Справа № 813/8778/13-а
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2014-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 серпня 2014 року 12 год. 02 хв.
Справа № 813/8778/13-а
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого - судді Сакалоша В.М.,
за участю секретаря судового засідання
представника позивача - Гнатковської М.
представника відповідача - Кисєльової
представника третьої особи - ОСОБА_1.,
розглянувши у м. Львові у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом Львівської
міської ради до Львівської обласної
ради, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача - Львівського
комунального підприємства Львівської
міської ради "Залізничнетеплоенерго"
про визнання протиправними та
На розгляд Львівського окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява Львівської міської ради
до Львівської обласної ради, за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Львівського
комунального підприємства Львівської
міської ради "Залізничнетеплоенерго"
про визнання протиправним та
скасування рішення Львівської
обласної ради № 205 від 14.03.2007 року "Про
оформлення права спільної власності
територіальних громад Львівської
області на нежитлові приміщення та
споруди " та п. 3 Рішення Львівської
обласної ради № 584 від 03.06.2008 року "Про
окремі питання права спільної
власності територіальних громад
Львівської області".
В судовому засіданні 19.08.2014 року
відповідно до вимог ч.3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
проголошено вступну та резолютивну
В ході судового розгляду справи
представником позивача було подано
уточнення до позовної заяви відповідно
до якого п. 4 позовної заяви викладено у
такій редакції: винести постанову, якою
визнати незаконними та скасувати
рішення Львівської обласної ради від
14.03.2007 року № 205 «Про оформлення права
спільної власності територіальних
громад Львівської області на нежитлові
приміщення та споруди» (із змінами) в
частині п.9 додатку до рішення в частині
оформлення права власності на котельню
по вул. Данила Апостола. 16, площею 361,6
кв.м. та рішення Львівської обласної
ради від 03.06.2008 року № 584 «Про окремі
питання права спільної власності
територіальних громад Львівської
області» в частині п.п.32 п. 3 в частині
котельні по вул. Данила Апостола. 16,
площею 361,6 кв.м.

В обґрунтування позовних вимог позивач
покликається на те, що 26.10.1987 року
обласний збірний пункт Облвоєнкомату
передав на баланс ОП
«Львівтеплокомуненерго» котельню та
теплові мережі Обласного збірного
пункту на вул. Кантемирівській, 16 у м.
Львові (сьогодні вул. Данила Апостола,
16), що підтверджується актом
прийому-передачі. Відповідно до п. 1
ухвали Львівської міської ради від
21.01.1999 року №118 у комунальну власність
територіальної громади м. Львова
прийнято цілісні майнові комплекси
ЛОКП «Львівтеплоенерго» та ДКПТМ
Залізничного району м. Львова. 06.05.2008
року ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» виготовлено
технічний паспорт на нежитлові
приміщення І, 2-16 літ. «Ф-2» на вул. Д.
Апостола, 16. В подальшому 13.02.2009 року
виконавчим комітетом Львівської
міської ради прийнято рішення №70 «Про
оформлення права комунальної
власності на нежитлові приміщення на
вул. Данила Апостола, 16», яким
територіальній громаді м. Львова в
особі Львівської міської ради
оформлено право комунальної власності
на нежитлові приміщення, які
закріплені на праві господарського
відання за Львівським комунальним
підприємством
«Залізничнетеплоенерго» загальною
площею 361, 6 кв.м у будівлі під літ. «Ф-2»
на вул. Данила Апостола, 16 згідно з
технічним паспортом. На підставі
зазначеного рішення відділом
приватизації державного житлового
фонду Залізничного району оформлено та
видано свідоцтво про право власності
на зазначені нежитлові приміщення.
Листом від 30.04.2009 року №10/1299 ОКП ЛОР
«БТІ та ЕО» відмовило в реєстрації
права власності Львівської міської
ради на зазначені вище приміщення,
оскільки такі зареєстровані на праві
власності за Львівською обласною радою
на підставі свідоцтва про право
власності від 18.03.2009 року. Рішення
Львівської обласної ради від 14.03.2007
року №205 «Про оформлення права
спільної власності територіальних
громад Львівської області на нежитлові
приміщення та споруди» та від 03.06.2008
року №584 «Про окремі питання права
спільної власності територіальних
громад Львівської області» в частині
оформлення права власності на спірні
приміщення за відповідачем вважає
протиправними, оскільки будівля
котельні на вул. Данила Апостола, 16 у м.
Львові не належала обласній раді,
перебувала та досі перебуває на
балансі ЛКП Залізничнетеплоенерго»,
яке щорічно сплачує земельний податок
за користування земельною ділянкою та
інші комунальні платежі, а з 1999 року
котельню було передано до комунальної
власності м. Львова. Крім цього, в силу
приписів ст. ст.140, 142, 143 Конституції
України та ч. 2 ст. 10 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
стверджує, що обласна рада не може бути
суб'єктом права власності комунального
майна, а лише органом по управлінню
майном, що є спільною власністю
територіальних громад сіл, селищ, міст,
а згідно з п. 3 постанови Кабінету
Міністрів України від 05.11.1991 року №311
«Про розмежування державного майна
України між загальнодержавною
(республіканською) власністю
адміністративно-територіальних
одиниць (комунальною) власністю»,
розмежування майна між власністю
областей і власністю районів, міст
обласного підпорядкування проводиться
обвиконкомами з участю виконкомів
нижчестоящих Рад народних депутатів.
Тобто, при такому розмежуванні повинно
враховуватись взаємне волевиявлення
його учасників. Разом з тим, Львівська
міська рада, як орган місцевого
самоврядування, що здійснює
правомочності щодо володіння,
користування та розпорядження
об'єктами права комунальної власності,
не вчиняла жодних дій, які могли б
засвідчити волевиявлення
територіальної громади м. Львова на
передання спірного об'єкту нерухомого
майна, що знаходиться на території м.
Львова як
адміністративно-територіальної
одиниці, у спільну власність
територіальних громад області. Також
покликається на ухвалу Львівської
міської ради від 10.06.1999 року №243 «Про
питання комунальної власності м.
Львова», відповідно до якої майно на
території м. Львова, яке раніше
належало до обласної комунальної
власності, вважається власністю
територіальної громади м. Львова.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги з урахуванням
поданих уточнень, підтримала та
просила адміністративний позов
задовольнити у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив з
підстав, викладених у письмових
запереченнях від 23.05.2014 року вх. № 18316,
які знаходяться у матеріалах справи.
При цьому відповідач покликається на
те, що майновий комплекс будівель
Львівського обласного збірного пункту
на вул. Данила Апостола 16 до
комунальної власності м. Львова не
передавався, відтак з прийняттям
Львівською обласною радою народних
депутатів ухвали від 12.05.1993 року №288
зазначений майновий комплекс був
віднесений до спільної власності
територіальних громад Львівської
області. Стверджує, що розмежування
майна відбулось ще у 1993 році, до
прийняття Конституції України та
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні».

В судовому засіданні представник
відповідача проти уточнених позовних
вимог заперечила, просила у
задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні представник
третьої особи у справі, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Львівського
комунального підприємства Львівської
міської ради "Залізничнетеплоенерго"
уточнені позовні вимоги підтримала,
просила такі задовольнити.

Розглянувши і дослідивши подані
документи та матеріали, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив наступні факти та відповідні
їм правовідносини.

Відповідно до акту прийому-передачі
від 26.10.1987 року обласний збірний пункт
Облвоєнкомату передав на баланс ОП
«Львівтеплокомуненерго» котельню та
теплові мережі Обласного збірного
пункту на вул. Кантемирівській, 16 у м.
Львові (сьогодні вул. Данила Апостола,
16), рік введення будівлі до
експлуатації - 1981.

Згідно з п. 1 ухвали Львівської міської
ради від 21.01.1999 року №118 у комунальну
власність територіальної громади м.
Львова прийнято цілісні майнові
комплекси ЛОКП «Львівтеплоенерго» та
ДКПТМ Залізничного району м. Львова.

Крім цього, відповідно до ухвали
Львівської міської ради від 10.06.1999 року
№243 «Про питання комунальної власності
м. Львова», майно на території м. Львова,
яке раніше належало до обласної
комунальної власності, вважається
власністю територіальної громади м.
Львова.

06.05.2008 року ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»
виготовлено технічний паспорт на
нежитлові приміщення І, 2-16 літ. «Ф-2» на
вул. Д. Апостола, 16.

В подальшому 13.02.2009 року виконавчим
комітетом Львівської міської ради
прийнято рішення №70 «Про оформлення
права комунальної власності на
нежитлові приміщення на вул. Данила
Апостола, 16», яким територіальній
громаді м. Львова в особі Львівської
міської ради оформлено право
комунальної власності на нежитлові
приміщення, які закріплені на праві
господарського відання за Львівським
комунальним підприємством
«Залізничнетеплоенерго» загальною
площею 361, 6 кв.м у будівлі під літ. «Ф-2»
на вул. Данила Апостола, 16 згідно з
технічним паспортом.

На підставі зазначеного рішення
відділом приватизації державного
житлового фонду Залізничного району
оформлено та видано свідоцтво про
право власності на зазначені нежитлові
приміщення.

Листом від 30.04.2009 року №10/1299 ОКП ЛОР
«БТІ та ЕО» відмовило в реєстрації
права власності Львівської міської
ради на зазначені вище приміщення,
оскільки такі зареєстровані на праві
власності за Львівською обласною радою
на підставі свідоцтва про право
власності від 18.03.2009 року.

Відповідно до довідки, виданої ЛКП
«Залізничнетеплоенерго» від 12.06.2014
року б/н будівля котельні, яка
ззнаходиться у м. Львові на вул. Данила
Апостола, 16, перебувала та досі
перебуває на балансі ЛКП
Залізничнетеплоенерго» з листопада 1987
року, яке щорічно сплачує земельний
податок за користування земельною
ділянкою та інші комунальні платежі у
розмірі 948,46 грн. в рік.

Судом встановлено, що з 1999 року
Львівська міська рада, як орган
місцевого самоврядування, що здійснює
правомочності щодо володіння,
користування та розпорядження
об'єктами права комунальної власності,
не вчиняла жодних дій, які могли б
засвідчити волевиявлення
територіальної громади м. Львова на
передання об'єкту нерухомого майна, що
знаходиться на вул. Данила Апостола, 16 у
м. Львові, у спільну власність
територіальних громад області.

Рішенням Львівської обласної ради від
14.03.2007 року №205 «Про оформлення права
спільної власності територіальних
громад Львівської області на нежитлові
приміщення та споруди» оформлено право
власності Львівської обласної ради на
об'єкти нерухомого майна згідно з
додатком. При цьому, як вбачається із
самого додатку, Перелік об'єктів
нерухомого майна спільної власності
територіальних громад області
складається з чотирьох пунктів, серед
яких будівля котельні на вул. Данила
Апостола , 16 у м. Львові відсутня.

В подальшому п. 3 рішення Львівської
обласної ради від 31.10.2007 року №374 «Про
внесення змін до рішень Львівської
обласної ради» внесено зміни в додаток
до рішення Львівської обласної ради
від 14.03.2007 року №205 «Про оформлення
права спільної власності
територіальних громад Львівської
області на нежитлові приміщення та
споруди», доповнивши його пунктами 6-9.
Так, відповідно до п. 9 зазначеного
рішення оформлено право спільної
власності територіальних громад
Львівської області на будівлю
призовного пункту на вул. Данила
Апостола, 6 у м. Львові площею 4 057, 8
кв.м. Таким чином, спірна будівля у
зазначеному рішенні теж не згадується.

Пунктом 4.2. рішення Львівської обласної
ради від 18.12.2007 року №425 «Про окремі
питання врегулювання майнових
правовідносин на об'єкти нерухомості
спільної власності територіальних
громад Львівської області» внесено
зміни в додаток до рішення Львівської
обласної ради від 14.03.2007 року №205 «Про
оформлення права спільної власності
територіальних громад Львівської
області на нежитлові приміщення та
споруди», виклавши їх у такій редакції:
у пункті 9 додатка в графі «Адреса»
читати «м. Львів, вул. Данила Апостола,
16», замість «м. Львів, вул. Данила
Апостола, 6».

Рішенням Львівської обласної ради від
03.06.2008 року №584 «Про окремі питання
права спільної власності
територіальних громад Львівської
області», а саме п.п. 3.2. п. 3 внесено
зміни у додаток до рішення Львівської
обласної ради від 14.03.2007 року №205 «Про
оформлення права спільної власності
територіальних громад Львівської
області на нежитлові приміщення та
споруди», виклавши їх у такій редакції:
п. 9 додатка доповнити в частині «назва
будівлі» та «площа» рядками такого
змісту - «котельня», « 361, 6».

Таким чином, саме рішенням Львівської
обласної ради від 03.06.2008 року №584 «Про
окремі питання права спільної
власності територіальних громад
Львівської області» оформлено право
спільної власності територіальних
громад Львівської області на
приміщення котельні на вул. Данила
Апостола, 16 у м. Львові площею 361, 6 кв.м.

На підставі зазначеного рішення
Львівською обласною радою 18.03.2009 року
видано Львівській обласній раді
свідоцтво про право власності, на
підставі якого 20.03.2009 року ОКП ЛОР «БТІ
та ЕО» зареєстровано право власності
Львівської обласної ради на котельню
площею 361, 6 кв.м на вул. Данила Апостола,
16 у м. Львові.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Питання комунальної власності до
прийняття Конституції України та
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» були
врегульовані Законом УРСР «Про
власність» (1991 рік), яким встановлено
порядок розмежування з державною
власністю. Так, положеннями ст. 35 цього
Закону (об'єкти права комунальної
власності) передбачалось, що об'єктами
права комунальної власності є майно, що
забезпечує діяльність відповідних рад
і утворюваних ними органів, державний
житловий фонд, об'єкти
житлово-комунального господарства,
майно закладів освіти, культури тощо, а
також інше майно, необхідне для
забезпечення економічного і
соціального розвитку відповідної
території. У комунальній власності
перебуває також майно, передане у
власність області, району чи іншій
адміністративно-територіальній
одиниці іншими суб'єктами права
власності.

Судом встановлено, що нежитлові
приміщення котельні на вул. Данила
Апостола, 16 є комунальною власністю,
розташованою в межах
адміністративно-територіальної
одиниці - міста Львова.

Зазначені вище принципи здійснення та
розмежування повноважень місцевого
самоврядування були закріплені у
Конституції України 1996 року. Згідно з ч.
1 перехідних положень Конституції
України, закони та інші
нормативно-правові акти, прийняті до
набуття чинності цією Конституцією, є
чинними у частині, що не суперечить
Конституції.

Зокрема, приписами ст. 140 Основного
Закону встановлено, що місцеве
самоврядування є правом
територіальної громади - жителів села,
міста самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України. Місцеве
самоврядування здійснюється
територіальною громадою у порядку,
встановленому законом, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування: сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи. Обласні ради є органом
місцевого самоврядування, що
представляють спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ, міст.

Судом встановлено, що Львівська міська
рада на пленарних засіданнях не
вирішувала жодних питань щодо передачі
комунального майна - приміщення
котельні на вул. Данила Апостола, 16 у м.
Львові, чи прав щодо нього, не
погоджувала питання передачі цього
майна до комунальної власності іншої
територіально-адміністративної
одиниці - Львівської області, не
доручала вирішення таких питань іншому
органу. Тому розпорядження майном
шляхом оформлення права власності на
вказане приміщення відбулось без
врахування волі територіальної
громади м. Львова, представником
інтересів якої є Львівська міська рада,
всупереч конституційним принципам
верховенства права, непорушності права
власності та законодавчо
врегульованих принципів місцевого
самоврядування.

Конституція України 1996 року уточнила
форми власності у державі та визнала
комунальну власність як самостійну і
незалежну від держави форму публічної
власності, про що зазначено у ст. 41
Конституції.

Положеннями ст. 142 Основного Закону
визначено перелік об'єктів права
комунальної власності. До цих об'єктів
відносяться рухоме та нерухоме майно,
доходи місцевих бюджетів, інші кошти,
земля, природні ресурси, що є у
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст, районів у містах.
Конституція України закріпила статус
комунальної власності як складного
конституційно-правового інституту,
реалізація якого залежить від багатьох
суб'єктів конституційного права:
громадян, територіальних громад,
органів місцевого самоврядування,
місцевих органів виконавчої влади
тощо.

Відповідно до ст.ст. 5, 10 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
сільські, селищні, міські ради є
органом місцевого самоврядування, що
представляють територіальні громади
та здійснюють від їх імені та в їх
інтересах функції місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією та законами України.

Пунктами 30, 31 ст. 26 цього Закону
визначено, що до виключної компетенції
сільської, селищної, міської ради
відноситься питання щодо прийняття
рішень про передачу іншим органам
окремих повноважень щодо управління
майном, яке належить до комунальної
власності відповідної територіальної
громади, визначення меж цих
повноважень та умов їх здійснення.

Згідно з п. 10 Прикінцевих та перехідних
положень зазначеного Закону, майно, яке
до прийняття Конституції України у
встановленому законодавством порядку
було передане державою до комунальної
власності
адміністративно-територіальних
одиниць базового рівня та набуте ними
на інших законних підставах, крім
майна, що відчужене у встановленому
законом порядку, є комунальною
власністю відповідних територіальних
громад.

Майно, передане до комунальної
власності областей і районів, а також
набуте на інших законних підставах, є
спільною власністю територіальних
громад сіл, селищ, міст, управління
яким, відповідно до Конституції
України, здійснюють районні і обласні
ради або уповноважені ними органи.

Таким чином, відповідно до положень
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» 1997 року, на
рівні областей та районів немає
об'єктів комунальної власності області
чи району, а є тільки об'єкти спільної
комунальної власності територіальних
громад - відповідно області чи району.

Зазначене також узгоджується з
приписами ч. 1 ст. 60 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
якими встановлено, що територіальним
громадам сіл, селищ, міст, районів у
містах належить право комунальної
власності на рухоме і нерухоме майно,
доходи місцевих бюджетів, інші кошти,
землю, природні ресурси, підприємства,
установи та організації, в тому числі
банки, страхові товариства, а також
пенсійні фонди, частку в майні
підприємств, житловий фонд, нежитлові
приміщення, заклади культури, освіти,
спорту, охорони здоров'я, науки,
соціального обслуговування та інше
майно і майнові права, рухомі та
нерухомі об'єкти, визначені відповідно
до закону як об'єкти права комунальної
власності, а також кошти, отримані від
їх відчуження.

Відповідно до п. 4 ст. 60 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», районні та обласні ради від
імені територіальних громад сіл, селищ,
міст здійснюють управління об'єктами
їхньої спільної власності, що
задовольняють спільні потреби
територіальних громад. В матеріалах
справи відсутні докази того, що спірне
приміщення на вул. Данила Апостола, 16 у
м. Львові площею 361, 1 кв. м необхідне для
задоволення спільних потреб
територіальних громад Львівської
області. Щодо терміну «управління»,
визначення цього поняття законодавчо
не врегульоване, проте, слід зазначити,
що дії по управлінню майном можуть
вчинятись незалежно від набуття права
власності, тоді як право
розпоряджатись майном є прерогативою
лише власника (ст. ст. 316-319 ЦК України).

Покликання відповідача на постанову
Кабінету Міністрів України від 05.11.1991
року №311 «Про розмежування державного
майна України між загальнодержавною
(республіканською) власністю
адміністративно-територіальних
одиниць (комунальною) власністю» не
можуть бути підтвердженням
правомірності оскаржуваних рішень,
оскільки також підтверджує
необхідність узгоджень радою міста чи
її виконавчим органом питання
розмежування комунальної власності
між адміністративно-територіальними
одиницями міста та області та
розпорядженням комунальною
власністю.Так, відповідно до п. 3
постанови Кабінету Міністрів України
від 05.11.1991 року №311 «Про розмежування
державного майна України між
загальнодержавною (республіканською)
власністю
адміністративно-територіальних
одиниць (комунальною) власністю»,
розмежування майна між власністю
областей і власністю районів, міст
обласного підпорядкування проводиться
обвиконкомами з участю виконкомів
нижчестоящих Рад народних депутатів.
Тобто, при такому розмежуванні повинно
враховуватись взаємне волевиявлення
його учасників.

Повноваження обласних рад щодо
користування і розпорядження майном
конкретної територіальної громади має
похідний від повноважень
представницьких органів місцевого
самоврядування характер, оскільки на
відміну від сільських, міських рад, які
здійснюють правомочності щодо
володіння, користування та
розпорядження об'єктами права
комунальної власності, обласні ради
щодо об'єктів спільної власності
територіальних громад сіл, міста, які
задовольняють спільні потреби
вказаних громад таких правомочностей
не мають.

Обласні ради не є суб'єктами права
комунальної власності, оскільки
Конституція України змінила основи
комунальної власності, віднесла її до
власності територіальних громад
населених пунктів, а не до
адміністративно-територіальних
одиниць, якими є області. Саме тому, в п.
10 Перехідних положень Закону
сформульована норма, відповідно до
якої все майно, яке до прийняття
Конституції України було передане
державою до комунальної власності
адміністративно-територіальних
одиниць є комунальною власністю
відповідних територіальних громад сіл,
селищ, міст.

Суд не приймає до уваги покликання
відповідача на постанову Верховної
Ради УРСР від 08.12.1990 року «Про порядок
введення вдію Закону Української РСР
«Про місцеві Ради народних депутатів
та місцеве самоврядування» та від
26.03.1991 року «Про введення в дію Закону
Української РСР «Про власність»,
відповідно до ст. 32 якого визначено, що
суб'єктами права комунальної власності
як форми державної власності (назва
статті: «суб'єкти права державної
власності») є
адміністративно-територіальні одиниці
в особі обласних, районних, міських,
селищних, сільських Рад народних
депутатів, зважаючи на ч. 1 Перехідних
положень Конституції України,
відповідно до якої закони та інші
нормативно-правові акти, прийняті до
набуття чинності цією Конституцією, є
чинними у частині, що не суперечить
Конституції, а Конституцією, як вже
зазначалось вище, визначені суб'єкти
права власності. Крім цього, Згідно п.10
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", з набранням
чинності цим Законом, майно, яке до
прийняття Конституції України у
встановленому законодавством порядку
передане державою до комунальної
власності
адміністративно-територіальних
одиниць та набуте ними на інших
законних підставах, крім майна, що
відчужене у встановленому законом
порядку, є комунальною власністю
відповідних територіальних громад сіл,
селищ, міст. Майно, передане до
комунальної власності областей і
районів, а також набуте на інших
законних підставах, є спільною
власністю територіальних громад сіл,
селищ, міст, управління яким відповідно
до Конституції України здійснюють
районні та обласні ради або
уповноважені ними органи.

Не заслуговують на увагу
покликання відповідача на ст. 32 Закону
УРСР «Про власність», відповідно до
положень якої суб'єктами права
комунальної власності є
адміністративно-територіальні одиниці
в особі обласних, районних, міських,
селищних, сільських Рад народних
депутатів, і тому, що станом на час
прийняття відповідачем рішення про
оформлення права власності на спірний
об'єкт нерухомого майна - 03.06.2008 року
(дата прийняття Львівською обласною
радою рішення №584 «Про окремі питання
права спільної власності
територіальних громад Львівської
області») вказаний Закон втратив
чинність на підставі п. 2 Закону України
«Про внесення змін та визнання такими,
що втратили чинність, деяких
законодавчих актів України у зв'язку з
прийняттям Цивільного кодексу
України», що набув чинності у квітні 2007
року, тобто більше, ніж за один рік до
прийняття спірного рішення обласною
радою.

Крім цього, відповідачем не долучено до
матеріалів справи будь-яких рішень, які
б підтверджували, що спірне приміщення
залишилось у власності відповідача
після розмежування майна державної та
комунальної власності, хоча у
запереченнях стверджує про те, що з
прийняттям відповідачем ухвали від
12.05.1993 року №288 майновий комплекс
будівель Львівського обласного
збірного пункту на вул. Данила
Апостола, 6 був віднесений до спільної
власності територіальних громад
Львівської області, хоча в силу
приписів ст. 71 обов'язок доказування у
адміністративних справах про
протиправність рішень суб'єкта владних
повноважень закон покладає на
останнього, у зв'язку з чим суд вправі
вирішувати спір на основі наявних
матеріалів.

Як вбачається із преамбули
оскаржуваного рішення відповідача від
03.06.2008 року №584, таке приймалось на
підставі п. 20 ч. 1 ст. 43 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», проте суд звертає увагу на те,
що вказана норма не передбачає права
обласної ради бути суб'єктом, а лише
надає право обласним радам вирішувати
питання у встановленому законом
порядку щодо управління об'єктами
спільної власності територіальних
громад сіл, селищ, міст, районів у
містах, що перебувають в управлінні
районних і обласних рад, а також
призначати та звільняти їх керівників.
Проте, спірна будівля не перебувала в
управлінні відповідача, оскільки з 1987
передана на баланс ОП
«Львівтеплокомуненерго», а з 1999 року -
прийнята у власність Львівської
міської ради, тому зазначена норма не
можу слугувати правовою підставою для
прийняття оскаржуваного рішення.

Відтак, суд вважає, що оскаржувані
рішення Львівської обласної ради є
такими, що не відповідають та
суперечать ст.ст. 41, 42, 140, ч. 1 Перехідних
положень Конституції України, п.п.30, 31
ст. 26, п. 20 ч. 1 ст. 43,ст. 60 , п.10 Прикінцевих
та перехідних положень Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні".

Згідно ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно
ст.86 цього Кодексу, оцінює докази які є
у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень чинного
законодавства України, матеріалів
справи, суд прийшов до висновку, що
позовні вимоги є обґрунтованими та
такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 17-19, 69-71, 86, 87, 94, 160-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов
задоволити повністю.

2. Визнати протиправним та
скасувати рішення Львівської обласної
ради № 205

від 14.03.2007 року «Про оформлення права
спільної власності територіальних
громад Львівської області на нежитлові
приміщення та споруди» в частині п.9
додатку до рішення щодо оформлення
права власності на котельню на вул.
Данила Апостола, 16 площею 361, 6 кв.м та
рішення Львівської обласної ради від
03.06.2008 року №584 «Про окремі питання
права спільної власності
територіальних громад Львівської
області» в частині п.п. 3.2. п. 3 щодо
котельні, яка знаходиться у м. Львові
по вул. Данила Апостола, 16 площею 361, 6
кв.м.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Львівський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 22
серпня 2014 року.

Суддя
Сакалош В.М.