Справа № 826/11135/14
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1Вн. № 1/233
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в письмовому провадженні)

м. Київ

15 серпня 2014 року 09:10
№ 826/11135/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Клочкової Н.В., суддів: Костенко Д.А.,
Санін Б.В., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу

за позовом Служби зовнішньої
розвідки України до Державної
виконавчої служби України
провизнання незаконними та
протиправними дій, зобо'язання
вчинити певні дії, ВСТАНОВИВ:

Служба зовнішньої розвідки України
(далі - позивач) звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Державної виконавчої служби
України (далі - відповідач) з наступними
позовними вимогами:

1) визнати незаконними і протиправними
дії (бездіяльність) відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України, а
саме головного державного виконавця
Артемчука Т.В по винесенню :

- пункту 2 постанови від.27.06.2014 ВП № 43239002
про закінчення виконавчого
провадження;

- постанови від 12.06.2014 ВП №43239002 про
стягнення з боржника виконавчого
збору;

- вимоги від 12.06.2014 № Т_6665/5-505/14 стосовно
виконання вимог виконавчого листа
Київського апеляційного
адміністративного суду № 826/17649/13-авід
18.04.2014 по справі за позовом ОСОБА_1 до
СЗРУ вчинити певні дії;

2) зобов'язати Державну виконавчу
службу України скасувати:

- пункт 2 постанови від 27.06.2014 ВП №43239002
про закінчення виконавчого
провадження;

- постанову від 12.06.2014 ВП № 43239002 про
стягнення з боржника виконавчого
збору;

- вимогу від 12.06.2014 № Т_6665/5-505/14 стосовно
виконання вимог виконавчого листа,
виданого на виконання рішення
Окружного адміністративного суду м.
Києва № 826/17649/13-а від 18.04.2014 по справі за
позовом ОСОБА_1 до СЗРУ вчинити певні
дії.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 04.08.2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі № 826/11135/14.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 04.08.2014 року
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
розгляду.

Крім цього, судом було встановлено, що
першим пунктом позовних вимог позивач
заявив клопотання щодо поновлення
процесуальних строків.

Як вбачається з обґрунтувань даного
клопотання, позивач пропустив строк
звернення до Окружного
адміністративного суду міста Києва,
оскільки в постановах виданих
Державною виконавчою службою України
було зазначено, що виконавчий лист
виданий Київським апеляційним
адміністративним судом, у зв'язку з чим
Служба зовнішньої розвідки України
звернулася з позовом саме до
Київського апеляційного
адміністративного суду, який на
підставі п. 6 ч. 3 ст. 108 КАС України
повернув позовну заяву позивачу із
посиланням на те, що дана справа
підсудна Окружному адміністративному
суду міста Києва так, як виконавчий
лист видав саме цей суд.

Враховуючи, вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку про поважність
причин пропуску звернення з
адміністративним позовом до Окружного
адміністративного суду міста Києва.

В судовому засіданні 14.08.2014 представник
позивача підтримав позовні вимоги з
підстав, викладених у позовній заяві,
та просив задовольнити позов у повному
обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, хоча був
повідомлений про дату, час та місце
судового засідання по справі.

Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, беручи до уваги відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта, в
судовому засіданні 13.08.2014 колегія
суддів ухвалила перейти до розгляду
справи в письмовому провадженні.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
регулюються Законом України "Про
виконавче провадження" від 21.04.1999 року
№ 606-XIV (надалі - Закон № 606).

Відповідно до ст. 1 Закону № 606,
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 ст. 6 Закону № 606 визначено, що
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Разом з тим, приписами ч. 1 ст. 11 Закону №
606 зазначено, що державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії,
зокрема, у процесі здійснення
виконавчого провадження накладати
стягнення у вигляді штрафу на фізичних,
юридичних та посадових осіб у випадках,
передбачених законом (п. 13 ч. 2 ст. 11
Закону №606).

Державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону: 1) за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення; 2) за
заявою прокурора у випадках
представництва інтересів громадянина
або держави в суді; 3) у разі якщо
виконавчий лист надійшов від суду на
підставі ухвали про надання дозволу на
примусове виконання рішення
іноземного суду в порядку,
встановленому законом; 4) в інших
передбачених законом випадках (ч. 1 ст. 19
Закону № 606).

При цьому, державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби (ч. 1 ст. 25 Закону № 606).

Як вбачається з матеріалів справи,
старшим державним виконавцем Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Артемчуком Т.В. за результатами
розгляду виконавчого листа № 826/17649/13-а,
виданого 18.04.2014 року Київським
апеляційним адміністративним судом
про зобов'язання Службу зовнішньої
розвідки України здійснити
відповідний перерахунок грошового
забезпечення ОСОБА_1 для призначення
пенсії, скласти та направити ГУ ПФУ в м.
Києві грошовий атестат стосовно ОСОБА_1
з урахуванням норм грошового
забезпечення, встановлених наказом
Голови Служби зовнішньої розвідки
України, було винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження від
08.05.2014 № 43239002 (Т. 1, арк. 15), якою було
встановлено позивачу 7-денний термін з
моменту винесення постанови для
добровільного виконання.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону № 606, за
наявності обставин, що перешкоджають
провадженню виконавчих дій, або у разі
несвоєчасного одержання сторонами
документів виконавчого провадження,
внаслідок чого вони були позбавлені
можливості скористатися правами,
наданими їм цим Законом, державний
виконавець може відкласти виконавчі
дії за заявою стягувача чи боржника або
з власної ініціативи на строк до десяти
робочих днів. Про відкладання
провадження виконавчих дій державний
виконавець виносить відповідну
постанову, про що повідомляє сторонам.

Враховуючи, що постанова про відкриття
виконавчого провадження від 08.05.2014 №
43239002 була винесена 08.05.2014, тобто у
передостанній робочий день перед
офіційно вихідними днями (з 09.05.2014 по
11.05.2014), що зумовило отримання вказаної
постанови боржником лише 16.05.2014,
старшим державним виконавцем Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Артемчуком Т.В. було прийнято постанову
від 20.05.2014 про відкладення провадження
виконавчих дій до 23.05.2014, хоча дана
постанова не була направлена на адресу
боржника, як того вимагають положення
ст. ст. 35 Закону № 606.

У зв'язку з тим, що Службу зовнішньої
розвідки України не було повідомлено
про існування постанови від 20.05.2014 про
відкладення провадження виконавчих
дій до 23.05.2014, позивач не знав, а тому не
міг виконати рішення суду у порядку
добровільного виконання.

Крім цього, в подальшому, державним
виконавцем під час проведення
виконавчих дій було встановлено, що у
виконавчому листі № 826/17649/13-а, виданого
18.04.2014 року Окружним адміністративним
судом м. Києва, на підставі якого було
відкрито виконавче провадження № 43239002,
був невірно зазначений код ЄДРПОУ
боржника, що унеможливило виконання
даного виконавчого листа та
застосування до боржника заходів
примусового виконання, а тому
державним виконавцем Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Артемчуком Т.В. було прийнято постанову
від 27.05.2014 про відкладення провадження
виконавчих дій до вирішення питання
про виправлення помилки у виконавчому
листі, але на строк не більше 10-ти днів,
тобто до 05.06.2014, яка надійшла на адресу
боржника 02.06.2014 (Т. 1, арк. 16).

Ч. 2 ст. 259 КАС України передбачено, що
суд, який видав виконавчий лист, може за
заявою стягувача або боржника
виправити помилку, допущену при його
оформленні або видачі, або визнати
виконавчий лист таким, що не підлягає
виконанню, та стягнути на користь
боржника безпідставно одержане
стягувачем за виконавчим листом.

У зв'язку з чим, ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 04.06.2014 у порядку письмового
провадження було виправлено помилку у
виконавчому листі № 826/17649/13-а, виданого
18.04.2014 року Київським апеляційним
адміністративним судом та вказано
вірний код ЄДРПОУ Службу зовнішньої
розвідки України - 33240845 замість 13304598.

Враховуючи, що старшим державним
виконавцем Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Артемчуком Т.В. до 04.06.2014
не вчинялись дії щодо примусового
виконання судового рішення та,
враховуючи ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 04.06.2014, Службою зовнішньої розвідки
України (боржником) 11.06.2014 року, тобто в
7-миденний термін на виконання рішення
суду в добровільному порядку, було
виконано виконавчий лист № 826/17649/13-а,
виданий 18.04.2014 року Київським
апеляційним адміністративним судом,
направлено ГУ ПФУ в м. Києві грошовий
атестат стосовно ОСОБА_1 для здійснення
перерахунку пенсії з проханням вважати
недійсним раніше виданий атестат та
додаток до нього № 4805 від 30.04.2014.

Як підтверджується матеріалами справи,
позивач виконав рішення суду про
виплату боргу в строк наданий боржнику
чинним законодавством на добровільне
виконання.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону № 606,
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі фактичного виконання
в повному обсязі рішення згідно з
виконавчим документом.

Проте, старшим державним виконавцем
Відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Артемчуком Т.В. 12.06.2014 замість винесення
постанови про закінчення виконавчого
провадження у зв'язку із фактичним
виконанням судового рішення, прийнято
вимогу № Т-6665/5-505/14 про зобов'язання
Служби зовнішньої розвідки України
виконати вимоги виконавчого листа №
826/17649/13-а, виданого 18.04.2014 року Київським
апеляційним адміністративним судом,
тобто на наступний день після
добровільного виконання боржником
рішення суду, та винесено постанову про
стягнення з боржника виконавчого збору
в розмірі 1 360,00 грн., оскільки, на думку
відповідача, Службою зовнішньої
розвідки України не було виконано
рішення суду в добровільному порядку,
що не відповідає дійсним обставинам
справи.

В подальшому, старшим державним
виконавцем Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Артемчуком Т.В. було
прийнято постанову про закінчення
виконавчого провадження від 27.06.2014 №
43239002, в якій зазначено, що листом від
11.06.2014 № 17/1647 повідомлено, що Службою
зовнішньої розвідки України здійснено
перерахунок грошового забезпечення
ОСОБА_1 для призначення пенсії.

Аналізуючи постанову про закінчення
виконавчого провадження від 27.06.2014 №
43239002, колегія суддів дійшла висновку,
що на момент прийняття постанови про
стягнення з боржника виконавчого збору
в розмірі 1 360,00 грн., а саме: 12.06.2014
старшому державному виконавцю Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Артемчуку Т.В. було достеменно відомо
про добровільне виконання судового
рішення, на підставі якого було
відкрито виконавче провадження № 43239002.

Крім цього, колегія суддів звертає
увагу відповідача на положення ч. 1 ст. 27
Закону № 606, якою передбачено, що у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення, тобто
лише з 12.06.2014 старшим державним
виконавцем Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Артемчуком Т.В. могла
бути розпочата процедура примусового
виконання судового рішення, якби
позивач (боржник) 11.06.2014 не виконав дане
рішення у добровільному порядку.

Таким чином, винесена старшим
державним виконавцем Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Артемчуком Т.В. вимога № Т-6665/5-505/14 про
зобов'язання Службу зовнішньої
розвідки України виконати вимоги
виконавчого листа № 826/17649/13-а, виданого
18.04.2014 року Київським апеляційним
адміністративним судом, постанова про
стягнення з боржника виконавчого збору
в розмірі 1 360,00 грн. та п. 2 резолютивної
частини постанови про закінчення
виконавчого провадження від 27.06.2014 №
43239002 є протиправними, оскільки
винесені з порушеннями норм чинного
законодавства.

Згідно ч. 5, ст. 12 Закону № 606, сторони
зобов'язані протягом трьох робочих
днів письмово повідомити державного
виконавця про повне чи часткове
самостійне виконання рішення
боржником, а також письмово
повідомляти державного виконавця про
виникнення обставин, що зумовлюють
обов'язкове зупинення виконавчого
провадження, про встановлення
відстрочки або розстрочки виконання,
зміну способу і порядку виконання
рішення, зміну місця проживання чи
перебування (у тому числі про зміну їх
реєстрації) або місцезнаходження, а
боржник - фізична особа - про зміну
місця роботи.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону № 606, у разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом.

Згідно ст. 32 Закону № 606, заходами
примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб;

2) звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача
стягувачу певних предметів, зазначених
у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 17 Закону № 606,
відповідно до цього Закону, зокрема
постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій і
накладенням штрафу, підлягають
виконанню державною виконавчою
службою.

Проте, як було встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
позивач виконав рішення суду в строк
наданий боржнику чинним
законодавством.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону № 606,
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі фактичного виконання
в повному обсязі рішення згідно з
виконавчим документом.

Проте, державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції у м. Києві всупереч нормам
чинного законодавства не виносить
постанову про закінчення виконавчого
провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49
Закону № 606 та 12.06.2014 виносить вимогу №
Т-6665/5-505/14 № 826/17649/13-а і постанову про
стягнення з боржника виконавчого збору
в розмірі 1 360,00 грн.

Крім цього, колегія суддів звертає
увагу відповідача, п. 2 резолютивної
частини постанови про закінчення
виконавчого провадження від 27.06.2014 №
43239002 щодо направлення постанови від
12.06.2014 про стягнення з боржника
виконавчого збору в розмірі 1 360,00 грн.
до ДКС України суперечить положенням,
викладеним у мотивувальній частині
даної постанови, в якій зазначено, що
листом від 11.06.2014 № 17/1647 повідомлено, що
Службою зовнішньої розвідки України
здійснено перерахунок грошового
забезпечення ОСОБА_1 для призначення
пенсії, а тому підстав для стягнення з
боржника виконавчого збору не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону № 606, у
разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Згідно ч. 3 ст. 27 Закону № 606, у разі
отримання документального
підтвердження про повне виконання
рішення боржником до початку його
примусового виконання державний
виконавець закінчує виконавче
провадження в порядку, встановленому
цим Законом, виконавчий збір та
витрати, пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій, у такому
разі з боржника не стягуються.

З огляду на викладене вище вбачається,
що винесенні пункт 2 постанови від
27.06.2014 ВП №43239002 про закінчення
виконавчого провадження; постанова від
12.06.2014 ВП № 43239002 про стягнення з
боржника виконавчого збору та вимога
від 12.06.2014 № Т-6665/5-505/14 є протиправним,
як і дії по їх винесенню, оскільки
примусове виконання ще не було
розпочато, а рішення було виконано
позивачем добровільно.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їх посадові і службові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

При цьому суд, оцінюючи спірні дії
відповідача, виходить з критеріїв
оцінки рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень,
встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до
яких, зокрема, відносяться вчинення дій
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для вчинення дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до частиною 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в
сукупності, проаналізувавши матеріали
справи та надані позивачем докази,
колегія суддів дійшла висновку, що
позовні вимоги є обґрунтованими, а,
відтак, такими, що підлягають
частковому задоволенню, що зумовлено
некоректним формуванням позовних
вимог, адже для належного захисту прав
позивача підлягають визнанню
протиправними дії та скасуванню
постанова, що є належним і достатнім
способом захисту в даному випадку.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 КАС України
відповідачем у справах з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби є відповідний орган державної
виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 КАС України, суд,
враховуючи майновий стан сторони, може
своєю ухвалою зменшити розмір належних
до оплати судових витрат чи звільнити
від їх оплати повністю або частково, чи
відстрочити або розстрочити сплату
судових витрат на визначений строк, у
зв'язку з чим, колегія суддів в судовому
засіданні 14.08.2014 року дійшла висновку
про задоволення клопотання позивача
щодо відстрочення сплати судового
збору до ухвалення рішення по справі.

Згідно зі ст. 94 КАС України, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 2, 69-71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Служби зовнішньої розвідки
України задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Державної
виконавчої служби України по
винесенню: пункту 2 постанови Державної
виконавчої служби України від.27.06.2014 ВП
№ 43239002 про закінчення виконавчого
провадження; постанови Державної
виконавчої служби України від 12.06.2014 ВП
№43239002 про стягнення з боржника
виконавчого збору; вимоги Державної
виконавчої служби України від 12.06.2014 №
Т_6665/5-505/14.

3. Скасувати: пункт 2 постанови
Державної виконавчої служби України
від 27.06.2014 ВП №43239002 про закінчення
виконавчого провадження; постанову
Державної виконавчої служби України
від 12.06.2014 ВП № 43239002 про стягнення з
боржника виконавчого збору; вимогу
Державної виконавчої служби України
від 12.06.2014 № Т_6665/5-505/14.

4. Присудити з Державного бюджету
України на користь Служби зовнішньої
розвідки України ()
понесені витрати по сплаті судового
збору у розмірі 73,08грн. (сімдесят три
грн. 08 коп.).

Постанова набирає законної сили згідно
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, після закінчення
строку на апеляційне оскарження,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо постанова не оскаржена в
апеляційному порядку. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст.ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Головуючий суддя
Н.В. Клочкова

Судді
Д.А. Костенко

Б.В. Санін