Справа № 742/1297/14
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2014-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 742/1297/14
Головуючий у 1-й інстанції: Павлов В.Г.
Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді - Горяйнова
А.М.,

суддів - Літвіної Н.М.
та Хрімлі О.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Києві апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Прилуцької міської
ради на постанову Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської
області від 22 квітня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Прилуцької міської
ради про зобов'язання здійснити
перерахунок щорічної одноразової
компенсації сім'ям, які втратили
годувальника, передбаченої ч. 1 ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом, у якому просив визнати
дії Управління праці та соціального
захисту населення Прилуцької міської
ради в частині недоплати одноразової
компенсації учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
та зобов'язати нарахувати і виплатити
вказану компенсацію у розмірі,
встановленому ч. 1 ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Постановою Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 22
квітня 2014 року даний адміністративний
позов був задоволений.

Не погоджуючись із постановою суду від
22 квітня 2014 року відповідач подав
апеляційну скаргу в якій просить суд
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти в цій частині нове рішення про
відмову в задоволенні позову. Свої
вимоги обґрунтовує тим, що щорічна
одноразова компенсація позивачу була
виплачена у розмірі, встановленому
постановою КМ України від 26 липня 1996
року № 836 «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Особи, які беруть участь у справі, з
клопотаннями про розгляд справи за їх
участю - не зверталися. В матеріалах
справи достатньо письмових доказів для
вирішення апеляційної скарги, а
особиста участь сторін у розгляді
справи не обов'язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів
визнала можливим розглянути справу в
порядку письмового провадження, як це
передбачено ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Прилуцької міської
ради - задовольнити, постанову
Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 22 квітня 2014
року - скасувати та прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позову виходячи із наступного.

У відповідності до ст. 202 КАС України
суд апеляційної інстанції скасовує
рішення суду першої інстанції та
ухвалює нове якщо встановить порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог суд першої інстанції
виходив з того, що позивач, як учасник
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, якому встановлено
ІІ групу інвалідності, має право
отримання одноразової компенсації у
розмірі 45-ти мінімальних заробітних
плат, встановленому абз. 3 ч. 1 ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Колегія суддів не погоджується із
зазначеним висновком суду першої
інстанції, оскільки він не знайшов
свого підтвердження під час
апеляційного розгляду справи.

Судом встановлено, що з 05 лютого 2013 року
ОСОБА_2 встановлено ІІ групу
інвалідності, що виникла внаслідок
захворювання, пов'язаного з виконанням
обов'язків по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС. Вказана
обставина підтверджується довідкою
серії МСЕ-ЧНВ № 220316.

Згідно абз. 3 ч. 1 ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, яким встановлено
ІІ групу інвалідності, виплачується
одноразова компенсація у розмірі 45
мінімальних заробітних плат.

Разом з тим, положеннями п. 4
прикінцевих положень Закону України
«Про державний бюджет на 2013 рік» було
установлено, що у 2013 році норми і
положення, зокрема, ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Задовольняючи адміністративний позов
суд першої інстанції зазначив, що у 2013
році Кабінет Міністрів України не
реалізував свого права на встановлення
розмірів соціальних виплат, а тому
відсутні підстави для виплати позивачу
одноразової компенсації у будь-якому
іншому розмірі, ніж встановлений абз. 3
ч. 1 ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

У відповідності до ч. 2 ст. 95 Конституції
України виключно законом про Державний
бюджет України визначаються будь-які
видатки держави на загальносуспільні
потреби, розмір і цільове спрямування
цих видатків.

З огляду на те, що положеннями п. 3
Прикінцевих положень Закону України
«Про державний бюджет на 2012 рік»
Кабінету Міністрів України надано
право встановлювати розміри
соціальних виплат колегія суддів
вважає, що здійснивши позивачу виплату
щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірі, встановленому Кабінетом
Міністрів України у постанові від 26
липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
відповідач діяв з дотриманням вимог
чинного законодавства.

Колегія суддів вважає правомірними
посилання відповідача на вказану
постанову як на нормативно-правовий
акт, яким слід користуватися при
визначенні розміру вищевказаної
компенсації у 2013 році.

Як вбачається із п. 3 Прикінцевих
положень Закону України «Про державний
бюджет на 2012 рік» Кабінету Міністрів
України було надано право
встановлювати на 2012 рік розміри
щорічної допомоги на оздоровлення
виходячи саме з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

З огляду на те, що постанова КМ України,
на яку посилається відповідач, є чинною
на даний час та встановлює розміри
допомоги на оздоровлення, які
відповідають фінансовим ресурсам
Державного бюджету України та бюджету
Пенсійного фонду України на 2013 рік, у
Кабінету Міністрів України не виникло
необхідності в прийнятті відповідного
нормативно-правового акту в 2013 році.

Таким чином, одноразову компенсацію
позивачу було виплачено в повному
обсязі, у зв'язку з чим підстави для
задоволення адміністративного позову
відсутні.

Отже, доводи апеляційної скарги
Управління праці та соціального
захисту населення Прилуцької міської
ради спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені в постанові від 22
квітня 2014 року, та є підставами для її
скасування.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. За таких обставин колегія
суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Прилуцької міської
ради - задовольнити, постанову
Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 22 квітня 2014
року - скасувати та прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 197, 198, 202, 205,
207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Прилуцької міської ради - задовольнити.

Постанову Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 22
квітня 2014 року - скасувати.

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
А.М. Горяйнов

Судді
Н.М. Літвіна

О.Г. Хрімлі

Головуючий суддя

Горяйнов А.М.

Судді:

Літвіна Н. М.

Хрімлі О.Г.