Справа № 826/2946/14
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2014-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/2946/14
інстанції: Григорович П.О.
Суддя-доповідач: Глущенко
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Глущенко
Я.Б.,

суддів
Карпушової О.В., Шелест С.Б.,

при секретарі Прищепчуку
А.В.,

за участю:

представника позивача - Кушнір О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «НВО
«Промвпровадження» до Відділу
Державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у м. Києві про визнання
протиправними та скасування постанов
про відкриття виконавчого провадження,
за апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «НВО
«Промвпровадження» на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 26 березня 2014 року,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «НВО «Промвпровадження»
звернулося у суд із позовом до відділу
Державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у м. Києві, у якому просило
визнати протиправними та скасувати
постанови державного виконавця цього
відділу від 13.02.2014 року про відкриття
виконавчих проваджень №№42042242, 42042941,
42042874, 42042806, 42041863, 42041932, 42043481, 42043318.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 26
березня 2014 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду - без
змін з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
державний виконавець правомірно
відкрив виконавчі провадження з
примусового виконання постанов
Управління Укртрансінспекції у м.
Києві.

З таким висновком не можна не
погодитись.

Колегією суддів установлено, що в
період з 29.08.2013 року по 02.09.2013 року
Управлінням Укртрансінспекції у м.
Києва по відношенню до позивача
прийнято вісім постанов про
застосування
адміністративного-господарського
штрафу в загальній сумі 13600 грн.

Підставою для прийняття постанов про
застосування
адміністративно-господарських штрафів
став виявлений факт не оформлення
позивачем щоденних реєстраційних
листків режиму праці і відпочинку
водія транспортного засобу,
відповідальність за що передбачена
абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт».

Враховуючи не оскарження позивачем
зазначених постанов про накладення
штрафу, Управління Укртрансінспекції у
м. Києві звернулось до ВДВС Печерського
РУЮ у м. Києві з відповідними заявами
про примусове виконання рішень, на
підставі яких виконавчим органом і
були винесені оскаржувані в рамках
даної справи постанови про відкриття
виконавчих проваджень, які в
подальшому були зведені до одного
виконавчого провадження №42493956.

Як убачається із матеріалів справи,
13.02.2014 року відповідачем, на підставі
постанов Управління Укртрансінспекції
у м. Києві про стягнення з позивача
штрафу, винесено постанови про
відкриття виконавчих проваджень
№42043319, №42043481, №42041932, №42041863, №42042806,
№42042874, №42042941, №42042242.

Вважаючи, що постанови Управління
Укртрансінспекції у м. Києві не
відносяться до виконавчих документів
та не підлягають примусовому виконанню
в порядку Закону України «Про
виконавче провадження», позивач
звернувся у суд із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, висновкам суду першої
інстанції та доводам апелянта, судова
колегія зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначені Законом України «Про
виконавче провадження».

Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України «Про державну виконавчу
службу» (ч. 2 ст. 2 вказаного Закону).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим законом неупереджено,
своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону
України «Про виконавче провадження»
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.
Пунктами 6 і 8 частини 2 зазначеної
правової норми до виконавчих
документів віднесено постанови
органів (посадових осіб), уповноважених
розглядати справи про адміністративні
правопорушення у випадках,
передбачених законом, а також рішення
інших органів державної влади, якщо їх
виконання за законом покладено на
державну виконавчу службу.

За правилами статті 26 Закону України
«Про виконавче провадження» однією із
підстав для відмови у відкритті
виконавчого провадження є пред'явлення
виконавчого документа до органу
державної виконавчої служби не за
підвідомчістю виконання рішення (п. 4 ч.
1).

Як було з'ясовано судом, постановами
Управління Укртрансінспекції у м.
Києві, копії яких наявні в матеріалах
справи, було накладено на позивача
адміністративно-господарські санкції
у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.
кожною за правопорушення,
відповідальність за яке закріплена
Законом України «Про автомобільний
транспорт» (абз. 3 ч. 1 ст. 60).

Частиною 5 статті 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт» встановлено,
що адміністративно-господарські
штрафи стягуються відповідно до закону
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує реалізацію державної
політики у сфері організації
примусового виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), і
зараховуються до Державного бюджету
України.

Зі змісту Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 08.11.2006
року № 1567, слідує, що
адміністративно-господарські штрафи
за порушення, передбачені ч. 1 ст. 60
Закону України «Про автомобільний
транспорт», накладаються шляхом
винесення керівником (або його
заступником) органу державного
контролю (Укртрансінспекції чи її
територіального органу) відповідної
постанови, яка є обов'язковою для
виконання правопорушником.

Державним органом, на який покладено
примусове виконання рішень судів,
третейських судів та інших органів, а
також посадових осіб (далі - рішень)
відповідно до законів України, є
Державна виконавча служба (ст. 1 Закону
України «Про державну виконавчу
службу»).

Аналіз приведених норм свідчить про те,
що примусове виконання постанови
Укртрансінспекції чи її
територіального органу про накладення
адміністративно-господарського штрафу
віднесене до компетенції Державної
виконавчої служби. Тобто, за умови
відсутності факту добровільного
виконання такого рішення органу
державного контролю, воно підлягає
виконанню на підставі Закону України
«Про виконавче провадження» та
фактично відноситься до категорії
виконавчих документів: рішення інших
органів державної влади, якщо їх
виконання за законом покладено на
державну виконавчу службу (п. 8 ч. 2 ст. 17).

У апеляційній скарзі апелянт
посилається на положення частини 6
статті 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт», якою
визначено, що порядок стягнення у
вигляді штрафу за порушення, викладені
у цій статті, та порядок оскарження
постанови по справі про правопорушення
визначає Кабінет Міністрів України. На
сьогодні такий порядок урядом не
затверджений. Відсутні також норми, що
визначають порядок стягнення у вигляді
штрафу за порушення, передбачені ст. 60
Закону України «Про автомобільний
транспорт», у Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті.

Зважаючи на такі посилання апелянта,
колегія суддів наголошує, що
відсутність належного правого
регулювання та узгодженості між
нормативно-правовими актами не може
слугувати підставою для уникнення
обов'язку сплати штрафу на підставі
неоскаржених та чинних рішень, якими
такий застосовано.

Тому, в даному випадку, виходячи із
обов'язковості виконання постанов про
накладення
адміністративно-господарських
штрафів, при відсутності доказів їх
добровільного виконання, примусове
виконання таких підлягає правовому
регулюванню згідно Закону України «Про
виконавче провадження».

Таким чином, доводи позивача не
спростовують правомірності прийняття
державним виконавцем оскаржуваних
постанов, що було правильно
встановлено судом першої інстанції.

Отже, доводи апеляційної скарги не
доводять помилковості викладених у
постанові суду першої інстанції
висновків, або ж порушень судом норм
матеріального чи процесуального права,
що призвели до неправильного вирішення
справи, спростовуються вищевикладеним,
а тому не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «НВО
«Промвпровадження» залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 26 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
у повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.В. Карпушова
суддяС.Б. Шелест

(Повний текст ухвали складений 18
серпня 2014 року.)

.

Головуючий суддя
Глущенко Я.Б.

Судді:
Карпушова О.В.

Шелест С.Б.