Справа № 2а/0470/1937/12
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2а/0470/1937/12

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Борисенко І.В., Моторного О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2013 року

по справі №2а/0470/1937/12

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Приватофис”

до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.04.2012р. позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2013р. та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу позивач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення апеляційної інстанції – без змін.

Сторони в судове засідання не з’явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Відповідно до п.2 ч.1 ст.222 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанції, відповідачем проведена камеральна перевірки податкової звітності позивача з податку на додану вартість за лютий 2011р., за результатами якої складено акт від 08.06.11. №0014680, в якому, на думку податкового органу, встановлено порушення позивачем п.198.6 ст.198 ПК України, а саме позивач включив до складу податкового кредиту лютого 2011р. суму ПДВ в розмірі 5226,80 грн. на підстав податкових накладних, по яких минуло 365 календарних днів з дати їх виписки, а саме: за березень, травень, липень, серпень, вересень 2008р. та квітень 2009р.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позовні вимоги, колегія апеляційного суду цілком правильно та обґрунтовано виходила з наступного.

Слід зазначити, що згідно ч.2 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської області ДПС не погоджується з рішенням суду апеляційної інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Так, за результатами господарських взаємовідносин позивача з:

- КП «Макіївтепломережа» (договір від 06.11.2007р №544) виписана податкова накладна від 17.03.2008р. №227 на загальну суму 8274,53грн., в т.ч. ПДВ 1379,09грн.;

- ВАТ «Донецькобленерго» (договір від 15.05.2008р. №802) виписані податкові накладні від 31.08.2008р. №802/006 на загальну суму 46,55грн., в т.ч. ПДВ 7,76 грн. та від 31.07.2008р. №174/006 на загальну суму 1078,45грн., в т.ч. ПДВ 179,74грн;

- Кременчуцьким міським управлінням ГУ МНС України в Полтавській області (акт здавання-прийняття послуг від 18.03.2009р. №45) виписана податкова накладна від 16.042009р. №92 на загальну суму 429,01грн., в т.ч. ПДВ 71,50грн;

- Спеціальним підприємством інженерно-технічним центром «Енергозбереження» (акт виконаних робіт від 27.05.2008р.), виписана податкова накладна від 27.05.2008р. №18 на загальну суму,4966,80грн., в т.ч. ПДВ 827,80грн;

- Державною інспекцією з енергозбереження (договір від 27.03.2008р. №15-7/000320 та договір від 17.06.2008 №18-7/000554) виписана податкова накладна від 14.05.2008р. №421 на загальну суму 96грн., в т.ч. ПДВ 16грн. та податкова накладна від 11.08.2008р. №701 на загальну суму 96грн., в т.ч. ПДВ 16грн;

- ВАТ «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» (договір від 06.08.2008р. №75-1) виписана податкова накладна від 29.08.2008р. №2400/21 на загальну суму 437,44грн., в т.ч. ПДВ 72,90грн.;

- ДП «Житомирський експертно-технічний центр ННДІ промислової безпеки та охорони праці» (акт здачі-прийняття робіт №08-4090-1 за договором від 12.082008р. №08-4040-1) виписана податкова накладна від 15.09.2008р. №4182 на загальну суму 229,20грн., в т.ч. ПДВ 38,20грн.

З наданого під час розгляду справи реєстру отриманих та виданих податкових накладних вбачається, що дата отримання вищенаведених податкових накладних визначена позивачем – лютий 2011р., що слугувало підставою для включення сум ПДВ за такими накладними до податкового кредиту саме у лютому 2011р.

До 01.01.2011р. правовідносини з приводу визначення податкових зобов’язань з податку на додану вартість, в тому числі оформлення податкових накладних та формування податкового кредиту з ПДВ, були врегульовані Законом України «Про податок на додану вартість», отже, враховуючи, що господарські взаємовідносини позивача із наведеними контрагентами мали місце у 2008, 2009р.р., до податкових накладних, оформлених за такими взаємовідносинами, як і до підстав виникнення права на податковий кредит з ПДВ за такими накладними, мають бути застосовані приписи положень цього Закону.

Згідно п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв’язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та, послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

У п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 даного Закону визначено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) – в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків, або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7 наведеного Закону податкова накладна є підставою для нарахування податкового кредиту.

Підпунктом 7.2.3 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» передбачено, що податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов’язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом.

Згідно п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7 цього Закону податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

У разі відмови з боку постачальника товарів (послуг) надати податкову накладну або при порушенні ним порядку її заповнення отримувач таких товарів (послуг) має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву зі скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум цього податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку внаслідок придбана таких товарів (послуг). Отримання такої скарги є підставою для проведення позапланової виїзної перевірки такого постачальника та з’ясування достовірності й повноти нарахування ним зобов’язань з цього податку за такою цивільно-правовою операцією.

Разом з тим, подання заяви згідно п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7 вищезазначеного Закону зі скаргою на постачальника є правом, а не обов’язком покупця.

Крім того, судом апеляційної інстанції обґрунтовано зазначено, що у випадку, коли право платника на податковий кредит підтверджується податковими накладними, отриманими після закінчення податкових періодів, в яких фактично відбулись господарські операції, суми ПДВ, вказані у таких податкових накладних, можуть бути включені до складу податкового кредиту в тому податковому періоді, в якому такі податкові накладні отримані.

Як вбачається з п.п.15.3.1 п.15.3 ст.15 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (надалі - Закон), заяви на повернення надміру сплачених податків, зборів (обов’язкових платежів) або на їх відшкодування у випадках, передбачених податковими законами, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, наступного за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з правильними висновками суду апеляційної інстанції, що позивачем обґрунтовано включено до складу податкового кредиту при декларуванні податку на додану вартість за лютий 2011р. суми податку на додану вартість відповідно до податкових накладних, виписаних у березні, травні, липні, серпні, вересні 2008р. та квітні 2009р., в межах строку давності, встановленого п.15.3.1 п.15.3 ст.15 Закону.

Отже, такі дії позивача не суперечать положенню абз.3 п.198.6 ст.198 ПК України, оскільки перебіг строку, визначений даною статтею, розпочинається з 01.01.2011р.

За таких обставин, судом апеляційної інстанції, виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби – залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2013 року – залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п’ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-238 КАС України.