Справа № 822/3333/14
Суддя: Матущак В.В.
Дата ухвалення: 2014-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/3333/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд у складі колегії
суддів - Матущак В.В. (головуючий),
суддів - Польового О.Л. , Ковальчук А.М. ,
розглянувши адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Апеляційного
суду Хмельницької області , Державної
судової адміністрації України ,
Міністерства фінансів України ,
Територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Хмельницькій області , Головного
управління державного казначейства
України при Міністерстві фінансів
України про стягнення
заборгованості по заробітній платі та
компенсації, -

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2008 ОСОБА_2 звернулася до
суду із адміністративним позовом до
Апеляційного суду Хмельницької
області, Державної судової
адміністрації України, Міністерства
фінансів України, Територіального
управління Державної судової
адміністрації України в Хмельницькій
області, Державної казначейської
служби України. Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що частиною другою
статті 44 Закону України "Про статус
суддів" передбачено, що розміри
посадових окладів суддів
встановлюються у відсотковому
відношенні до посадового окладу Голови
Верховного Суду України і не можуть
бути меншими від 50 відсотків його
окладу. Посадовий оклад судді не може
бути меншим від 80 відсотків посадового
окладу голови суду, в якому працює
суддя. Постановою Кабінету Міністрів
України "Про оплату праці Голови та
заступників Голови Верховного Суду
України" від 30 червня 2005 №514 зазначеним
особам підвищено посадові оклади з 1
червня 2005. Лише 3 вересня 2005 Кабінет
Міністрів України прийняв постанову
"Про оплату праці суддів" № 865, якою
привів оклади суддів у відповідність з
встановленим частиною другою статті 44
Закону України "Про статус суддів"
співвідношенням до посадових окладів
Голови Верховного Суду України та
голови суду, в якому працює суддя. Ця
постанова набрала чинності з 1 січня 2006.
Внаслідок цього з 1 червня 2005 до 1 січня
2006 оклади суддів не відповідали
вимогам статті 44 Закону України "Про
статус суддів".

Справа розглядалася судами
неодноразово.

Ухвалою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 12 лютого 2013
відмовлено у задоволенні клопотання
ОСОБА_1 про поновлення строку звернення
до суду із позовом про стягнення
заборгованості по довічному грошовому
утриманню та компенсації. Позов ОСОБА_1
до Державної судової адміністрації
України, Міністерства фінансів
України, територіального управління
Державної судової адміністрації в
Хмельницькій області, Державної
казначейської служби України,
апеляційного суду Хмельницької
області в частині стягнення
заборгованості по довічному грошовому
утриманню та компенсації за період
червень 2005 - грудень 2006 залишено без
розгляду. Ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 10 квітня 2013 ухвалу Хмельницького
окружного адміністративного суду від 12
лютого 2013 залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 21 травня 2014 постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 12 лютого 2013
та ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 10 квітня 2013
скасовано, справу направлено на новий
судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Судом касаційної інстанції зокрема
зазначено, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про те, що
право позивача на отримання
заборгованості по заробітній платі
підлягає поновленню. Однак
задовольняючи позов ОСОБА_1 в частині
стягнення заборгованості по
заробітній платі, суди не перевірили
надані експертом розрахунки та
правильність застосування під час
проведення експертизи
нормативно-правових актів, які
регулюють питання оплати праці суддів.

При новому розгляді справи судам слід
з'ясувати чи є Державна судова
адміністрація України належним
відповідачем при задоволенні вимоги
про стягнення недоотриманої
заробітної плати, а також при вирішенні
способу захисту позивача врахувати
положення ст.162 КАС України та порядок і
підстави стягнення з відповідача
коштів.

У судове засідання сторони, належним
чином повідомлені про дату, час та його
місце проведення, не з'явилися. Від
позивача, Апеляційного суду
Хмельницької області надійшло
клопотання про розгляд справи за його
відсутності.

Явка сторін у судове засідання судом не
визнавалася обов'язковою, а тому суд
вважає за можливе провести розгляд
справи у порядку письмового
провадження.

Дослідивши докази, які містяться в
матеріалах справи, суд дійшов висновку
про необхідність задоволення позовних
вимог ОСОБА_1 частково, враховуючи таке.

Суд встановив, що позивач з 24.09.1991
працює на посаді судді Апеляційного
суду Хмельницької області і протягом
періоду червень-грудень 2005 отримувала
заробітну плату із застосуванням
розміру посадового окладу 514 грн., що
підтверджується довідкою Апеляційного
суду Хмельницької області №153/4 від
22.12.2008.

Частиною четвертою статті 43
Конституції України визначено, що
кожен має право на належні, безпечні і
здорові умови праці, на заробітну
плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до частини першої статті 126
Конституції України незалежність і
недоторканість суддів гарантується
Конституцією і законами України.

Визначальним актом, який регулював
питання оплати праці суддів на момент
виникнення спірних правовідносин був
Закон України "Про статус суддів" від 15
грудня 1992 року № 2862-XII, який
встановлював гарантії незалежності
суддів, включаючи їх матеріальне і
соціальне забезпечення, у тому числі
гарантії права щодо оплати праці.

Частиною другою статті 44 Закону
України "Про статус суддів" від 15 грудня
1992 року № 2862-XII було передбачено, що
розміри посадових окладів суддів
встановлюються у відсотковому
відношенні до посадового окладу Голови
Верховного Суду України і не можуть
бути меншими від 50 відсотків його
окладу. Посадовий оклад судді не може
бути меншим від 80 відсотків посадового
окладу голови суду, в якому працює
суддя.

Тобто, згідно з цією нормою
гарантований мінімальний посадовий
оклад судді не може бути меншим
встановленого статтею 44 цього Закону в
співвідношенні до окладу Голови
Верховного Суду України. Недодержання
цього принципу є порушенням
конституційного права суддів на
отримання заробітної плати не нижче
від визначеної законом та порушенням
конституційних гарантій щодо
незалежності та недоторканності
суддів.

На виконання положень зазначеного
закону, Кабінетом Міністрів України
прийнято ряд постанов, у тому числі від
30 червня 2005 року №513 «Про оплату праці
Голови та заступників Голови
Конституційного Суду України», №514
«Про оплату праці Голови та
заступників Голови Верховного Суду
України», від 3 вересня 2005 року №865 «Про
оплату праці суддів».

Постанова №865 набрала чинності з 1
січня 2006 року, внаслідок чого з 01.06.2005
року по 01.01.2006 року посадові оклади
суддів не відповідали вимогам статті 44
Закону №2862-ХІІ. Для виправлення
порушень закону, Вищий
адміністративний суд України своїм
рішенням від 16 травня 2007 року пункт 5
постанови №865, в якому визначалася дата
набрання її чинності, визнав
незаконним та вказав, що постанова
підлягає застосуванню одночасно з
постановами Кабінету Міністрів
України №513 №514, тобто з 1 червня 2005
року.

Постановою Кабінету Міністрів України
"Про внесення змін до постанови
Кабінету Міністрів України від 3
вересня 2005 р. № 865" від 31 грудня 2005 року
№ 1310 пункт 5 постанови №865 був
викладений у такій редакції: "ця
постанова набирає чинності з дня
втрати чинності Указів Президента
України від 10 липня 1995 року № 584, від 19
вересня 1996 року № 856, від 5 березня 2002
року № 220, від 25 листопада 2002 року № 1061,
статей 3 та 4 Указу Президента України
від 11 грудня 2002 року № 1150, абзацу
першого статті 1 Указу Президента
України від 23 лютого 2002 року № 173 у
частині встановлення надбавки суддям
військових місцевих та військових
апеляційних судів".

Зазначеними указами Президента
України встановлювались суддям
різного роду надбавки за високі
досягнення у праці або виконання
особливо важливої роботи тощо, виплата
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань. Зазначені
укази Президента України втратили
чинність з 1 січня 2006 року.

Таким чином, Кабінет Міністрів України
з 1 червня 2005 Голові та заступникам
Голови Верховного Суду України, а з 1
січня 2006 усім іншим суддям судів
загальної юрисдикції не просто
підвищив посадові оклади, а змінив
систему і порядок оплати праці суддів,
зазначивши, зокрема, у пункті 3
постанови №865, що у разі зменшення
розміру заробітної плати окремих
працівників у зв'язку з набранням
чинності цієї постанови відповідним
працівникам здійснюється виплата
різниці між діючим на момент прийняття
постанови та новим розміром заробітної
плати. Тобто нові посадові оклади
суддям можуть бути застосовані лише з
одночасною втратою чинності
зазначених указів Президента України в
частині оплати праці суддів.

Отже, заробітна плата суддів з 1 червня
2005 повинна обчислюватись відповідно до
положень нормативно-правових актів про
оплату праці суддів, чинних з 1 січня 2006,
а розміри заробітної плати суддів з 1
червня 2005 повинні відповідати розмірам
заробітної плати суддів, встановлених
з 1 січня 2006.

Враховуючи наведене, суд критично
відноситься до висновків
судово-економічної експертизи від 23
лютого 2009, оскільки вони зроблені із
врахуванням надбавок, встановлених
указами Президента України.

Щодо питання хто є належним
відповідачем при задоволенні вимоги
про стягнення недоотриманої
заробітної плати суд дійшов висновку,
що, оскільки позивач знаходиться у
трудових відносинах з Апеляційним
судом Хмельницької області, який
нараховує та виплачує йому заробітну
плату, належним способом захисту
порушеного права позивача на
отримання заборгованості по
заробітній платі є зобов'язання
Апеляційного суду Хмельницької
області перерахувати та виплатити
ОСОБА_1 заробітну плату з 01 червня 2005 по
01 січня 2006.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 11, 158, 160, 162, 227 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Зобов'язати Апеляційний суд
Хмельницької області перерахувати та
виплатити ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) заробітну
плату з 01 червня 2005 по 01 січня 2006,
визначивши її розмір відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 3 вересня 2005 № 865.

В задоволенні інших позовних вимог -
відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Головуючий суддя судді/підпис/ /підпис/
/підпис/В.В. Матущак О.Л. Польовий А.М.
Ковальчук "Згідно з оригіналом" Суддя
В.В. Матущак