Справа № 2а-6564/11/1370
Суддя: Муравйов О.В.
Дата ухвалення: 2014-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" серпня 2014 р. м. Київ
К/800/26294/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючий суддя судді за участю
секретаря представників сторін: від
позивача: від відповідача:Муравйов О. В.
Вербицька О. В. Костенко М. І. Горголь І.
С. Курганський Г. М.розглянувши у
відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фаворит
Престиж» на постанову та
ухвалуЛьвівського окружного
адміністративного суду від 20.11.2012 року
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23.04.2014 рокуу
справі№ 2а-6564/11/1370за позовомТовариства
з обмеженою відповідальністю «Фаворит
Престиж»до Державної податкової
інспекції у Залізничному районі м.
Львова Головного управління мін
доходів у Львівській
областіпроскасування податкових
повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 20.11.2012 року
у справі № 2а-6564/11/1370, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23.04.2014 року,
в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовими рішеннями
у справі, позивач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати, прийняти нове рішення про
задоволення позову. Свої вимоги
заявник обґрунтовує порушенням судами
норм процесуального права, зокрема, п.
5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», п. 1.3 ст. 1, пп. пп. 7.4.1, 7.4.5 п.
7.4 ст. 7, п. 10.2 ст. 10 Закону України «Про
податок на додану вартість».

В запереченнях на касаційну скаргу
відповідач з вимогами та доводами
заявника не погоджується, просить
залишити в силі судові рішення у
справі.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що за результатами
проведеної відповідачем планової
виїзної перевірки ТОВ «Фаворит
Престиж» з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.01.2008 р. по 31.12.2010 року, валютного та
іншого законодавства за період з 01.01.2008
року по 31.12.2010 року складено акт №
1056/23-1/35620723 від 12.05.2011 року, яким
зафіксовано порушення п. 5.1, пп. 5.3.9 п. 5.3,
п. 5.9 ст. 5, пп. 11.2.3 п. 11.2 ст. 11 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», п п. 1, 2 ст. 215, ст. 203, ст. 216,
ст. 228 Цивільного кодексу України, п. 1.8
ст. 1, пп. 7.2.1 п. 7.2 пп. пп. 7.4.1, 7.4.4, п. 7.4 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», у зв'язку з чим завищенні
валові витрати з податку на прибуток на
загальну суму 5 192 050,00 грн., завищено
податковий кредит з ПДВ на суму 1 050 677,00
грн.

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення № /18168 від
26.05.2011 року, яким визначено зобов'язання
з податку на прибуток на загальну суму 1
622 516,25 грн., в тому числі основний платіж
- 1 298 013,00, штрафні санкції - 324 503,25 грн.,
та № /18169 від 26.05.2011 року, яким
визначено податкове зобов'язання з
податку на додану вартість на загальну
суму 1 313 346,25 грн., в тому числі основний
платіж - 1 050 677,00 грн., штрафні санкції - 262
669,25 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
першої та апеляційної інстанцій,
виходили з того, що позивачем не надано
доказів, які б підтвердили реальність
здійснення господарських операцій між
позивачем та ТОВ «Екопласт-Львів», ПП
«Універсалбуд», ПП
«Львівкомфортгруп-К», ТОВ «Іртас», ЗАТ
НВП «Укрзахіденерго», ПП «Міоком», ПП
«МКМ-Сервіс», ПП «Будгаранткомфорт», ПП
«Пром Комфорт Стиль», ПП
«Картельбудпостач», ТзОВ «ТК
Теххіммаш», ТОВ «Львівський
спеціалізований комбінат № 2», ПП
«Галич Тур», ПП «Телекомунікаційні
системи Експрес», ПП «Екоенергобуд», ПП
«Фірма МААБ», ПП «Західпромінвест».,
ТОВ «Ольга».

Колегія суддів вважає такий висновок
судів передчасним, враховуючи
наступне.

Відповідно до ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Суд вживає передбачені
законом заходи, необхідні для
з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

У справах щодо оскарження рішень
суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють,
серед іншого, чи вчинені вони
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (п. 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З урахуванням положень пп. 138.1.1 п. 138.1, п.
138.2 ст. 138, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1
ст. 188, п. п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України правові наслідки у
вигляді виникнення права платника
податку на формування витрат та
податкового кредиту з ПДВ наступають
лише у разі реального (фактичного)
вчинення господарських операцій з
придбання товарів/робіт/послуг, що
пов'язані з рухом активів, зміною
зобов'язань чи власного капіталу
платника, та відповідають економічному
змісту, відображеному в укладених
платником податку договорах, а не лише
оформлення відповідних документів або
рух грошових коштів на рахунках
платників податку.

Згідно зі ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Під час прийняття постанови суд
вирішує, зокрема, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються; чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження (ст. 161 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Згідно із ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Суди першої та апеляційної інстанції,
вирішуючи спір та відмовляючи в
задоволенні позову, зазначили, що
позивач не надав суду належних та
допустимих доказів, які свідчать про
реальність здійснення господарських
операцій з придбання
товарно-матеріальних цінностей, а саме:
щодо оприбуткування
товарно-матеріальних цінностей на
складі (книг складського обліку
запасів тощо), довіреностей на
отримання товару, актів
приймання-передачі товару, належним
чином оформлених товарно-транспортних
накладних, щодо понесених витрат на
перевезення вантажу.

В силу положень п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 163, ст. 206
Кодексу адміністративного судочинства
України суди повинні були вказати з
посиланням на відповідні норми
матеріального права причини
відхилення поданих платником доказів.

Посилання на акти перевірок
контрагентів позивача не можуть буди
безумовною підставою для висновків про
безтоварність спірних операцій без
належного дослідження первинних
документів, наданих позивачем.

В разі якщо контрагентом платника
податковий облік ведеться із
порушенням вимог чинного
законодавства, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи, а
несплата податку продавцем та його
контрагентами по ланцюгу (у томі числі
у разі ухилення від сплати), в разі
фактичного здійснення господарської
операції не впливає на формування
податкового кредиту покупцем.

В обґрунтування висновків про відмову
в позові, суди посилаються на постанову
Сихівського районного суду м. Львова
від 29.12.2011 року, якою особи ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11
звільнено від кримінальної
відповідальності на підставі ст. ст. 1, 6
Закону України «Про амністію у 2011 році»
за злочин, передбачений ч. 2 ст. 205
Кримінального кодексу України
(фіктивне підприємство), ОСОБА_9 - за
злочин передбачений ч. 2 ст. 367
Кримінального кодексу України
(службова недбалість) із закриттям
кримінальної справи.

Проте, у вказаній постанові не йдеться
мова саме про спірні операції позивача
з наведеними контрагентами.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що на підставі ч. 2 ст. 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
судові рішення у справі підлягають
скасуванню, як такі, що прийняті з
порушенням норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи, а
справа - направленню на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду суду першої
інстанції слід врахувати викладене,
застосувати при оцінці доводів сторін
норми матеріального права, які повинні
бути застосовані, і вирішити спір
згідно із законодавством.

Керуючись ст. ст. 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фаворит
Престиж» задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 20.11.2012 року
та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23.04.2014 року
к справ № 2а-6564/11/1370 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанцій.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
порядку та в строки, встановлені
статтями 236-238, 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
О. В. Муравйов

Судді
О. В. Вербицька

М. І. Костенко