Справа № 569/2638/14-а
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Кучина
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"26" серпня 2014 р.
Справа № 569/2638/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Іваненко Т.В.

суддів:
Кузьменко Л.В.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Рівне
Рівненської області на постанову
Рівненського міського суду
Рівненської області від "11" квітня 2014 р.
у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Рівне Рівненської області про
визнання неправомірними дій і
зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом про визнання дій
Управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне в частині проведення
відрахувань з його пенсії у розмірі
2845,83 грн. неправомірними, просив
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок та виплатити безпідставно
утримане з пенсії, починаючи з вересня
2013 року. Позовні вимоги мотивовані тим,
що позивач є пенсіонером, з 04.06.2002 року
отримує пенсію за віком. У вересні 2013
року отримав пенсію, розмір якої
приблизно на 20% менший за аналогічний в
попередніх місяцях. Вважає, що
відповідачем неправомірно
здійснюється відрахування з пенсії
доплати непрацюючому пенсіонеру.
Вказує на те, що підприємницька
діяльність за рішенням суду в 2005 році
була припинена.

Постановою Рівненського міського суду
від 11.04.2014 року позов задоволено.
Визнано дії Управління Пенсійного
фонду України в м. Рівне неправомірними
щодо проведення відрахувань з пенсії
ОСОБА_3 у розмірі 2845,83 грн. Зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне здійснити ОСОБА_3 перерахунок
та виплату безпідставно утриманого з
його пенсії, починаючи з вересня 2013
року.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить її скасувати та
постановити нову, якою відмовити в
задоволенні позову.

В судове засідання позивач та
представник відповідача не з'явилися.
Про час, дату та місце судового
засідання повідомлені належним чином,
про що свідчить повідомлення про
вручення поштового відправлення.

Суд вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження у відповідності до
приписів п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що 04.06.2002 на підставі
заяви від 04.06.2002 ОСОБА_3 призначено
пенсію за віком за Списком №1 за
нормами Закону України «Про пенсійне
забезпечення» із урахуванням пп. «г» п.1
ст.26 Закону України «Про зайнятість
населення» як непрацюючому пенсіонеру.

У зв'язку зі звільненням з роботи 01.07.2008
року позивач подавав до УПФУ трудову
книжку.

В період з 01.04.2009 по 31.07.2013 року позивачу
виплачувалися доплати як непрацюючому
пенсіонеру відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 11.03.2009
№198 (з 01.04.2009 - 7,50 грн., з 01.07.2009 - 14,20 грн., з
01.10.2009 - 28,40 грн., код виплати 816),
постанови Кабінету Міністрів України
від 23.12.2009 №1375 (код виплати 821) та
постанови Кабінету Міністрів України
від 05.05.2010 №331 (код виплати 818),
зафіксована індексація (код виплати 822)
та індексація пенсії. Виплати за
вказаний період склали 2845,83 грн.

Відповідно до ст.102 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» пенсіонер
зобов'язаний своєчасно повідомляти
органи соціального забезпечення про
прийом на роботу, звільнення з роботи,
змінах у складі сім'ї і про зміну місця
проживання, а також обставини, що
спричиняють зміну розміру пенсії або
припинення її виплати.

Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" суми пенсій, виплачені
надміру внаслідок зловживань з боку
пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних,
можуть бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на підставі
рішень територіальних органів
Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно п. 4 Порядку відшкодування
коштів, надміру виплачених за
призначеними пенсіями, та списання сум
переплат пенсій та грошової допомоги,
що є безнадійними до стягнення
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 21 березня
2003 р. N 6-4 для розгляду питань,
пов'язаних із списанням переплат
пенсій, в районах, містах і районах у
містах утворюються постійно діючі
міжвідомчі комісії, до складу яких
входять працівники районної державної
адміністрації або відповідного органу
місцевого самоврядування (за згодою),
органів Пенсійного фонду, праці та
соціального захисту населення (за
згодою).

Пунктами 5, 6 вказаного Порядку
передбачено, що на розгляд постійно
діючої міжвідомчої комісії
відповідними органами Пенсійного
фонду передаються пенсійні справи та
особові рахунки, по яких за
результатами інвентаризації або
перевірок виявлено переплати пенсій,
що включені в окремий
інвентаризаційний опис (відомість) як
безнадійні до стягнення. За
результатами розгляду міжвідомча
комісія приймає рішення.

Суд встановив, що за даними Державного
реєстратора Рівненського
міськвиконкому з 18.02.2004 ОСОБА_3
зареєстрований як фізична
особа-підприємець.

Рішенням Господарського суду
Рівненської області від 30.08.2005 року у
справі №7/236 за позовом Рівненської
державної податкової інспекції до ФОП
ОСОБА_3 позов був задоволений,
підприємницька діяльність припинена.

Відповідно до частини 3 статті 46 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних та фізичних
осіб-підприємців» № 755-IV (далі Закон
№755-ІV) фізична особа позбавляється
статусу підприємця з дати внесення до
Єдиного державного реєстру запису про
державну реєстрацію припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця.

Згідно з приписами частини 9 статті 47
Закон №755-ІV для проведення державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності фізичної особи-підприємця
фізична особа-підприємець або
уповноважена нею особа не раніше двох
місяців з дати публікації повідомлення
у спеціалізованому друкованому засобі
масової інформації подає державному
реєстратору особисто (надсилає
рекомендованим листом з описом
вкладення) або через уповноважену
особу певний перелік документів, на
підставі яких державним реєстратором
проводиться реєстрація припинення
фізичної особи.

Частиною 5 статті 49 вищевказаного
Закону визначено, що порядок державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності за судовим рішенням, що не
пов'язано з банкрутством фізичної
особи-підприємця, здійснюється за
процедурами, встановленими частинами
9-18 статті 47 цього Закону.

Дата внесення до Єдиного державного
реєстру запису про проведення
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою-підприємцем є датою державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності фізичною
особою-підприємцем.

Тому, внесення до Єдиного державного
реєстру юридичних та фізичних
осіб-підприємців відомостей про судове
рішення про припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця, що не пов'язано з
банкрутством, не позбавляє її обов'язку
надати державному реєстратору перелік
документів, для остаточного припинення
підприємницької діяльності та
внесення цих відомостей до Єдиного
державного реєстру юридичних та
фізичних осіб-підприємців.

Відповідачем не надано доказів
відносно того, що на час подання до УПФУ
в м. Рівне трудової книжки ним було
надано державному реєстратору певний
перелік документів, передбачений
приписами Закону №755-ІV, для проведення
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця.

Згідно довідки виданої УПФУ в м. Рівне
від 03.06.2013 року (а.с. 9) ОСОБА_3
зареєстрований як фізична
особа-підприємець з 18.02.2004 року по даний
час. Вказане підтверджує, що позивачем
не здійснено всі необхідні дії щодо
припинення державної реєстрації, в
тому числі, не знято з обліку в органах
Пенсійного фонду.

Отже, позивач в період з 01.04.2009 по
31.07.2013, коли отримував доплату як
непрацюючий пенсіонер, був
зареєстрований фізичною
особою-підприємцем та не мав статусу
непрацюючого пенсіонера.

На підставі викладеного колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції безпідставно задовольнив
позовні вимоги, оскільки наявність
рішення Господарського суду
Рівненської області не підтверджує
державну реєстрацію припинення
підприємницької діяльності.

Відповідно до п. 4 ст. 202 КАС України
однією з підстав для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є: порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

За вказаних обставин постанова суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
прийняттям нової про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Рівне
Рівненської області задовольнити.

Постанову Рівненського міського суду
Рівненської області від "11" квітня 2014 р.
скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.В. Іваненко

судді:
Л.В. Кузьменко

І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,
33023

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
м.Рівне Рівненської області
вул.Відінська,41, м.Рівне, 33018

4- представнику позивача - ОСОБА_4 -
АДРЕСА_2, 33018 - ,