Справа № 815/4578/14
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4578/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року
м.Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого судді
Єфіменка К.С., розглянувши у приміщенні
суду в порядку письмового провадження
справу за адміністративним позовом
Саратської районної ради Одеської
області, Саратської районної державної
адміністрації Одеської області до
Відділу ДВС Саратського районного
управління юстиції в Одеській області,
за участю третьої особи на боці
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_1 про визнання протиправними дій,
визнання протиправною та скасування
постанови державного виконавця від
27.06.2014 року про закінчення виконавчого
провадження ВП №41668166, -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернулись
Саратська районна ради Одеської
області, Саратська районна державна
адміністрація Одеської області до
Відділу ДВС Саратського районного
управління юстиції в Одеській області,
за участю третьої особи на боці
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_1 про визнання протиправними дій,
визнання протиправною та скасування
постанови державного виконавця від
27.06.2014 року про закінчення виконавчого
провадження ВП №41668166.

В судовому засіданні 26.08.2014 року
представники позивачів не заявив
будь-яких клопотань з приводу
витребування додаткових доказів чи
допиту свідків, представник
відповідача був сповіщений належним
чином про день, час та місце слухання
справи (а.с.26), надіслав письмові
заперечення проти позову, але не
з'явився до суду без поважних причин,
третя особи на боці відповідача, яка не
заявляє самостійні вимоги на предмет
спору ОСОБА_2 надіслав до суду письмові
пояснення та подав клопотання про
розгляд справи за його відсутності
(а.с.32). Відповідно до положень ч.6 ст.128
КАС України, якщо не має перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта. За таких обставин, судом
ухвалено рішення на підстав положень
ч.6 ст.128 КАС України, щодо розгляду цієї
справи в порядку письмового
провадження.

Дослідивши наявні в справі
письмові докази суд встановлює
наступні обставини та факти:

Відповідач - Відділ примусового
виконання рішень Відділу ДВС Головного
управління юстиції в Одеській області
на підставі ст.2 Закону України «Про
виконавче провадження» є місцевим
підрозділом центрального органу
державної виконавчої влади та згідно
ст.5 цього ж Закону здійснює
повноваження щодо виконання судових
рішень, в порядку передбаченому цим
Законом. Оскільки позивачі по справі не
були стороною виконавчого провадження
ВП №41668166, вони позбавлені права
звернутись зі скаргою на дії та
постанову державного виконавця до
суду, який виносив це рішення в порядку,
встановленому ст.383 ЦПК України, в
зв'язку із чим, вони мають право
оскаржити рішення, дії чи
бездіяльність органу державної
виконавчої служби на підставі ст.55
Конституції України, п.1 ч.2 ст.17, ст.104,
КАС України до суду в порядку
адміністративного судочинства
рішення.

До відділу державної виконавчої служби
за вхідним №104/03-40/1 від 23.01.2014 року
надійшла заява про примусове виконання
виконавчого листа №515/1799/13-ц від 03.12.2013
року виданого Татарбунарським
районним судом Одеської області про
стягнення з Комунального закладу
«Саратська центральна районна
лікарня» на користь ОСОБА_1 заробітну
плату за час вимушеного прогулу в сумі
33011,25 грн., без врахування обов`язкових
платежів.

23.01.2014 року державним виконавцем
повторно винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження та
направлено сторонам 23.01.2014 за №120/03-42/1.

18.02.2014 року до відділу ДВС була надана
заява головного лікаря Комунального
закладу «Саратська центральна
лікарня» про зупинення виконавчого
провадження в зв'язку з ухвалою вищого
спеціалізованого суду України. 18.02.2014
року державним виконавцем винесена
постанова про зупинення виконавчого
провадження та за вих.. № 1420/03-42/1
направлена сторонам.

03.06.2014 року до відділу ДВС надана ухвала
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ про відхилення касаційної скарги
Саратської районної державної
адміністрації, а тому наступного дня
державним виконавцем винесена
постанова про поновлення виконавчого
провадження.

26.06.2014 року Комунальних заклад
«Саратська центральна районна
лікарня» надала копію відомості за
червень 2014 року про виплату
заборгованості по заробітної платні в
сумі 33011,25 грн.

27.06.2014 року державним виконавцем
винесена постанова про закінчення
виконавчого провадження за п.8 ч.1 ст.49
Закону України «Про виконавче
провадження».

Суд оцінюючи дії та оскаржене рішення
суб`єкту владних повноважень, виходячи
з положень ч.3 ст.2 КАС України,
приходить до висновку, що вони
відповідають законові з наступних
підстав:

Згідно судового рішення та виконавчого
документа, що знаходились на виконанні
у відповідача, з боржника Комунального
закладу «Саратська центральна районна
лікарня» Одеської області підлягало
стягненню на користь стягувача ОСОБА_2
заробітну плату за час вимушеного
прогулу в розмірі 33011,25 грн. без
врахування обов'язкових платежів.

Згідно постанови про поновлення
виконавчого провадження ВП №41668166 від
04.06.2014 року (а.с.8) вказане виконавче
провадження було поновлено з-за того,
що 03.06.2014 року на адресу органу ДВС
(вхідний №252/03-39) надійшла ухвала Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ про відхилення касаційної скарги
та залишення в силі рішення
Татарбунарського районного суду
Одеської області від 17.09.2013 року та
ухвали Апеляційного суду Одеської
області від 13.11.2013 року по справі
№515/1799/13-ц та встановлений боржнику
новий строк для добровільного
виконання рішення суду.

Відповідно до відомості про виплату
грошей згідно постанови ВП №41668166 за
червень 2014 року (а.с.10,43) боржником у
добровільному порядку було виплачено
ОСОБА_2 заборгованість за виконавчим
провадженням в розмірі 33011,25 грн., що
підтверджується підписом стягувача у
вказаному документі та його письмовими
поясненнями по справі (а.с.33).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
місцевого самоврядування, їхні
посадові й службові особи повинні
діяти порядком та у спосіб, передбачені
Конституцією та законами України.

Ці положення Основного Закону для мети
адміністративного судочинства
конкретизовані у частині третій ст.2
Кодексу адміністративного судочинства
(КАС) України, відповідно до якої у
подібних справах щодо оскарження
рішень суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють, чи
прийняті вони: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно положень ст.27 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
отримання документального
підтвердження про повне виконання
рішення боржником до початку його
примусового виконання, державний
виконавець закінчує виконавче
провадження в порядку, встановленим
Законом України «Про виконавче
провадження».

Відповідно до ч.1 ст.49 вищеназваного
Закону підставами для закінчення
виконавчого провадження є, зокрема:
визнання судом відмови стягувана від
примусового виконання рішення суду;
визнання судом мирової угоди між
стягувачем і боржником у процесі
виконання; смерті або оголошення
померлим стягувана чи боржника,
визнання безвісно відсутнім боржника
або стягувача, ліквідації юридичної
особи - сторони виконавчого
провадження, якщо виконання їх
обов'язків чи вимог у виконавчому
провадженні не допускає
правонаступництва; скасування рішення
суду або іншого органу (посадової
особи), на підставі якого виданий
виконавчий документ, або визнання
судом виконавчого документа таким, що
не підлягає виконанню; письмової
відмови стягувача від одержання
предметів, вилучених у боржника під час
виконання рішення про передачу їх
стягувачу, або знищення речі, що має
бути передана стягувану в натурі;
закінчення строку, передбаченого
законом для відповідного виду
стягнення; визнання боржника
банкрутом; фактичного виконання в
повному обсязі рішення згідно з
виконавчим документом; повернення
виконавчого документа без виконання на
вимогу суду або іншого органу
(посадової особи), який видав
виконавчий документ; направлення
виконавчого документа за належністю до
іншого відділу державної виконавчої
служби; повернення виконавчого
документа до суду чи іншого органу
(посадової особи), який його видав, у
випадку, передбаченому частиною
третьою статті 75 цього Закону; якщо
рішення фактично виконано під час
виконання рішення Європейського суду з
прав людини; непред'явлення
виконавчого документа за відновленим
виконавчим провадженням у строки,
визначені статтею 51 цього Закону;
списання згідно із Законом України "Про
деякі питання заборгованості за
спожитий природний газ та електричну
енергію" заборгованості, встановленої
рішенням суду, яке підлягало виконанню
на підставі виконавчого документа.

Таким чином, відповідно до п.8 ч.1 ст.49
Закону України «Про виконавче
провадження» у державного виконавця
станом на час винесення оскаржуваної
постанови 27.06.2014 року були всі
необхідні підстави для винесення
постанови про закінчення виконавчого
провадження в зв'язку із сплатою суми
заборгованості боржником у
добровільному порядку.

Щодо позовних вимог про визнання
протиправними дій державного
виконавця щодо стягнення з боржника
Комунальної установи «Саратська
центральна районна лікарня» в рамках
зазначеного виконавчого провадження
слід зазначити наступне.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 Закону України
«Про виконавче провадження»
відповідно до норм цього закону
підлягають примусовому виконанню такі
виконавчі документи: виконавчі листи,
що видаються судами, і накази
господарських судів, у тому числі на
підставі рішень третейського суду та
рішень Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті.

Згідно п.4 ч.1 ст.18 цього ж Закону у
виконавчому документі зазначається
резолютивна частина судового рішення,
на виконання якого він був виданий.

У виконавчому документі, який
виконувався в рамках виконавчого
провадження ВП №41668166 було зазначено
про стягнення з боржника Комунального
закладу «Саратська центральна районна
лікарня» Одеської області підлягало
стягненню на користь стягувача ОСОБА_2
заробітну плату за час вимушеного
прогулу в розмірі 33011,25 грн. без
врахування обов'язкових платежів.

Тобто, стягувач по цій справі ОСОБА_2
повинен був отримати від боржника на
руки 33011,25 грн. без врахування
обов'язкових платежів.

Саме цю суму стягувач й отримав, що
підтверджується даними відомості про
виплату грошей згідно постанови ВП
№41668166 за червень 2014 року (а.с.10,43) та
листа Комунальної установи «Саратська
центральна районна лікарня» від 21.07.2013
року без номеру (а.с.41).

Із наведеного випливає, що державний
виконавець зобов'язав боржника
сплатити на користь стягувача саме ту
суму, яка була визначена судом у
виконавчому документі 33011,25 грн., тобто
діяв в рамках наведених вище норм
Закону України «Про виконавче
провадження»

Не змінює цього висновку суду й
посилання представників позивачів на
обставини, викладені у листі
Комунальної установи «Саратська
центральна районна лікарня» від 15.08.2014
року №521 (а.с.42) щодо перебування
стягувача у зазначений період
стягнення на лікарняному, тощо,
оскільки ці обставини не впливають на
вчинення виконавчих дій, так як
відповідних змін компетентним судом до
виконавчого документу щодо зменшення
суми стягнення чи подання відповідної
заяви стягувача щодо зменшення суми
стягнення до моменту закінчення
виконавчого провадження 27.06.2014 року
вчинено та подана державному виконавцю
не було.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України дії та
акти суб'єкту владних повноважень, які
прийняті порядком та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України є правомірними, а тому, в
задоволенні позовних вимог про
визнання протиправними дій державного
виконавця щодо стягнення надмірних сум
з боржника та скасування оскарженої
постанови державного виконавця від
27.06.2014 року про закінчення виконавчого
провадження треба відмовити на
підставі положень ч.1 ст.162 КАС України.

Судові витрати розподілити за
правилами ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.94,158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И
В:

В задоволенні позовних вимог
Саратської районної ради Одеської
області, Саратської районної державної
адміністрації Одеської області до
Відділу ДВС Саратського районного
управління юстиції в Одеській області,
за участю третьої особи на боці
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_1 про визнання протиправними дій,
визнання протиправною та скасування
постанови державного виконавця від
27.06.2014 року про закінчення виконавчого
провадження ВП №41668166 - відмовити
повністю.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня отримання повного тексту
постанови.

Суддя
Єфіменко
К.С.