Справа № 872/7247/13
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2014 рокусправа № 811/430/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Кругового О.О.

суддів: Дадим Ю.М.
Уханенка С.А.

за участю секретаря судового
засідання: Фастовської М.А..

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті
Дніпропетровську апеляційну скаргу
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Держаної податкової служби

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від
22 березня 2013 року у справі №811/430/13-а за
позовом фермерського господарства
Якименка Тимофія Тимофійовича до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення, -

в с т а н о в и в :

08 лютого 2013 року фермерське
господарство Якименка Т.Т. звернулось
до суду з адміністративним позовом, в
якому просило визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення начальника Кіровоградської
ОДПІ Кіровоградської області
державної податкової служби №
від 18 вересня 2012 р..

Адміністратиний позов
обгрунтовано тим, що позивач здійнював
свою діяльність в межах норм чинного
податкового законодавства, а
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення є незаконним та
необгрунтованим, прийнятим з огляду на
припущення податкового органу щодо
відсутності реального характеру
настання наслідків, обумовлених
правочинами укладеними позивачем з
його контрагентами.

Постановою Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 22
березня 2013 року адміністративний позов
задоволено: визнано протиправним та
скасовано податкове повідомлення -
рішення Кіровоградської об'єднаної
державної податкової інспекції
Кіровоградської області Державної
податкової служби № від 18.09.2012 р.,
яким фермерському господарству
Якименка Т.Т. донараховано зобов'язання
з податку на додану вартість в розмірі
96 852,00 грн., в т.ч. за основним платежем -
77482 грн. та за штрафними санкціями у
розмірі 19370 грн..

Не погодившись з рішенням суду
Кіровоградська об'єднана державна
податкова інспекція Кіровоградської
області Держаної податкової служби,
відповідач, звернулась з апеляційною
скаргою, в якій посилаючись на
порушення судом першої інстанції вимог
норм матеріального та процесуального
права просить оскаржувану постанову
скасувати та прийняти нове рішення про
відмову в задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що
позивачем було сформовано податок на
додану вартість та податковий кредит
на підставі правочинів, які не
направлені на реальне настання
наслідків ними обумовлених, що в силу
закону є недійсним, оскільки носить
безтоварний характер. За таких
обставин, на думку відповідача,
відсутні підстави для скасування
податкового повідомлення-рішення,
прийнятого за наслідком виявлення
вказаних правопорушень.

Дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом норм
матеріального права, надану правову
оцінку досліджених судом доказів по
справі, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги з огляду на наступне.

Судом першої інстанції
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що у період з 06.09.2012 року
по 07.09.2012 року посадовими особами
Кіровоградської ОДПІ проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ФГ Якименка Тимофія
Тимофійовича з пттань дотримання вимог
податкового законодавства по
взаємовідносинах з ТОВ «Іта-Баніо» за
період з 01.12.2011 року по 31.12.2011 року, за
результатами якої складено
акт№29/22-7/23680227 від 10.09.2012 року.

Перевіркою встановлено
порушення:

пп. 198.2 ст. 198 п. 198.3 ст. 198 п.198.6 ст. 198
п. 19.2 ст. 209 Податкового кодексу України
від 02.10.2012 року №2755-VI (зі змінами та
доповненнями) абз.2 п. 4 Порядку
акумулювання сільськогосподарськими
підприємствами сум податку на додану
вартість на спеціальних рахунках,
відкритих у банках, що затверджений
Постановою КМУ від 12.01.2011 року у
розхмірі 77481.5 грн., яка у поточному
звітному періоді підлягає нарахуванню
та спрямовується на спеціальний
рахунок сільськогосподарського
підприємства (рядок 14 декларації
скороченої)

На підставі висновків акту
перевірки податковим органом прийнято
податкове повідомлення - рішення
№ від 18.09.2012 р., яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість за
соновним платежем на суму 77482 грн та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції у розмірі 19370 грн..

Правомірність та обґрунтованість
податкового повідомлення - рішення
№ від 18 вересня 2012 року є
предметом спору переданого на
вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та
задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
висновки акту перевірки №29/22-7/23680227 від
10.09.2012 року не відповідають дійсним
обставинам справи, а оскаржувані
податкове повідомлення-рішення,
прийняте на підставі означеного Акту є
незаконним та необґрунтованим та
підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів перевірки,
фактично, підставою для визначення
грошового зобов'язання за основним
платежем з податку на додану вартість
стала відсутність, на думку
податкового органу, належного
підтвердження реальності здійснення
господарських операцій позивачем з
його контрагентом ТОВ «Іта-Баніо».

Означеного висновку Кіровоградська
ОДПІ дійшла з огляду на матеріали актів
про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «Іта-Баніо» щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками податків за період з 01.02.2011
р. по 28.02.2011 р., з 01.09.2011 р. по 31.10.2011 р.,
01.12.2011 р. по 31.12.2011 р. З огляду на
зазначений акт податковий орган дійшов
висновку, що первинні документи не
відповідають вимогам чинного
законодавства та не є підтвердженням
здійснення господарських операцій в
силу Закону. Отже, здійснені операції
не відповідають меті підприємницької
діяльності, є безтоварними та
направлені на надання податкової
вигоди позивачу.

Однак із зазначеним висновком
податкового органу неможливо
погодитись з огляду на наступне.

Згідно із п. 198.1. ст.198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г) в
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного
фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового
кодексу України, податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

У відповідності з п.198.6 ст.198 ПК України,
не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Таким чином, наведеними нормами
матеріального права, визначено
підстави для формування платником
податків податкового кредиту з податку
на додану вартість і до таких підстав
віднесено: наявність господарської
операції, сплата податку на додану
вартість у вартості товарів (робіт,
послуг), факт сплати податку на додану
вартість має підтверджуватися
відповідними податковими накладними,
використання придбаних товарів (робіт,
послуг) в оподатковуваних операціях у
межах господарської діяльності
платника податку.

Встановлені обставини справи свідчать
про те, що між позивачем та ТОВ
"Іта-Баніо" укладено договори поставки
№07/12 від 07.12.2011 року, №07/11 від 07.11.2011 року
(а.с.9, 14-15).

Відповідно до укладених договорів ТОВ
«ІТА-БАНІО» поставив ФГ «Якименка Т.Т.»
дизпаливо в кількості 30,000 куб.м. на суму
278100,00 грн., в т.ч. ПДВ - 46350,00 грн.,
нітроаммофоску в кількості 38,119 т на
суму 186789,00 грн., в т.ч. ПДВ - 31131,50 грн. та
отримав розрахунок за поставлений
товар. Факт оплати підтверджується
копіями квитанцій до прибуткового
касового ордера (а.с.13).

Факт перевезення товару
підтверджується товарно-транспортними
накладними (а.с.31-32), товар відпущено на
підставі видаткових накладних (а.с.10,16),
оплачено згідно рахунків - фактур
(а.с.12-18) та виписано належним чином
оформлені податкові накладні (а.с.11-17).

Товар зберігався у ФГ
«Якименка Т.Т». в складському
приміщенні (ангарі) площею 1000 кв.м., в 3-х
ємностях для зберігання ПММ по 10 м.куб.,
про що свідчать довідки ФГ
ОСОБА_2(а.с.35-36)

Актами списання №1/1 від 26.04.12р. та №2/1
від 16.04.12р. диз.паливо списане на
підготовку грунту та посів весняних
зернових культур, нітроаммофоска для
підживлення грунту (а.с.33-34).

Досліджені вище документи
відповідають вимогам чинного
законодавства, та визнаються судом
апеляційної інстанції як первинні з
огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

У відповідності до ч.2 ст.9
означеного Закону первинні та зведені
облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань платників
здійснюється на підставі первинних
документів, у яких міститься
інформація саме про господарські
операції (результати їх здійснення).

Сукупність наданих позивачем для
підтвердження реальності здійснення
господарських операцій, первинних
документів відображає зміст та обсяг
укладених договорів, містить всі
необхідні реквізити, та обов'язкові
посвідчення, що вказує на
безпідставність висновків податкового
органу про неправомірне відображення
позивачем сум податку на додану
вартість та податку на прибуток у
податковій звітності за вказаними
господарськими операціями.

Відповідачем, на якого відповідно до ч.2
ст.71 КАС України покладено обов'язок
щодо доказування правомірності
прийнятого рішення, не доведено того,
що сторонами укладено угоди не з метою
реального настання правових наслідків,
а з метою порушення публічного порядку.

Таким чином, встановлені обставини
справи свідчать про реальність
господарських операцій між позивачем
та його контрагентом наслідком яких є
поставка та придбання товару.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції щодо
правомірності віднесення позивачем до
складу податкового кредиту
відповідних сум ПДВ за рахунок
договорів, укладених позивачем та його
контрагентом, на підставі належним
чином оформлених первинних документів,
в тому числі податкових накладних,
отриманих в ході реального здійснення
господарської операції, що ґрунтується
на вимогах податкового законодавства.

З огляду на викладені обставини, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про те, що судом першої інстанції в
достатньому обсязі з'ясовано обставини
справи та ухвалено законне і
обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим,
підстав для скасування рішення суду, в
межах доводів апеляційної скарги, не
існує.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200,
ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Держаної податкової служби -
залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 22 березня
2013 року у справі №811/430/13-а - залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
О.О. Круговий

Суддя:
Ю.М. Дадим

Суддя:
С.А. Уханенко