Справа № 809/2652/14
Суддя: Кишинський М.І.
Дата ухвалення: 2014-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"20" серпня 2014 р.
Справа № 809/2652/14

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського
окружного адміністративного суду
М.І.Кишинський розглянувши в
письмовому провадженні в приміщенні
суду адміністративну справу за позовом
Державної податкової інспекції в м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу в сумі 2908,97 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекцяї в м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області
(надалі-позивач) звернулася в суд з
позовною заявою до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1
(надалі-відповідач) про стягнення
податкового боргу в сумі 2908,97 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у
відповідача як суб'єкта
підприємницької діяльності та
платника податків, станом на час
подання позову наявний податковий борг
перед бюджетом з податку на доходи
фізичних осіб, який ним добровільно у
строки передбачені законодавством, не
сплачений.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася, хоча про дату, час та місце
судового розгляду даної
адміністративної справи повідомлялась
належним чином, що підтверджується
повідомленнями про вручення наявними в
матеріалах справи. Своїм правом
подання заперечення на позовну заяву
не скористалася, заяв чи клопотань про
розгляд справи за її відсутності або
про інші поважні причини неявки в
судові засідання суду не надіслала.

Згідно частини 4 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
в разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Частиною 6 даної статті передбачено, що
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи те, що відповідач не
з'явився в судове засідання, хоча
належним чином повідомлявся про дату,
час та місце судового розгляду даної
адміністративної справи, тому суд на
підставі частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважав за належне розгляд справи
проводити в письмовому провадженні за
відсутності сторін за наявними в
матеріалах справи письмовими доказами.

Розглянувши в письмовому провадженні
позовну заяву, дослідивши та оцінивши
наявні в матеріалах справи письмові
докази, суд встановив наступне.

Відповідач по справі зареєстрований
виконавчим комітетом
Івано-Франківської міської ради як
суб'єкт підприємницької
діяльності-юридична особа та взятий на
облік в Державній податковій інспекції
в м. Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківської області як платник
податків.

Відповідачем подано до податкового
органу податкову декларацію про
майновий стан і доходи, в якій
самостійно зазначено суму податку, що
підлягає сплаті до бюджету.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначення вичерпного переліку
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулює
Податковий кодекс України (пункт 1.1
статті 1 Податкового кодексу України,
надалі-Кодекс).

Відповідно до пункту 16.1.4 статті 16
Кодексу платник податків зобов'язаний
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59
Податкового кодексу України, у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
контролюючий орган надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Згідно поданої заяви про застосування
спрощеної системи спадкування була
обрана друга група відповідно до
пункту 295.1 статті 295 Податкового
кодексу України платники єдиного
податку першої і другої груп сплачують
єдиний податок шляхом здійснення
авансового внеску не пізніше 20 числа
(включно) поточного місяця. Однак,
нараховані суми по єдиному податку не
були сплачені до бюджету, що призвело
до виникнення заборгованості в сумі
2908,97 грн.

Даний податковий борг виник в
результаті несплати узгоджених
податкових зобов'язань по єдиному
податку з фізичних осіб в сумі 2908,97 грн.
(декларація від 06.02.2014 року на суму 4889,13
грн., однак у зв'язку із переплатою
стягненню підлягає 1228,63 грн.,
декларація від 25.04.2014 року на суму 1680,34
грн.)

Крім того, як встановлено судом,
відповідачу на виконання вимог пункту
59.1 Кодексу направлялось податкову
вимогу форми "Ф" №407-25 від 27 лютого 2014
року на суму 2908,97 грн., яка отримана ним
12 березня 2014 року, однак залишена без
виконання, а також до вищого за
підпорядкуванням органу Державної
податкової служби чи до суду не
оскаржена.

Відповідно до пункту 38.1 статті 38
Кодексу виконанням податкового
обов'язку визнається сплата в повному
обсязі платником відповідних сум
податкових зобов'язань у встановлений
податковим законодавством строк.

Згідно пункту 20.1.18. статті 20
Кодексу передбачено право органів
державної податкової служби звернення
до суду щодо стягнення коштів платника
податків, який має податковий борг, з
рахунків у банках, обслуговуючих
такого платника, на суму податкового
боргу або його частини.

Отже, відповідач в порушення
вимог статті 67 Конституції України,
статей 16, 38, 57, 177 Податкового кодексу
України не виконав свого податкового
обов'язку, а саме не сплачував (погашав)
своє самостійно узгоджене податкове
зобов'язання з податку на доходи згідно
поданої декларації, яке не підлягає
оскарженню, при цьому допустивши
заборгованість перед бюджетом, а сума в
розмірі 2908,97 грн. згідно приписами
пункту 14.1.175 статті 14 Податкового
кодексу України є податковим боргом
відповідача, який підлягає сплаті або
стягненню в судовому порядку до
бюджету. Несплачуючи податковий борг
до бюджету, відповідач порушує вимоги
Конституції України та Податкового
кодексу України в яких передбачено, що
платники податків зобов'язані
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та іншими законами.

Таким чином, заборгованість
відповідача перед бюджетом становить
2908,97 грн., що підтверджується
податковою вимогою та довідкою про
борг.

Враховуючи вищенаведене, а також
те, що відповідачем на момент розгляду
справи не подано доказів сплати
податкового боргу в сумі 2908,97 грн.,
жодним чином не спростовано даний борг,
суд приходить до висновку, що позов
обґрунтований та підлягає до
задоволення, а сума в розмірі 2908,97 грн.
стягненню в судовому порядку.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись частиною 6 статті 128,
статтями 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (76018, АДРЕСА_1,
іден. номер НОМЕР_1) на користь
Державного бюджету України податковий
борг в сумі 2908 (дві тисячі дев'ятсот
вісім ) гривень, 97 коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:
М.І.Кишинський

Постанова складена 20 серпня 2014
року.