Справа № 806/2674/14
Суддя: Ракалович Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 року
м.Житомир справа № 806/2674/14

час прийняття: 10 год. 55 хв.
категорія 10.3.4

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ракаловича В.М.,

за участі секретаря Бойко Т.О.,

за участі представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Житомирського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до сільськогосподарського
виробничого кооперативу "Маяк" про
стягнення 31348,18 грн.,

встановив:

Житомирське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
звернулося з позовом до
сільськогосподарського виробничого
кооперативу "Маяк" про стягнення
адміністративно-господарської санкції
за недодержання нормативу робочих
місць для забезпечення
працевлаштування інвалідів.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі і пояснив, що перевіркою
поданої до відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
державної звітності відповідача "Звіт
про зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2013 рік" встановлено, що
відповідач не забезпечив виконання
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів у
кількості двох робочих місць. За
зазначене правопорушення до
відповідача була застосована
адміністративно-господарська санкція
та нарахована пеня на загальну суму
31348,18грн., яку відповідач в
добровільному порядку не сплатив. На
думку представника позивача, та
обставина, що відповідач протягом 2013
року створював робочі місця для
інвалідів, але їх не працевлаштував, не
звільняє його від застосування
вказаної санкції.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, про дату, час і
місце судового засідання повідомлений
належним чином. Надіслав на адресу суду
клопотання, в якому просить справу
розглядати без його участі. Також на
адресу суду надіслав заперечення, в
яких проти позову заперечує і пояснює,
що кооператив протягом 2013року створив 4
робочих місць для працевлаштування
інвалідів. Протягом 2013року ніхто із
осіб, що мають статус інваліда, не
звертався для працевлаштування на
створені робочі місця, в тому числі і за
направленнями районного центру
зайнятості. Таким особам кооператив не
відмовляв в працевлаштуванні.

Розглянувши подані документи та
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача та заперечення
відповідача, суд приходить до
висновку, що позов не підлягає
задоволенню за таких підстав.

Правовідносини, що є предметом даного
судового розгляду, регулюються Законом
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні". Цей
Закон визначає основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні і
гарантує їм рівні з усіма іншими
громадянами можливості для участі в
економічній, політичній і соціальній
сферах життя суспільства, створення
необхідних умов, які дають можливість
інвалідам вести повноцінний спосіб
життя згідно з індивідуальними
здібностями і інтересами.

Безспірно, за змістом статті 19 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця. Виходячи із
середньооблікової чисельності штатних
працівників відповідача в 2013році,
норматив робочих місць для
працевлаштування в ньому інвалідів
складає 2 робочих місця.

У частині 1 статті 20 цього Закону
встановлено, що підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, які
використовують найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Разом з тим, працевлаштування
інвалідів, згідно з вимогами ст. 18
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" (у
редакції до 18 березня 2006 року),
здійснюється центральним органом
виконавчої влади з питань праці та
соціальної політики, органами
місцевого самоврядування,
громадськими організаціями інвалідів.
Законом України "Про внесення змін до
деяких законів України щодо реалізації
інвалідами права на трудову
зайнятість" від 23 лютого 2006 року
зазначену статтю було викладено в
іншій редакції, а Закон України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" доповнено статтею
18-1, за змістом якої, пошук підходящої
роботи для інваліда здійснює державна
служба зайнятості, а не роботодавець.

Статтею 71 КАС визначено, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення. Представник позивача в
судовому засіданні не надав жодних
доказів того, що в
сільськогосподарського виробничого
кооперативу "Маяк", відповідача по
справі, протягом 2013року не було
створено робочих місць для
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу таких місць.

Позивач безпідставно ототожнив
поняття "створення робочого місця" із
поняттям пошуку робочого місця для
інваліда та його працевлаштування.

В той же час, відповідач надав докази не
лише про створення робочих місць для
інвалідів але й про систематичне
інформування районного центру
зайнятості про наявність таких місць.
Тобто, відповідач протягом 2013 року
виконав всі покладені на нього Законом
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
обов'язки, що унеможливлює
застосування до нього будь-яких
адміністративно-господарських
санкцій.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 86, 94, 159-163, 167, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

постановив:

В задоволенні позову Житомирського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
сільськогосподарського виробничого
кооперативу "Маяк" про стягнення 31348,18
грн. відмовити.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
В.М.
Ракалович

Повний текст постанови виготовлено: 29
липня 2014 р.