Справа № 820/12268/14
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2014-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Харків

20 серпня 2014 р.
справа № 820/12268/14

Харківський окружний
адміністративний суд у складі

головуючого судді - Сагайдак В.В.,

при секретарі судового засідання -
Ромащенко М.П.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Суботи Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до
Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа - підприємець
ОСОБА_3, звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області, в
якому просить суд скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 17.06.2014
р.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що на підставі акту
перевірки від 22.05.2014 р. № 1945/1702/НОМЕР_1
"Про результати документальної
позапланової виїзної перевірки з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства ФОП
ОСОБА_3 (реєстраційний номер ОКПП
НОМЕР_1) щодо документального
підтвердження господарських відносин
із платником податків ТОВ «Компанія
Укрпромторг» () за
період з 01.01.2014 р. по 31.03.2014 р.»
відповідачем 17.06.2014 р. винесено
податкове повідомлення - рішення
№. Позивач вважає висновки акту
перевірки неправомірними, а вказане
податкове повідомлення - рішення
№ від 17.06.2014 р. таким, що підлягає
скасуванню.

Відповідач проти позову заперечував,
зазначивши, що порушення, встановлені в
ході перевірки позивача, зафіксовані
належним чином в акті перевірки, а
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення прийняте на
законних підставах та відповідає
чинному законодавству, у зв'язку з чим
просив у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача в судове
засідання прибув, позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та просив
суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання прибув, проти позовних вимог
заперечував та просив суд відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позов не підлягає задоволенню з огляду
на наступне.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_3
зареєстрований Виконавчим комітетом
Харківської міської ради 12.01.2000 р.,
перебуває на податковому обліку в ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова з 31.01.2000
р. за № 39344, зареєстрований платником
податку на додану вартість, згідно
свідоцтва про реєстрацію платника
податку на додану вартість від 30.01.2009 р.

Фахівцями ДПІ у Дзержинському районі м.
Харкова була проведена документальна
позапланова виїзна перевірка з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства ФОП
ОСОБА_3 щодо документального
підтвердження господарських відносин
із платником податків ТОВ «Компанія
Укрпромторг» за період з 01.01.2014 р. по
31.03.2014 р. За результатами перевірки
складено акт від 22.05.2014 р. № 1945/1702/НОМЕР_1
(а.с. 9-24).

В акті перевірки встановлено порушення
п. 198.4 ст. 198 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на додану вартість у сумі 6048,60
грн. за період 01.01.2014 р. по 31.03.2014 р., а
саме: у січні 2014 р. на суму 3438,60 грн., у
березні 2014 року на суму 2610,00 грн. (а.с. 24).

На підставі висновків акту перевірки
17.06.2014 р. ДПІ у Дзержинському районі м.
Харкова було винесено податкове
повідомлення-рішення №, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з ПДВ у розмірі 9072,90 грн., з
яких 6048,60 грн. - за основним платежем,
3024,30 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями (а.с. 8).

Підставою для прийняття оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення
слугував висновок податкового органу
про порушення контрагентом позивача
ТОВ «Компанія Укрпромторг» своїх
податкових зобов'язань, приписів
господарського та цивільного
законодавства (моральних засад).

В основу висновку ДПІ у Дзержинському
районі м. Харкова було покладено
відомості акту ДПІ у Солом'янському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві від
27.03.2014 р. № 336/26-58-22-07-17/38354571 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Компанія Укрпромторг» з
питань дотримання вимог податкового та
іншого законодавства щодо
підтвердження господарських відносин
з постачальниками та покупцями за
період з 01.01.2014 р. по 31.03.2014 р., яким по ТОВ
«Компанія Укрпромторг» встановлено
відсутність об'єктів оподаткування по
операціях з придбання товарів (робіт,
послуг) у підприємств-постачальників
та по операціях з продажу цих товарів
(робіт, послуг) підприємствам-покупцям
за січень 2014 року у розумінні ст. 22, 135,
138, 185, 188 ПК України. Податковим органом
було встановлено, що ТОВ «Компанія
Укрпромторг» на момент проведення
перевірки не надано документи, що
підтверджують проведення
фінансово-господарських операцій.
Вказане підприємство не знаходиться за
податковою адресою, про що було
складено довідку про не встановлення
місцезнаходження підприємства. Триває
процедура припинення вказаного
підприємства. Податковим органом
складено висновок про те, що
підтвердити факти здійснення
фінансово-господарських операцій ТОВ
«Компанія Укрпромторг» протягом січня
2014 року не представляється можливим.

Таким чином, відповідач дійшов
висновку, що правочини, укладені ФОП
ОСОБА_3 з ТОВ «Компанія Укрпромторг» по
придбанню товару у січні, березні 2014
року, мають ознаки нереальності
здійснення.

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість вказаних висновків
відповідача і винесеного на підставі
таких висновків спірного правового
акту індивідуальної дії на
відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС
України, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що в перевіряємому
періоді (січень, березень 2014 року)
позивач мав взаємовідносини з ТОВ
«Компанія Укрпромторг». Між ФОП ОСОБА_3
(Покупець) та ТОВ «Компанія
Укрпромторг» (Продавець) 03.01.2014 р.
укладено договір № 01/03 купівлі-продажу
запасних частин до автобусів і
вантажних автомобілів (а.с. 51-52).

Матеріали справи містять: податкові
накладні, видаткові накладні,
товарно-транспортні накладні,
рахунки-фактури, договір на
транспортно-експедиційне
обслуговування, виписки по рахунку,
реєстр виданих та отриманих податкових
накладних (а.с. 46-77).

Згідно наданої на запит суду відповіді
від ДПІ у Солом'янському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві листом від 21.07.2014
р. № 9786/9/26-58-10-38, ТОВ «Компанія
Укрпромторг» звітність за формою 1-ДФ
із зазначенням кількості працюючих
осіб на підприємстві за 1 квартал 2014
року не подавало, що свідчить про
відсутність працівників на вказаному
підприємстві у 1 кварталі 2014 року.
Також, податкову звітність з податку на
прибуток за 1 квартал 2014 року та
податкову декларацію з ПДВ за березень
2014 року ТОВ «Компанія Укрпромторг» до
ДПІ не подавало (а.с. 28).

Згідно податкової декларації з ПДВ за
січень 2014 року по ТОВ «Компанія
Укрпромторг», придбання (виготовлення,
будівництво, спорудження, створення) з
ПДВ на митній території України
товарів/послуг та необоротних активів
з метою їх використання виключно у
межах господарської діяльності
платника податку для здійснення
операцій, які підлягають оподаткуванню
за основною ставкою та нульовою
ставкою, а саме обсяги придбання (без
ПДВ), складає 68 315 190,00 грн.,
дозволений податкових кредит - 13 663
038,00 грн., за лютий 2014 року - 29 927 765,00
грн., дозволений податковий кредит - 5
985 553,00 грн. (податкова декларація з
ПДВ за лютий 2014 року) (а.с. 29-36).

Отже, суд приходить до висновку, що ТОВ
«Компанія Укрпромторг» за відсутності
працівників на підприємстві не мало
фізичної можливості здійснювати
господарську діяльність з
багатомільйонним оборотом. Товаром за
наданими до суду документами були
запчастини, перелік яких був суттєвим.
Для зберігання та відвантаження такої
кількості запасних частин необхідно
мати в наявності складські приміщення
та значний штат працівників.

На підставі викладеного, суд вважає
неможливим здійснення даних
господарських операцій між позивачем
та ТОВ «Компанія Укрпромторг», та
вважає їх здійснення позивачем з метою
штучного формування податкового
кредиту.

Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 р. № 996-XIV,
на даних бухгалтерського обліку
базується фінансова, податкова,
статистична та інша звітність. Отже,
згідно вказаної правової норми,
первинні документи по відображенню
господарських операцій є основою для
податкового обліку.

Порядок обчислення і сплати податку на
додану вартість платниками податку
визначений Податковим кодексом
України.

Згідно п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст.
188 ПК України, об'єктом оподаткування
податком на додану вартість є операції
платників податку, окрім іншого, з
постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України. Датою виникнення податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: або дата
зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, або дата відвантаження
товарів. База оподаткування операцій з
постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, але не нижче
звичайних цін, з урахуванням
загальнодержавних податків та зборів.

Згідно п. 201.1, п. 201.4, п. 201.6 ст. 201 ПК
України, платник податку зобов'язаний
надати покупцю (отримувачу) на його
вимогу підписану уповноваженою
платником особою та скріплену печаткою
податкову накладну. Податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця та є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України,
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду, та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. В свою чергу,
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту, згідно п. 198.1 ст. 198
виникає, окрім іншого, у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг. При цьому,
відповідно до п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК
України, датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг, або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

З огляду на викладені положення, для
отримання права сформувати податковий
кредит із сум ПДВ, сплачених в ціні
придбаного товару (робіт, послуг),
платник ПДВ повинен мати податкові
накладні, видані на реально отриманий
товар (роботи, послуги), призначений для
використання у власній господарській
діяльності.

Таким чином, правові наслідки у вигляді
виникнення права платника податку на
податковий кредит можуть мати лише
реально вчинені господарські операції
з придбання товарів, послуг чи основних
фондів з метою використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності, а не саме
лише оформлення відповідних
документів або рух грошових коштів на
поточних рахунках платників податку.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст. 201 ПК України).

Положеннями п. 44.1 ст. 44 ПК України
визначено, що для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством.

Водночас, статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, виходячи із системного аналізу
вказаних норм, для підтвердження даних
податкового обліку можуть братись до
уваги лише ті первинні документи, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції. Тобто,
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість має бути підтверджений
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків. При цьому,
оцінюватись при дослідженні факту
здійснення господарської операції
повинні відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", первинні
документи повинні мати обов'язкові
реквізити, посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, та
особистий підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

За приписами п.п. 2.4 п. 2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. № 88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р.
за № 168/704, первинні документи для
надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: посади, прізвища
і підписи осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
складання первинного документу.

Згідно п. 198.4 ст. 198 ПК України, якщо
платник податку придбає (виготовляє)
товари/послуги та необоротні активи,
які призначаються для їх використання
в операціях, що не є об'єктом
оподаткування або звільняються від
оподаткування, то суми податку,
сплачені (нараховані) у зв'язку з таким
придбанням (виготовленням), не
відносяться до податкового кредиту
зазначеного платника.

Таким чином, враховуючи ознаки
нереальності здійснення ТОВ «Компанія
Укрпромторг» господарської
діяльності, ФОП ОСОБА_3 під час судового
розгляду не надав доказів реального
здійснення господарських операцій з
контрагентом ТОВ «Компанія
Укрпромторг», не підтверджено зв'язок
понесених на користь позивача витрат з
його господарською діяльністю. Отже,
позивач неправомірно задіяв в складі
податкового кредиту при обчисленні
податку на додану вартість витрати по
взаємовідносинам з вказаним
контрагентом. ФОП ОСОБА_3 безпідставно
віднесено до складу податкового
кредиту ПДВ на загальну суму 6048,60 грн.
за період з 01.01.2014 р. по 31.03.2014 р.

Отже, при наявності таких первинних
документів, як податкові накладні, не
було встановлено фактичне вчинення
правочину, виконання його умов в межах
господарської діяльності. З огляду на
викладене, суд приходить до висновку,
що оскаржуване податкове
повідомлення-рішення прийнято
відповідачем на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноважень з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Із врахуванням встановлених обставин,
суд вважає, що податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова ГУ
Міндоходів у Харківській області
№ від 17.06.2014 р. відповідає вимогам
ч. 3 ст. 2 КАС України, а позовні вимоги
щодо скасування вказаного податкового
повідомлення-рішення є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Судові витрати розподіляються
відповідно до статті 94 КАС України.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. 158, ст. 159, ст. 160, ст. 163, ст. 185, ст. 186, ст.
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 до Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення - відмовити у
повному обсязі.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 (61022, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на
користь Державного бюджету України
(УДКСУ у Червонозаводському районі м.
Харкова Харківської області, код 37999628,
банк ГУДКСУ у Харківській області, МФО
851011, р/р 4011) судові витрати у
розмірі 1644,00 грн. (одна тисяча шістсот
сорок чотири гривні 00 копійок).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня її проголошення та з дня
отримання копії постанови, у разі
проголошення постанови суду, яка
містить вступну та резолютивну
частини, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строків для подачі
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

У повному обсязі постанову
складено 21.08.2014 р.

Суддя
Сагайдак В.В.