Справа № 820/12369/14
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2014-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харківський окружний адміністративний
суд у складі
головуючого судді Лук'яненко М.О.,
за участю секретаря судового засідання
Гайворонського В.С.,
представників сторін:
позивача - Васильченко Н.В.,
відповідача - Юсупової М.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю "Азія- Груп"
до державної податкової інспекції у
Київському районі м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про визнання дій
Позивач, товариство з обмеженою
відповідальністю "Азія- Груп",
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з позовом, у
якому просить суд: скасувати податкові
повідомлення - рішення від 20.06.2014 року
податковою інспекцією у Київському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області.
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення прийняті
контролюючим органом без дотримання
податкового законодавства України, а
зафіксовані в акті перевірки висновки
не відповідають дійсним обставинам
справи.
У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив їх
Представник відповідача проти позову
заперечував, надав суду письмові
заперечення, позиція яких повністю
збігається з викладеною у судовому
засіданні, де зазначив, що встановлені
при перевірці позивача порушення
належним чином зафіксовані в акті
перевірки, а оскаржувані податкові
повідомлення-рішення прийняті на
цілком законних підставах та
відповідають чинному законодавству, у
зв'язку з чим просив у задоволенні
Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, суд дійшов наступного
Фахівцем державної податкової
інспекції у Київському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області була
проведена документальна позапланова
виїзна перевірка товариства з
обмеженою відповідальністю "Азія- Груп"
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства України за період з
01.01.2013 року по 05.05.2014 року, за
результатами якої складено акт від
05.06.2014 року №1721/20-31-22-03-07/37765836, яким
зафіксовано порушення: п. 138.8.1 п. 138.8 ст.
138 Податкового кодексу України від
02.12.2010 року № 2755-VІ (із змінами та
доповненнями), в результаті чого
донараховано податок на прибуток на
загальну суму 563325,68 грн., у тому числі за
2013 рік на суму 563325,68 грн.; ст. 185, п. 198.1, п.
198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 року № 2755-VІ (із
змінами та доповненнями), в результаті
чого донараховано податок на додану
вартість на загальну суму 483153,44 грн., а
за серпень 2013 в сумі 131653,96 грн., за
лютий 2014 року в сумі 117074,06 грн., за
На підставі зазначеного акту перевірки
державною податковою інспекцією у
Київському районі м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області були прийняті податкові
від 20.06.2014 року (т. 1 а.с. 57-58).
Дослідивши зібрані докази по справі
суд зазначає наступне.
Судовим розглядом встановлено, що між
товариством з обмеженою
відповідальністю "Азія- Груп" (покупець)
та ТОВ "Реал.Бізнес" (продавець) 01.04.2013
року було укладено договір поставки
№01-04/1 (т. 1 а.с. 187-188).
Крім того, між товариством з обмеженою
відповідальністю "Азія- Груп" (покупець)
і ТОВ "Албес" договір поставки №2/12 від
02.12.2013 року (т. 1 а.с. 191-192).
Так, між позивачем (покупець) та ТОВ
"Комп'ютери-М" (продавець) було укладено
договір поставки №30/09 від 02.09.2013 року (т.
Також, між позивачем (покупець) та ТОВ
"Айріс" було укладено договір поставки
№3/01 від 03.01.2014 року (т. 1 а.с. 195).
За умовами вище зазначених правочинів,
продавець зобов'язується систематично
постачати, тобто передавати у
власність покупцю товар, а покупець
зобов'язується приймати цей товар та
своєчасно здійснювати його оплату за
умов даного Договору. Асортимент
товару, кількість та його ціна
передбачені у накладних, що додаються і
є невід'ємною частиною даного договору.
Реальність виконання зазначеного
договору підтверджується залученими
до матеріалів справи документами
первинного та бухгалтерського обліку:
накладними, рахунком на оплату,
податковими накладними, видатковими
накладними, товарно-транспортними
накладними, деклараціями про
відповідність продукції вимогам
Технічного регламенту низьковольтного
електричного обладнання, висновок про
необхідність проведення робіт з
обов'язкової сертифікації в Системі
УкрСЕПРО, довіреностями (т. 1 а.с. 69-174, т. 2
а.с. 153-159, 206-230).
Доставка товару здійснювалась
самовивозом. На підтвердження факту
доставки товару позивачем надано до
суду договори про надання
транспортно-експедиторських послуг (т.
Отримані товари за укладеним
договорами були використані позивачем
у подальшій діяльності підприємства
позивача шляхом укладання відповідних
договорів з контрагентом (покупцем) на
їх поставку, що підтверджується
договорами, актами здачі - прийняття
робіт, виписками з банку (т. 2).
Проаналізувавши вищенаведені
обставини, суд приходить до висновку,
що позивачем доведено придбання послуг
у своїх контрагентів та отримання від
нього послуг контрагентами, оскільки
ними виконані умови укладених
договорів, що підтверджується
первинними бухгалтерськими та
податковими документами, які виписані
з додержанням вимог п. 201.1 ст. 201
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року № 2755-VІ (із змінами та
доповненнями), п. 9.2 ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні" та п. 2.4 "Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку"
(затверджене наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 року № 88;
зареєстровано у Міністерстві юстиції
України 05.06.1995 року за № 168/704). Факти, які
б позбавляли правового значення
конкретні видані за здійсненими
господарськими операціями документи
первинного бухгалтерського та
податкового обліку, відповідачем не
Дослідивши приєднані до справи
документи, суд відзначає, що матеріали
справи не містять доказів наявності
між позивачем та його контрагентами
при укладанні і виконанні договорів
взаємоузгоджених зловмисних дій,
спрямованих на порушення існуючого в
державі суспільного ладу або моральних
засад. Відповідачем таких доказів суду
не надано, а судом при виконанні вимог
ст. 11 КАС України не виявлено.
При цьому, суд приймає до уваги, що
доказів, які б вказували на відсутність
реальності господарських операцій за
договорами позивача з його
контрагентами, за правилами ч. 2 ст. 71
КАС України, відповідач суду не надав.
Судом не встановлено невідповідності
податкових накладних фактичним
обставинам справи.
Крім того, суд зауважує, що податкові
накладні містять усі обов'язкові
реквізити, передбачені п. 201.1 ст. 201
Податкового кодексу України.
Згідно пункту 185.1 статті 185 Податкового
кодексу України об'єктом оподаткування
є операції платників податку з: а)
постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
лізингоотримувачу/орендарю; б)
постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу; в) ввезення товарів на митну
територію України; г) вивезення товарів
за межі митної території України; е)
постачання послуг з міжнародних
перевезень пасажирів і багажу та
вантажів залізничним, автомобільним,
морським і річковим та авіаційним
Порядок формування податкового
кредиту передбачений положеннями
статті 198 Податкового кодексу України.
Згідно до пункту 198.1 статті 198
вищевказаного кодексу право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.
Відповідно до пункту 198.2 статті 198
Податкового кодексу України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.
Для операцій із ввезення на митну
територію України товарів датою
виникнення права на віднесення сум
податку до податкового кредиту є дата
сплати податку за податковими
зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8
статті 187 цього Кодексу, а для операцій
з постачання послуг нерезидентом на
митній території України - дата сплати
(нарахування) податку за податковими
зобов'язаннями, що були включені
отримувачем таких послуг до податкової
декларації попереднього періоду.
Датою виникнення права орендаря
(лізингоотримувача) на збільшення
податкового кредиту для операцій
фінансової оренди (лізингу) є дата
фактичного отримання об'єкта
фінансового лізингу таким орендарем.
Датою виникнення права замовника на
віднесення сум до податкового кредиту
з договорів (контрактів), визначених
довгостроковими відповідно до пункту
187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата
фактичного отримання замовником
результатів робіт (оформлених актами
виконаних робіт) за такими договорами
Для товарів/послуг, постачання
(придбання) яких контролюється
приладами обліку, факт постачання
(придбання) таких товарів/послуг
засвідчується даними обліку.
За правилами пункту 198.3 статті 198
вищевказаного кодексу податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг (у разі
здійснення контрольованих операцій -
не вище рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу)
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.
Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу (п.198.6 ст. 198 ПКУ).
Зі змісту підпункту 138.8.1 пункту 138.8 ст.
138 Податкового кодексу України
собівартість виготовлених та
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг складається з витрат,
прямо пов'язаних з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, а саме: до складу прямих
матеріальних витрат включається
вартість сировини та основних
матеріалів, що утворюють основу
виготовленого товару, виконаної
роботи, наданої послуги, придбаних
напівфабрикатів та комплектувальних
виробів, допоміжних та інших
матеріалів, які можуть бути
безпосередньо віднесені до
конкретного об'єкта витрат. Прямі
матеріальні витрати зменшуються на
вартість зворотних відходів, отриманих
у процесі виробництва, які оцінюються у
порядку, визначеному в положеннях
(стандартах) бухгалтерського обліку.
Таким чином, надаючи оцінку всім
наявним в матеріалах справи договорам,
податковим накладним, видатковим
накладними, накладними,
товарно-транспортним накладним,
рахункам на оплату, якими позивач
доводе перед судом реальність
здійснення господарської операції,
суд, досліджуючи їх, встановлює
наявність обставин реальності
здійснення господарських операцій
платника податку, на підставі яких
таким платником були сформовані дані
Згідно ч.1, ч.2 ст.18 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців", якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України,
були внесені до нього, то такі
відомості вважаються достовірними і
можуть бути використані в спорі з
третьою особою, доки до них не внесено
відповідних змін. Якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, є недостовірними і
були внесені до нього, то третя особа
може посилатися на них у спорі як на
На час складення податкових накладних
контрагенти позивача рахувались в
Єдиному державному реєстрі
підприємств та організацій України,
були зареєстровані за адресами,
вказаними на виданих податкових
накладних (т. 2 а.с. 3-5).
Додатково суд зазначає, що в своєму
акті перевірки податковий орган
посилається на акти про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
"Реал.Бізнес", ТОВ "Албес", ТОВ
"Комп'ютери-М", проте суд критично
відноситься до даних тверджень, через
Пунктом 1 порядку №1232 від 27.12.2010 року
про проведення органами державної
податкової служби зустрічних звірок
передбачено, що зустрічна звірка
полягає у зіставленні даних первинних
бухгалтерських та інших документів
суб'єкта господарювання, що
здійснюється органами державної
податкової служби, з метою
документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, а також
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій і розрахунків, що
здійснювалися між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків.
Тому, у податкового органу не було
законних підстав робити висновок про
нереальність здійснення господарських
операцій між позивачем та його
контрагентами лише на підставі акту
Про неможливість проведення
зустрічної звірки, оскільки
контрагенти позивача фактично не
перевірялись, документи первинного та
бухгалтерського обліку ТОВ
"Реал.Бізнес", ТОВ "Албес", ТОВ
"Комп'ютери-М" досліджені не були.
За таких обставин, слід дійти висновку,
що за правилами ч.2 ст.71 КАС України
відповідач не довів правомірності та
обґрунтованості мотивів власного
судження про нікчемність правочинів
укладених між позивачем та
Враховуючи, що обґрунтованість та
правомірність судження суб'єкта
владних повноважень про нікчемність
правочинів не знайшла свого
підтвердження добутими судом по справі
доказами, а інших фактичних мотивів
суб'єктом владних повноважень в основу
спірних рішень згідно з актом
перевірки не покладено, у зв'язку з чим
суд дійшов до висновку про
недоведеність факту порушення
позивачем ст. ст. 138, 185, 198 Податкового
Приймаючи до уваги вищенаведене, суд
знаходить позов таким, що підлягає
задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 8 і 19 Конституції
України, ст.ст. 7-11, ч. 1 ст. 158, ст. 159, ч. ч. 1,
2 ст. 160, ст. 161, ч. 1 ст. 162, ст. 163 КАС
України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов публічного
акціонерного товариства
"Південспецбуд" до державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення - задовольнити в
Скасувати податкові повідомлення -
рішення від 20.06.2014 року №, №,
прийняті державною податковою
інспекцією у Київському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області.

Стягнути з державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Азія- Груп" (61033, м.
Харків, вул. Шевченко, буд. 327, кім. 6, код
ЄДОРПОУ 37765836) судовий збір у розмірі
487.20 (чотириста вісімдесят сім гривень
двадцять копійок) грн.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги у 10-денний строк з
дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили у
порядку, передбаченому ст. 254 КАС
України.

Повний текст постанови виготовлено 21
серпня 2014 року.

Суддя
М.О. Лук'яненко