Справа № 2а/2218/8106/11
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/2218/8106/11

Головуючий у 1-й інстанції: Мазурок О.В.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

13 серпня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Загороднюк А.Г.

суддів: Полотнянка Ю.П. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
м.Хмельницькому на постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 04 листопада
2011 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у
м.Хмельницькому про перерахунок пенсії
, -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернуся до суду з
адміністративним позовом про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
вчинити певні дії.

Постановою Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 04 листопада 2011 року
адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 04 листопада 2011 року та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись при цьому на неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для справи та порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення спору.

Сторони повноважних представників в
судове засідання не направили, хоча
повідомлялися про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, що
підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 КАС України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо доказів для правильного
вирішення апеляційної скарги, колегія
суддів визнала за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу
задовольнити частково, а постанову
суду першої інстанції змінити, з
наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції позивачу після досягнення
ним 60-річного віку нарахована пенсія на
підставі статті 37 Закону України «Про
державну службу», однак без врахування
матеріальної допомоги на оздоровлення
за 2009-2010 роки та премії в розмірі
постадого окладу з нагоди 60-річчя.

Після чого 18 лютого 2011 року позивач
звернувся до управління Пенсійного
фонду у м. Хмелиницькому з заявою про
проведення перерахунку пенсії
державного службовця із врахуванням
відповідних виплат. На що отримав
відповідь про неможливість такого
перерахунку, оскільки зазначені
виплати не враховуються при обчисленні
пенсії державного службовця, що стало
підставою для подання позову.

При цьому відповідачем не враховано
положення статті 33 Зкону України "Про
державну службу", відповідно до якої
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок може надаватись
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань, а згідно
статті 35 цього Закону передбачено, що
державним службовцям одночасно з
наданням щорічної відпустки
виплачується матеріальна допомога на
оздоровлення.

Статтею 37 Закону України «Про державну
службу»визначено, що пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 90
відсотків від сум їхньої заробітної
плати, на які нараховуються страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

За результатом розгляду справи, суд
першої інстанції прийшов до висновку
про те, що позовні вимоги підлягають
задоволеню.

Колегія суддів погоджується в
вищевикладеним висновком суду першої
інстанції та вважає, що останній
обгрунтовано прийшов до висновку про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до статті 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» від 05
листопада 1991 року, встановлено, що до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які, відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»,
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Окрім цього Верховний Суд України в
постанові від 20 лютого 2012 року
зазначив, що статтею 41 Закону України
від 9 липня 2003 року "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі - Закон № 1058-IV)
визначано виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Так, зокрема до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 22 грудня 2010 року № 1170 надано
вичерпний перелік видів оплати праці
та інших виплат, на які не
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування та які
не враховуються при обчисленні
середньомісячної заробітної плати для
призначення пенсії. При цьому
матеріальна допомога, індексація і
компенсація за невикористану
відпустку не входить до зазначеного
переліку.

Отже, висновок суду першої інстанції
про те, що суми матеріальної допомоги
на оздоровлення необхідно включити до
складових заробітної плати із якої
здійсюється перерахунок пенсії є
вірним та обгрунтованим.

Разом з тим, суд задовольнив позовні
вимоги в частині включення до
заробітку для обчислення пенсії премію
з нагоди 60- річчя в розмірі 2480 гривень,
не звернувши увагу на те, що вказана
премія не включена в довідку № 4 від 03
вересня 2010 року (а.с.31), оскільки
виплачена в вересні 2010 року, а виплати
для обчислення пенсії взято за 24 місяці
включно перед зверненням, тобто з 01
вересня 2008 року по 31 серпня 2010 року.

Суд І інстанції порушив вимоги
постанови Кабінету Міністрів № 865 від 31
травня 2000 року "Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії", на
яку і посилається при прийнятті
оскаржуваного рішення.

Постановою Кабінету Міністрів № 865 від
31 травня 2000 року "Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії"
передбачено, що розмір виплат (які
зазначено в статті 33 Закону України
"Про державну службу"), крім посадових
окладів, надбавок за ранг або
кваліфікаційні класи, класний чин або
спеціальні звання, вислугу років, що
включаються в заробіток для обчислення
пенсії відповідно до Закону України
"Про державну службу" визначається за
вибором того, хто звернувся за пенсією,
за останні 24 календарні місяці роботи,
яка дає право на даний вид пенсії,
підряд перед зверненням.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що постанова суду першої
інстанції ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги частково
спростовують висновки суду першої
інстанції, а тому вбачаються підстави
для зміни постанови.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1
статті 201 КАС України за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції суд
апеляційної інстанції має право
змінити постанову суду з підстав:
правильне по суті вирішення справи чи
питання, але з помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права; вирішення не
всіх позовних вимог або питань.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
м.Хмельницькому задовольнити частково
.

Постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 04 листопада 2011 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України у м.Хмельницькому про
перерахунок пенсії, - змінити .

Абзац 2 та 3 резолютивної частини
постанови Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 04 листопада 2011 року
викласти в наступній редакції:

"Визнати неправомірними дії
управління Пенсійного фонду України у
м.Хмельницькому щодо неврахування при
призначенні пенсії ОСОБА_2
матеріальної допомоги на оздоровлення
за 2009-2010 роки в сумі 4960 гривень .

Зобов`язати управління Пенсійного
фонду України у м.Хмельницькому
здійснити нарахування пенсії ОСОБА_2
включивши до складу заробітної плати,
яка враховується при нарахуванні
пенсії матеріальну допомогу на
оздоровлення за 2009-2010 роки в сумі 4960
гривень.

В решті постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 04 листопада 2011 року
залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Загороднюк А.Г.

Судді
Полотнянко Ю.П.

Сушко О.О.