Справа № 149/4230/143-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" серпня 2014 р. м. Київ
К/800/17745/14

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т.
С.,суддівВасильченко Н. В., Гончар Л. Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Виконавчого комітету Хмільницької
міської ради Вінницької області на
постанову Хмільницького
міськрайонного суду Вінницької
області від 14 січня 2014 року та ухвалу
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 27 лютого 2014
року у справі за позовом Приватного
акціонерного товариства "Хмільницьке
автотранспортне підприємство 10573" до
Хмільницької міської ради Вінницької
області, третя особа: Виконавчий
комітет Хмільницької міської ради
Вінницької області про визнання
протиправним та скасування рішення,

встановив:

ПАТ "Хмільницьке автотранспортне
підприємство 10573" звернулось з позовом
до Хмільницької міської ради
Вінницької області про визнання
протиправним та скасування рішення
Хмільницької міської ради від 26 січня
2012 року № 492.

Постановою Хмільницького
міськрайонного суду Вінницької
області від 27 серпня 2012 року позовні
вимоги задоволено: визнано
протиправним та скасовано рішення
Хмільницької міської ради від 26 січня
2012 року № 492.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 25 жовтня 2012
року скасовано постанову
Хмільницького міськрайонного суду
Вінницької області від 27 серпня 2012 року
та прийнято нове рішення, яким у
задоволені позову відмовлено.

Вищий адміністративний суд України
постановою від 03 грудня 2013 року
зазначені судові рішення скасував, а
справу направив на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Скасуванню рішення суду першої
інстанції слугувало, в тому числі,
відсутність у рішенні суду будь-яких
доводів відмови позивачу у стягненні з
відповідача витрат на правову
допомогу.

Скасовуючи рішення суду апеляційної
інстанцій, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
виходила з того, що суд не дав оцінки
рішенню Хмільницької міської ради
народних депутатів від 25 березня 1993
року, відповідно до якого повноваження
міської ради, які передбачені ст. 7 ЗК
України, передано виконкому.

При новому розгляді справи постановою
Хмільницького міськрайонного суду
Вінницької області від 14 січня 2014 року,
залишеною без змін ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 27 лютого 2014 року, позовні вимоги
задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
відповідач звернувся з касаційною
скаргою, в якій просить їх скасувати, а
справу направити на новий розгляд.

В запереченнях позивач просив скаргу
залишити без задоволення, а
оскаржувані рішення - без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що рішенням
Виконавчого комітету Хмільницької
міської ради Вінницької області від 30
червня 1998 року № 141 ВАТ АТП-10573 надано в
постійне користування земельну
ділянку по вул. Леніна № 110, площею 38 587
м2, для адміністративної та виробничої
діяльності.

ВАТ АТП № 10573 отримало Державний акт с.
І-ВН № 002899 від 10 липня 1998 року на
вказану земельну ділянку.

Рішенням відповідача від 26 січня 2012
року скасовано рішення Виконавчого
комітету Хмільницької міської ради
Вінницької області від 30 червня 1998 року
№ 141. Рекомендовано ВАТ
АТП-10573 протягом 30 днів з дня прийняття
цього рішення звернутися до
Хмільницької міської ради з заявою про
переоформлення Державного акту на
право постійного користування.

Зазначене рішення мотивовано тим, що
рішення виконкому № 141 від 30 червня 1998
року не відповідає положенням ст. ст. 10,
19 Земельного кодексу України в
редакції на момент прийняття рішення
та п. 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", ст. 19
Конституції України.

Не погоджуючись з цим рішенням ради,
позивач звернувся до
адміністративного суду.

Залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції, апеляційна інстанція
виходила з того, що, приймаючи рішення
від 30 червня 1998 року № 141 про надання в
постійне користування земельну
ділянку по вул. Леніна № 110, площею 38 587
м2, для адміністративної та виробничої
діяльності, виконавчий комітет мав
делеговані радою повноваження,
передбачені ЗК України на вирішення
земельних питань.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів.

Згідно із ч. 5 ст. 7 ЗК України (в
редакції від 05 травня 1993 року, чинній на
час виникнення спірних відносин) у
постійне користування земля надається
Радами народних депутатів із земель, що
перебувають у державній власності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 10 ЗК України (в
редакції від 05 травня 1993 року) до
відання міських Рад народних депутатів
у галузі регулювання земельних
відносин на їх території належить
передача земельних ділянок у
власність, надання їх у користування, в
тому числі на умовах оренди.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЗК України міська
Рада народних депутатів надає земельні
ділянки для будь-яких потреб у межах
міста.

Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 ЗУ "Про місцеве
самоврядування в Україні" (в редакції
від 21 травня 1997 року, чинній на час
виникнення спірних відносин)
передбачено, що виключно на пленарних
засіданнях міської ради вирішуються
питання щодо регулювання земельних
відносин.

Частиною 3 ст. 3 ЗК України (в редакції
від 05 травня 1993 року, чинній на час
виникнення спірних відносин)
передбачено, що повноваження щодо
передачі, надання та вилучення
земельних ділянок місцеві Ради
народних депутатів можуть передавати
відповідно органам державної
виконавчої влади або виконавчим
органам місцевого самоврядування.

Таким чином законодавець закріпив
норму в законі, якою наділив раду
правом делегувати виконавчому
комітету повноваження щодо передачі,
надання та вилучення земельних
ділянок.

Під час розгляду справи судами
встановлено та надано оцінку наявним в
матеріалах справи рішенням міської
ради про делегування повноважень
виконкому по регулюванню земельних
відносин за період 1993-1999 років, зокрема,
рішенню 10 сесії 21 скликання
Хмільницької міської Ради народних
депутатів від 25 березня 1993 року "Про
передачу окремих повноважень міської
Ради народних депутатів
міськвиконкому по регулюванню
земельних відносин", а також
аналогічним йому рішенням щодо
делегованих повноважень: від 09 жовтня
1997 року; від 16 липня 1998 року та від 23
грудня 1999 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками судів, що
відповідач не мав право скасовувати
рішення виконавчого комітету з
підстав, про які він зазначив у
оскаржуваному рішенні.

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильних висновків
судів.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Виконавчого комітету
Хмільницької міської ради Вінницької
області залишити без задоволення, а
постанову Хмільницького
міськрайонного суду Вінницької
області від 14 січня 2014 року та ухвалу
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 27 лютого 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: