволенню, оскільки
працівники Управлінь діють на підставі
розпоряджень та інструкцій щодо обсягу
та правомірності їхніх посадових
обов'язків, а Позивачем не надано суду
доказів недобросовісного виконання
посадовими особами Управлінь
пенсійного Фонду України їхніх
службових обов'язків, тому не можна
визнати дії районного та Головного
управлінь пенсійного Фонду Одеської
області про відмову у призначенні і
нарахуванні певної пенсії такими, що
скоєні у супереч Законодавчих актів

Відповідно до ст.55 Конституції України,
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб; кожен має
право звертатися за захистом своїх
прав до Уповноваженого Верховної Ради
України з прав людини; кожен має право
після використання всіх національних
засобів правового захисту звертатися
за захистом своїх прав і свобод до
відповідних міжнародних судових
установ чи до відповідних органів
міжнародних організацій, членом або
учасником яких є Україна; кожен має
право будь-якими не забороненими
законом засобами захищати свої права і
свободи від порушень і протиправних
посягань, а, відповідно до ст.6
Конвенції "Про захист прав людини і
основоположних свобод", ратифікованої
Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97,
Позивач має право захищати свої права
усіма незабороненими Законодавством
України способами.

Відносно посилань апелянта, щодо
строку звернення ОСОБА_4 до суду за
захистом свого порушеного права, суд
зазначає, що матеріали справи не
містять підтвердження, що ОСОБА_4 був
повідомлений про те, що його позов був
повернутий йому без розгляду, й тому
суд дійшов висновку, що це є поважною
причиною для поновлення позивачу цього
строку.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_4 про
визнання неправомірними дій та
зобов’язання вчинити певну дію
належним чином обґрунтовані,
підтверджені наявними у справі
матеріалами та підлягають частковому
задоволенню.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення постановлено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 183-2, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Болградському районі Одеської області,
- залишити без задоволення.

Постанову Болградського районного
суду Одеської області від 05 червня 2014
року по справі № 497/1302/14-а, - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі та оскарженню не
підлягає.

Головуючийсуддя

ОСОБА_1

суддя

ОСОБА_2

суддя

ОСОБА_3