Справа № 806/1257/14
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"21" серпня 2014 р.
Справа № 806/1257/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Котік Т.С.

суддів:
Жизневської А.В.

Малахової Н.М.,

при секретарі
Рожко М.М. ,

за участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"16" квітня 2014 р. у справі за позовом
Приватного підприємства
"Житомирбудінструмент" до
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 16 квітня 2014
року задоволено позовні вимоги
Приватного підприємства
"Житомирбудінструмент".

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області № 1 від 06 березня 2014 р.

Відшкодовано з Державного бюджету
України на користь приватного
підприємства "Житомирбудінструмент"
371,43 грн. сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі Житомирська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду та прийняти
нову - про відмову в задоволенні
позовних вимог. Зокрема, апелянт
посилається на те, що висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам, встановленим під час
перевірки, що підтверджують порушення
позивачем вимог податкового
законодавства при формуванні валових
витрат по господарських операціях з
придбання товарів у ПП "Лісоруб і Ко".

Розглянувши справу, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що за
результатами виїзної планової
документальної перевірки ПП
"Житомирбудінструмент" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства, за період з 01.04.2010 р. по
31.12.2012 р., валютного та іншого
законодавства, за період з 01.04.2010 р. по
31.12.2012 р., посадовими особами
Житомирської ОДПІ складено акт №
852/2201/32988993 від 13 лютого 2014 р. (а.с. 13-56) в
якому зазначено порушення позивачем
пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" від 22.05.97 р. № 283/97-ВР (із
змінами та доповненнями), п. 138.1, п. 138.2
ст. 138 Податкового кодексу України від
02.12.2010 р. № 2755-IV, в результаті чого
Підприємством занижено податок на
прибуток на загальну суму 257350,00 грн., в
тому числі: 3 квартали 2010 року - 37500,00
грн., 2010 рік - 90735,00 грн., 1 квартал 2011 року
- 22017,00 грн., 2 квартал 2011 року - 54466,00 грн.,
2-3 квартал 2011 року - 35492,00 грн., 2-4 квартал
2011 року - 68193,00 грн., 1 квартал 2012 року -
33448,00 грн., 1 півріччя 2012 року - 53650,00 грн., 3
квартали 2012 року - 63623,00 грн., 2012 рік -
76405,00 грн.

На підставі акту перевірки,
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № 1 від 06
березня 2014 р. про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
прибуток підприємств у розмірі 185717,00
грн., у тому числі: 166615,00 грн. - за
основним платежем та 19102,00 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.
57).

Згідно розрахунку, податковим
повідомленням-рішенням донараховано
грошове зобов'язання з податку на
прибуток підприємств за 1 квартал 2011
року, 2-4 квартал 2011 року та 2012 рік (а.с.
210).

Суд першої інстанції перевіряючи
спірне податкове повідомлення-рішення
на відповідність вимогам частини 3
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України, дійшов висновків ,
що його прийнято з порушенням норм
податкового законодавства.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з вказаним висновком,
виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
підставою для донарахування грошового
зобов'язання з податку на прибуток
підприємств став висновок
контролюючого органу про безпідставне
віднесення вартості
товаро-матеріальних цінностей,
придбаних у ПП "Лісоруб і Ко", до складу
валових витрат, не підтверджених у
повній мірі відповідними первинними
бухгалтерськими документами, а саме:
відсутні акти приймання-передачі
товаро-матеріальних цінностей, картки
складського обліку, товаро-транспортні
накладні, довіреності на отримання
товаро-матеріальних цінностей,
документів, які засвідчують реальне
переміщення та оприбуткування товарів
на складах підприємства, дані про
проведення
навантажувально-розвантажувальних
робіт, актів звірок, паспортів якості.
Крім того в акті перевірки зазначено,
що у видаткових накладних відсутня
розшифровка підпису особи, яка
отримала товар, а у податкових
накладних - не зазначено форму
цивільно-правового договору.

Проте, зазначені висновки не знайшли
свого підтвердження під час розгляду
спрви в суді першої інстанції.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що 13 січня 2011 р. між
приватним підприємством "Лісобуб і Ко"
(Продавець) та приватним підприємством
"Житомирбудінструмент" (Покупець)
укладено договір (а.с. 58), згідно якого
Продавець передає, а Покупець
зобов'язується прийняти у власність
товар у асортименті, кількості, за
ціною та на загальну суму, що
відображаються у видаткових накладних
відповідно до замовлень Покупця.
Покупець зобов'язується оплатити
вартість товару в строк та на умовах
цього Договору.

На підтвердження виконання умов даного
договору позивачем надані наступні
документи: видаткові накладні (а.с. 59-88),
податкові накладні (а.с. 89-114, 116-118), акти
взаємозаліку (а.с. 119-142).

Пунктом 2.3. Договору від 13 січня 2011 р.
передбачено, що продаж товару
здійснюється на умовах доставки товару
Продавцем або може бути доставлений
само вивезенням.

Судом першої інстанції встановлено, що
транспортування придбаного товару
здійснювалось власним автотранспортом
приватного підприємства
"Житомирбудінструмент", оскільки
позивач є власником малотонажних
фургонів, що підтверджується копіями
свідоцтв (а.с. 198, 199), а тому, є
безпідставним доводи контролюючого
органу про те, що позивачем не
підтверджено факт транспортування
товару у зв»язку з відсутністю
товаро-транспортних накладних.

Так само, обґрунтовано не прийнято до
уваги судом першої інстанції доводи
відповідача, що у зв»язку з відсутністю
актів приймання-передачі товарів,
позивачем не підтверджено факт
отримання товару. Зі змісту пункту 2.4
Договору від 13 січня 2011 р. вбачається,
що прийом-передача товару оформляється
підписанням покупцем видаткової
накладної.

Як встановлено судом першої інстанції
видаткові та податкові накладні, копії
яких містяться у матеріалах справи,
відповідають вимогам частини 2 статті 9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", пункту 201.1 статті 201
Податкового кодексу України, і є
підставою для формування валових
витрат.

Доводи податкового органу про те, що
видаткові накладні оформлені
неналежним чином, а тому не можуть бути
підставою для формування валових
витрат, є безпідставними, оскільки
відсутність у видаткових накладних
розшифровки підпису особи, яка
прийняла товар та не зазначення
договору, згідно якого відбулася
поставка, не позбавляє такі видаткові
накладні правового значення та не є
підставою для висновку про
необґрунтованість включення до
валових витрат сум за цими накладними,
оскільки з їх змісту можливо
ідентифікувати особу, яка видала
видаткову накладну, вказані дані в
накладній містять відомості про
придбані товари (роботи,послуги), їх
вартість, дату здійснення операції та
відповідні суми податку на додану
вартість.

Окрім того, з метою встановлення факту
здійснення господарської операції,
формування витрат для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток судом першої інстанції
встановлено що придбані у ПП "Лісоруб і
Ко" товари були реалізовані позивачем з
націнкою іншим суб`єктам
підприємницької діяльності та були
використані для надання послуг з
ремонту, зокрема: ОСОБА_4, ТОВ
"Енергостандарт", ВКЖРЕП Малинської
міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ФОП
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ВАТ "Енергопостачальна
компанія "Житомиробленерго", ОСОБА_9,
ФОП ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ПП
"Імпульс-Транс", ТОВ "ПрагмаФактор", ФОП
ОСОБА_13, ФОП ОСОБА_14, ТОВ "Юніком-Пром",
ПАТ "Укртелеком", ТОВ "Блік-Стандарт", ДП
"НЕК"Укренерго", ПП "Бест-М", ТОВ "Форум А",
ТОВ "Назарвуд" та іншим, що
підтверджується видатковими
накладними та актами здачі-прийняття
робіт (надання послуг), копії яких
містяться в матеріалах справи і
свідчать про реальний рух активів у
процесі здійснення позивачем
господарських операцій (а.с. 143-197).

Як під час перевірки, а так само при
розгляді справи, відповідачем не
встановлено проведення позивачем
збиткових операцій.

Отже, досліджені судом первинні
документи розкривають зміст
господарських операцій, підтверджують
реальність руху активів позивача, а
тому, вказані документи є первинними
документами в розумінні закону, які
належить складати для даного виду
господарських операцій, а відтак є
належними та допустимими доказами
відповідно до приписів статті 70 КАС
України, які підтверджують фактичне
здійснення господарських операцій.

З огляду на викладене, суд дійшов
обґрунтованих висновків, що дії
позивача з формування валових витрат
узгоджуються з приписами податкового
законодавства.

Зокрема, згідно із пунктом 5.1 статті 5
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств" (у редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин, далі - Закон), валові
витрати виробництва та обігу (далі -
валові витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Відповідно до підпункту 5.2.1 пункту 5.2
статті 5 Закону, до складу валових
витрат включаються: суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Згідно із підпунктом 5.3.9 пункту 5.3
статті 5 Закону, не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Також, приписами пункту 138.1 статті 138
Податкового кодексу України (у
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин, далі - ПК
України) визначено, що витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з
пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Відповідно до підпункту 138.1.1 пункту 138.1
статті 138 ПК України, витрати
операційної діяльності включають:
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2
- 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку; витрати
банківських установ.

Згідно пункту 138.2 статті 138 ПК України,
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до пункту 138.4 статті 138 ПК
України, витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг, крім
нерозподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Пунктом 138.8 статті 138 ПК України
встановлено, що собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
складається з витрат, прямо пов'язаних
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг, а
саме: прямих матеріальних витрат;
прямих витрат на оплату праці;
амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;
загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку; вартості
придбаних послуг, прямо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг; інших прямих
витрат, у тому числі витрат з придбання
електричної енергії (включаючи
реактивну).

Відповідно до підпункту 138.8.1 пункту 138.1
статті 138 ПК України, до складу прямих
матеріальних витрат включається
вартість сировини та основних
матеріалів, що утворюють основу
виготовленого товару, виконаної
роботи, наданої послуги, придбаних
напівфабрикатів та комплектувальних
виробів, допоміжних та інших
матеріалів, які можуть бути
безпосередньо віднесені до
конкретного об'єкта витрат. Прямі
матеріальні витрати зменшуються на
вартість зворотних відходів, отриманих
у процесі виробництва, які оцінюються у
порядку, визначеному в положеннях
(стандартах) бухгалтерського обліку

Згідно підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті
139 ПК України - витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Враховуючи вищезазначене, суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне та обґрунтоване
рішення.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції щодо обґрунтованості
позовних вимог, не містять фактів
невірного застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
а тому колегія суддів не вбачає
підстав, визначених ст. 202 КАС України,
для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
залишити без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "16" квітня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.С. Котік

судді:
А.В. Жизневська

Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення
виготовлено "21" серпня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу Приватне підприємство
"Житомирбудінструмент"
вул.Московська,7/20,м.Житомир,10014

3- відповідачу Житомирська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області м-н
Перемоги,2,м.Житомир,10014

- ,