Справа № 2а-5883/11/1370
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 р.
Справа № 124138/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Матковської З.М., Запотічного І.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 13
вересня 2011 року у справі за позовом
Головного управління Пенсійного фонду
України у Львівській області до
Головного управління юстиції у
Львівській області, Відділу державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у Львівській
області, Підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у Львівській
області про визнання протиправними дій
державного виконавця щодо винесення
постанови від 29.04.2011 року ВП №25106874 про
стягнення виконавчого збору в сумі 1360
грн., скасування постанови від 29.04.2011
року ВП №25106874 про стягнення
виконавчого збору,-

В С Т А Н О В
И Л А:

24.05.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідачів про визнання
протиправними дій державного
виконавця щодо винесення постанови від
29.04.2011 року ВП №25106874 про стягнення
виконавчого збору в сумі 1360 грн.,
скасування постанови від 29.04.2011 року ВП
№25106874 про стягнення виконавчого збору.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
судове рішення не набрало законної
сили на дату відкриття виконавчого
провадження в силу ч. 5 ст. 254 КАС
України, оскільки постанову суду вони
не отримували. Також посилається на те,
що підвищення пенсії є періодичним
платежем, а тому, відповідно до ч. 2 ст. 28
Закону України «Про виконавче
провадження» при такому виконанні
виконавчий збір не стягується.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 13 вересня
2011 року в задоволенні
адміністративного позоу відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою задовольнити позовні вимоги.

В разі відсутності клопотань від усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI).

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що при винесенні оскаржуваної
постанови відповідач діяв відповідно
до вимог Закону України «Про виконавче
провадження».

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що на примусовому
виконанні в органах державної
виконавчої служби перебуває
виконавчий лист №2а-3491/2008, виданий
Львівським окружним адміністративним
судом 26.01.2011 року про зобов`язання ГУ
ПФУ у Львівській області провести
нарахування та виплату на користь
ОСОБА_1 підвищення пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
передбаченої ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
періоди з 26.09.2007 року по 31.12.2007 року та з
22.05.2008 року по 31.12.2008 року включно,
виходячи з мінімального розміру пенсії
за віком, встановленого абз.1 ч.1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування» з урахуванням виплачених
сум.

У зв'язку з невиконанням боржником
(позивачем) самостійно в строк до 21.03.2011
року виконавчого документа
начальником Підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у Львівській
області винесено постанову ВП №25106874
від 29.04.2011 року про стягнення з боржника
виконавчого збору у розмірі 1360 грн.

Згідно із ст. 254 КАС України постанова
або ухвала суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Постанова або ухвала суду апеляційної
чи касаційної інстанції за наслідками
перегляду, постанова Верховного Суду
України набирають законної сили з
моменту проголошення, а якщо їх було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення їх копій особам,
які беруть участь у справі.

Керуючись вищенаведеним колегія
суддів вважає твердження позивача про
те, що про винесення вказаної постанови
йому стало відомо лише після
ознайомлення з матеріалами справи, не
доведено в суді першої інстанції у
встановленому порядку належними
доказами. При цьому, постанова про
відкриття виконавчого провадження не
оскаржувалась, недійсною не
визнавалась.

Відповідно до статті 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно до ст.1 Закону України «Про
виконавче провадження» Виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених
цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню

В статті 2 Закону України «Про
виконавче провадження» та у статтях 1,3
Закону України «Про державну виконавчу
службу» зазначено, що примусове
виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Частиною 1 ст.17 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 19 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17 цього
закону, зокрема, за заявою стягувача
або його представника про примусове
виконання рішення. Відповідно до ч.1
ст.30, п.8 ч.1 ст.49 вказаного закону
державний виконавець провадить
виконавчі дії з виконання рішення до
завершення виконавчого провадження у
встановленому цим законом порядку.
Виконавче провадження підлягає
закінченню у разі, зокрема, фактичного
виконання в повному обсязі рішення
згідно з виконавчим документом.

У відповідності до ч. ч.1, 3 ст. 27
вказаного закону, у разі ненадання
боржником у строки, встановлені
частиною другою статті 25 цього закону
для самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення. У разі отримання
документального підтвердження про
повне виконання рішення боржником до
початку його примусового виконання
державний виконавець закінчує
виконавче провадження в порядку,
встановленому цим Законом. Виконавчий
збір та витрати, пов'язані з
організацією та проведенням
виконавчих дій, у такому разі з
боржника не стягуються. Відповідно до
ч.1 ст.28 вказаного закону, у разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача. Постанова про
стягнення виконавчого збору може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

Колегія суддів погоджується з думкою
суду першої інстанції про те, що
суперечить законодавству посилання
позивача на ч.2 ст.28 Закону України «Про
виконавче провадження». Згідно із
вказаною нормою, виконавчий збір не
стягується за виконавчими документами
про конфіскацію майна, стягнення
періодичних платежів, стягнення
виконавчого збору, накладення арешту
на майно для забезпечення позовних
вимог, відшкодування витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, і стягнення штрафів,
накладених відповідно до вимог цього
закону. Судовим рішенням не
присуджувалось стягнення періодичних
платежів, а зобов`язано позивача
боржника провести нарахування та
виплату на користь особи підвищення
пенсії за чітко зазначені минулі
періоди.

У відповідності до Конституції
України, а саме ч.5 ст.124, рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
теритрії України.

Згідно із ст. 129 Конституції України
обов'язковість рішень суду є однією з
основних засад судочинства, а
відповідно до ст. 7 КАС України -
принципом здійснення правосуддя в
адміністративних справах.

Згідно із статтею 14 КАС України
постанови суду в адміністративних
справах, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання на всій
території України, постанова суду, на
виконання якої видано виконавчий лист,
набрала законної сили і повинна бути
виконана боржником.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку, відтак подана
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являється
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 13
вересня 2011 року у справі №2а-5883/11/1370 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
З.М.Матковська

І.І.Запотічний