Справа № 2а-1970/1938/11
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 р.
Справа № 121536/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Матковської З.М., Запотічного І.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 20 липня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Зборівському районі Тернопільської
області про визнання дій
неправомірними і скасування вимоги про
сплату боргу від 06.05.2011 року,-

В С Т А Н О В
И Л А:

04.07.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання дій
неправомірними і скасування вимоги про
сплату боргу від 06.05.2011 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона
в четвертому кварталі 2010 року не
торгувала в кіоску в м.Зборові,
відповідно не було ніяких доходів, про
що свідчить довідка податкової
інспекції.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 20 липня 2011
року в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що нею було представлено довідку в
суді першої інстанції про те, що вона у
четвертому кварталі 2011 року не
працювала і не мала доходів.

В разі відсутності клопотань від усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI).

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що вимога № Ф-112 від 06.05.2011 року про
сплату боргу в сумі 727,90 грн. є законною,
прийнята в межах повноважень
встановлених чинним законодавством
України.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що позивач
зареєстрована як фізична особа -
підприємець Зборівською районною
державною адміністрацією
Тернопільської області 31.03.2009 року, про
що свідчить Свідоцтво про державну
реєстрацію фізичної особи - підприємця
серії НОМЕР_1.

В судовому засіданні суду першої
інстанції встановлено, що 30.03.2011 року
позивачем надано звіт про суми
нарахованого доходу застрахованих
осіб та суми нарахованих внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до органів Пенсійного
фонду України за 2010 рік, де зокрема
зазначено нарахування внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування фізичними
особами-суб'єктами підприємницької
діяльності, які обрали особливий
спосіб оподаткування (єдиний податок,
фіксований податок).

Згідно наданого звіту встановлений
розмір страхових внесків фізичної
особи-суб'єкта підприємницької
діяльності складає 2028,00 грн., а фактично
сплачено страхових внесків 1296,46 грн.,
тобто недоплачено 727,90 грн.

Відповідно до п.1 ст.14 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»
страхувальниками, зокрема, є
роботодавці: підприємства, установи і
організації, створені відповідно до
законодавства України, незалежно від
форми власності, виду діяльності та
господарювання, об'єднання громадян,
профспілки, політичні партії (у тому
числі філії, представництва,
відділення га інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ, організацій, об'єднань
громадян, профспілок, політичних
партій, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами), фізичні особи
- суб'єкти підприємницької діяльності
та інші особи (включаючи юридичних га
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський
податок, придбали спеціальний торговий
патент), які використовують працю
фізичних осіб на умовах трудового
договору (контракту) або на інших
умовах, передбачених законодавством,
або за договорами цивільно-правового
характеру - для осіб, зазначених у
пунктах 1, 10. 15 статті 11 цього Закону.

У відповідності до вимог п.6 ч.2 ст.17
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» страхувальник
зобов'язаний нараховувати і сплачувати
в установлені строки та в повному
обсязі страхові внески до Пенсійного
фонду України виключно у грошовій
формі.

Згідно ст.20 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», страхувальники
зобов'язані сплачувати страхові
внески, нараховані за відповідний
базовий звітний період, не пізніше ніж
через 20 календарних днів із дня
закінчення цього періоду.

Відповідно до ч.2 ст.106 Закону «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» суми страхових внесків
своєчасно не нараховані та/або не
сплачені страхувальниками у строки,
визначені статтею 20 цього Закону, в
тому числі обчислені територіальними
органами Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Згідно п.8.2 Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнобов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 року № 21-1, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16.01.2004
року за № 64/8663, органи Пенсійного фонду
надсилають страхувальникам вимогу про
сплату недоїмки, якщо страхувальник
має на кінець звітного базового
періоду недоїмку зі сплати страхових
внесків, фінансових санкцій (штрафів)
та пені. Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом.

06 травня 2011 року управлінням
Пенсійного фонду України в
Зборівському районі Тернопільської
області прийнято вимогу про сплату
боргу за № Ф-112, відповідно до якої
станом на 06.05.2011 року заборгованість
ОСОБА_1 зі сплати страхових внесків
становила 727,90 грн.

Відповідно до ч. 12 ст. 20 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» страхові внески
підлягають сплаті незалежно від
фінансового стану платника страхових
внесків.

Керуючись вищенаведеним колегія
суддів вважає покликання апелента на
те, що вона у четвертому кварталі 2011
року не працювала і не мала доходів є
безпідставним.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку, відтак подана
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являється
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 20 липня 2011
року у справі №2а-1970/1938/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
З.М.Матковська

І.І.Запотічний