Справа № 823/77/14
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 823/77/14
інстанції: Орленко В.І.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

31 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Карпушової О.В., Оксененка О.М.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за
апеляційними скаргами відповідача
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Тальнівському
районі та позивача Управління
пенсійного фонду України в
Маньківському районі Черкаської
області на постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 05
лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом Управління
пенсійного фонду України в
Маньківському районі Черкаської
області до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Тальнівському
районі про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач управління Пенсійного фонду
України в Маньківському районі
Черкаської області звернулися в суд з
адміністративним позовом до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Тальнівському
районі про стягнення заборгованості за
травень - грудень 2013 року у розмірі 920
грн. 87 коп..

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2014
року позовні вимоги позивача
задоволено частково: стягнути з
відповідача витрати на виплату пенсії
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві та щомісячної
цільової грошової допомоги на прожиття
за травень - грудень 2013 року у розмірі 734
(сімсот тридцять чотири) грн. 40 коп. В
решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
судовим рішенням, відповідач та
позивач подали апеляційні скарги, в
яких просять скасувати постанову суду
першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального права відповідно в
частині задоволення позову та відмови
в його задоволенні, та ухвалити нове
рішення відповідно про відмову в
задоволенні вимог позивача повністю та
про задоволення позовних вимог в
повному обсязі.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 196
Кодексу адміністративного судочинства
України не перешкоджає судовому
розгляду справи. У зв'язку з цим,
відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства
України, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційних
скарг, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду - без
змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини, наданим доказам
дав правильну правову оцінку і прийшов
до обґрунтованого висновку про
часткове задоволення вимог позивача.

З матеріалів справи вбачається, та
встановлено судом першої інстанції, що
згідно з актами щомісячної звірки
витрат по особових справах потерпілих,
яким виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за травень - грудень 2013
року позивач поніс грошові витрати на
виплату пенсій (основний розмір);
щомісячної цільової грошової допомоги
на прожиття; витрати на виплату і
доставку пенсій, допомоги на поховання
у травні - грудні 2013 року на загальну
суму 25 617 грн. 11 коп.

Відповідачем прийнято до
відшкодування витрати, понесені
позивачем у травні - грудні 2013 року на
загальну суму 24 696 грн. 24 коп. При цьому
відповідач не прийняв до заліку для
відшкодування суми витрат на виплату
пенсій громадянам держав - учасниць СНД
та членам їх сімей, які отримали
каліцтво в державах СНД і переїхали на
постійне місце проживання в Україну;
витрати на виплату допомоги на
поховання, оскільки смерть потерпілого
не пов'язана із страховим випадком
державного соціального страхування на
загальну суму 920 грн. 87 коп.

Вирішуючи питання обґрунтованості
зазначеної заборгованості, судова
колегія виходить з наступного.

За п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі - Закон) Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України зобов'язано
співпрацювати з фондами з інших видів
соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.

Статтею 21 даного Закону визначено
перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

Механізм відшкодування понесених
страховиком витрат, в свою чергу,
визначений Порядком відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженим постановою
правління Пенсійного фонду України та
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань № 5-4/4 від 04.03.2003 року.

Так, п. 4 даного Порядку визначено, що
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України «Про пенсійне забезпечення»,
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалась пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію; сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій.

З матеріалів справи також вбачається,
що відповідачем не прийняті до
відшкодування витрати на виплату
пенсії по інвалідності внаслідок
трудового каліцтва пенсіонеру ОСОБА_3
за травень - грудень 2013 року у розмірі 662
грн. 24 коп.

Разом з тим, ст. 1 Угоди про гарантії
прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року визначено, що пенсійне
забезпечення громадян держав-учасниць
даної Угоди та членів їх сімей
здійснюється за законодавством
держави, на території якої вони
проживають. Статтею 3 цієї Угоди
встановлено, що всі витрати, пов'язані
зі здійсненням пенсійного
забезпечення за даною Угодою, несе
держава, яка надає забезпечення.
Взаємні розрахунки не проводяться,
якщо інше не передбачено двосторонніми
угодами.

Виходячи з приписів ст. 7 даної Угоди,
при переселенні пенсіонера в межах
держав - учасниць Угоди виплата пенсії
за попереднім місцем проживання
припиняється, якщо пенсія того ж виду
передбачена законодавством держави за
новим місцем проживання пенсіонера,
при цьому розмір пенсії переглядається
відповідно до законодавства держави -
учасниці Угоди за новим місцем
проживання пенсіонера з дотриманням
умов, передбачених пунктом 3 статті 6
цієї Угоди.

За ч. 2 ст. 7 Закону України «Про страхові
тарифи на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на виробництві
до 1 квітня 2001 р., з того часу, коли
відповідні підприємства передали в
установленому порядку Фонду документи,
що підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку. Потерпілі, документи яких не
передані до Фонду, продовжують
отримувати належні виплати та
соціальні послуги від свого
роботодавця, Пенсійного фонду України
та Фонду соціального страхування
України. При цьому кошти, виплачені
потерпілому страхувальником,
зараховуються Фондом у рахунок його
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону також слідує, що
якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом і
страховиками з інших видів соціального
страхування виникають спори щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернувся
застрахований. При цьому страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутися до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат. При цьому, сфера
дії цього Закону поширюється на ту
категорію інвалідів, щодо
відшкодування витрат на виплату пенсій
яким виник спір.

Підпунктом «а» статті 27 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
встановлено, що громадянам України -
переселенцям з інших держав, які не
працювали в Україні, пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання призначаються незалежно
від стажу роботи.

Згідно абзацу 2 п. 3 Прикінцевих
положень Закону відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у статті 8
цього Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхову виплати і соціальні
послуги. Крім того, абзацом 3 цього
пункту (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин)
встановлено, що уся заборгованість
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей, яким до набрання чинності цим
Законом підприємства, установи та
організації не відшкодували
матеріальної і моральної (немайнової)
шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків.

Таким чином, проаналізувавши
вищезгадані правові норми в їх
сукупності, колегія суддів приходить
до однозначного висновку, що обов'язок
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків відшкодувати
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей матеріальну і моральну
(немайнову) шкоду, заподіяну
ушкодженням здоров'я, не залежить від
того, чи сплачували цьому Фонду
страхові платежі підприємства, що
ліквідуються та на яких було ушкоджено
здоров'я потерпілого.

За таких обставин, оскільки Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків є правонаступником
державного, галузевих та регіональних
фондів охорони праці, передбачених
статтею 21 Закону України «Про охорону
праці», які ліквідуються, то він
однозначно являється страховиком, який
має виплачувати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої органами Пенсійного
фонду України - відшкодувати
останньому витрати.

Помилковими є доводи апелянта щодо
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
Пенсійному фонду витрат, пов'язаних із
виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання лише на централізованому
рівні, оскільки вони не відповідають
нормам чинного законодавства та
висновкам Верховного Суду України з
цього питання (постанови від 20.07.2007 року
справи №№ 21-1087во06 та 21-897во06 та інші). З
вказаних постанов чітко вбачається, що
Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
затверджений постановою Правління
Пенсійного фонду України та Правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків від 04.03.2003 року № 5-4/4,
не врегульовує виниклих спірних
відносин між Фондами.

Так, у випадку відсутності згоди Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України на включення
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності, до актів звірки
розрахунків, вимоги про відшкодування
таких сум вирішуються в судовому
порядку в судах адміністративної
юрисдикції, шляхом пред'явлення позову
про стягнення цих сум.

Наведене вище в повній мірі
підтверджує обґрунтованість доводів
суду першої інстанції щодо
обґрунтованості позовних вимог в
частині стягненню з відповідача суми
витрат на виплату пенсій по
інвалідності пенсіонеру ОСОБА_3 за
травень - грудень 2013 року на загальну
суму 662 грн. 24 коп.

Враховуючи приписи абзацу 3 п. 4 Порядку,
колегія суддів також не може не
погодитися з висновком Черкаського
окружного адміністративного суду щодо
задоволення позову в частині
відшкодування відповідачем витрат на
виплату щомісячної цільової грошової
допомоги на прожиття за травень -
грудень 2013 року у розмірі 72 грн. 19 коп.
пенсіонеру ОСОБА_3, який одержував
вищезазначену пенсію.

Разом з тим, апеляційна інстанція, не
вбачає правових підстав для
задоволення позову в частині позовних
вимог щодо відшкодування витрат на
виплату допомоги на поховання та
витрат на її доставку сім'ї померлого
ОСОБА_4 на загальну суму 186 грн. 47 коп., з
огляду на наступне.

Так, ст. 53 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» у разі смерті пенсіонера
особам, які здійснили його поховання,
виплачується допомога на поховання
пенсіонера в розмірі двомісячної
пенсії, яку отримував пенсіонер на
момент смерті, а п.п. 8, 9 статті 34 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
передбачено, що у разі смерті
потерпілого від нещасного випадку або
професійного захворювання витрати на
його поховання несе Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання згідно з порядком,
визначеним Кабінетом Міністрів
України. У разі смерті потерпілого,
який одержував страхові виплати і не
працював, розмір відшкодування шкоди
особам, зазначеним у статті 33 цього
Закону, визначається виходячи із суми
щомісячних страхових виплат і пенсії,
яку одержував потерпілий на день його
смерті, з відповідним коригуванням
щомісячних страхових виплат згідно із
статтею 20 цього Закону. Причинний
зв'язок смерті потерпілого з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я має підтверджуватись
висновками відповідних медичних
закладів.

Отже, допомога на поховання підлягає
відшкодуванню при умові
документального підтвердження
причинного зв'язку смерті потерпілого
з одержаним каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я.

Згідно з п. 2 Порядку проведення витрат
на поховання у разі смерті потерпілого
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання,
затвердженого постановою КМУ № 826 від
11.07.2001р. витрати на поховання
провадяться у разі смерті потерпілого,
що настала за обставин, за яких настає
страховий випадок державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання.

Позивачем ні суду першої, ні суду
апеляційної інстанцій не було надано
висновок медико-соціальної експертної
комісії про наявність причинного
зв'язку смерті ОСОБА_4 з одержаним
каліцтвом, що вказує на відсутність у
позивача права на відшкодування витрат
на виплату допомоги на поховання та
витрат на її доставку в сумі 186 грн. 47
коп.

Частиною 1 статті 72 КАС України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд першої інстанції вірно застосував
норми матеріального права, правову
позицію з приводу яких аргументовано
виклав в мотивувальній частині
оскаржуваного апелянтами рішення.

Доводи апеляційних скарг не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 158, 160, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 212, 254, КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги відповідача
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Тальнівському
районі та позивача управління
пенсійного фонду України в
Маньківському районі Черкаської
області - залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено
07.08.2014 року.

Головуючий суддя:
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Оксененко О.М.

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Оксененко О.М.