Справа № 826/12042/14
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2014-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1 УХВАЛА
про відмову у відкритті провадження в
адміністративній справі
18 серпня 2014 року м.
Окружний адміністративний суд м.Києва
у складі судді Клименчук Н.М.,
розглянувши позовну заяву і додані до
за позовом ОСОБА_1 до
Генеральної прокуратури України про
визнання бездіяльності протиправною,
зобов'язання вчинити діїВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Генеральної прокуратури
України про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
Частиною 2 ст. 4 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що справа адміністративної
юрисдикції (далі - адміністративна
справа) - переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.
З аналізу вказаних норм вбачається, що
публічно-правовим спором за Кодексом
адміністративного судочинства України
є не будь-який публічно-правовий спір, а
лише той, який випливає із здійснення
суб'єктом владних повноважень своїх
владних управлінських функцій.
Водночас, органи досудового
розслідування та прокуратури під час
перевірки заяви про злочин та її
вирішення, виконують не владні
управлінські функції, а владні
процесуальні функції.
Отже, враховуючи приписи Кодексу
адміністративного судочинства
України, такі спори не випливають із
здійснення суб'єктом владних
повноважень своїх владних
управлінських функцій, а тому не
належать до юрисдикції
адміністративних судів.
Статтею 1 Закону України «Про
прокуратуру» встановлено, що на
Генерального прокурора України та
підпорядковані йому прокурори
покладено обов'язок з прокурорського
нагляду за додержанням і правильним
застосуванням законів Кабінетом
Міністрів України, міністерствами та
іншими центральними органами
виконавчої влади, органами державного
і господарського управління та
контролю, Радою міністрів Автономної
Республіки Крим, місцевими Радами, їх
виконавчими органами, військовими
частинами, політичними партіями,
громадськими організаціями, масовими
рухами, підприємствами, установами і
організаціями, незалежно від форм
власності, підпорядкованості та
приналежності, посадовими особами та
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 19 цього ж Закону
предметом нагляду за додержанням і
застосуванням законів є додержання
законів про недоторканність особи,
соціально-економічні, політичні,
особисті права і свободи громадян,
захист їх честі і гідності, якщо
законом не передбачений інший порядок
Як вбачається із змісту заявленого
позову, на переконання позивача,
протиправність бездіяльності
Генеральної прокуратури України
полягає у не вжитті жодних заходів щодо
прокурорського нагляду за додержанням
законів України "радикальною партією
О.Ляшка" після оприлюднення у засобах
масової інформації щодо затримання
позивача представниками вказаної
партії, із звинуваченнями позивача у
вчиненні злочинів проти держави та
причетності до сепаратизму.
Такі дії представників "радикальної
партії О.Ляшка", на переконання
позивача, мають ознаки злочинів,
відповідальність за вчинення яких
передбачено Кримінальним Кодексом
України. Разом з тим, як із змісту
заявленого позову, так із доданих до
нього доказів вбачається, що
безпосередньо до Генеральної
прокуратури України, з приводу
порушення свої прав, свобод чи
інтересів позивач чи його законний
представники не звертались.
Статтею 2 Кримінального процесуального
кодексу України встановлено, що
завданнями кримінального провадження
є захист особи, суспільства та держави
від кримінальних правопорушень,
охорона прав, свобод та законних
інтересів учасників кримінального
провадження, а також забезпечення
швидкого, повного та неупередженого
розслідування і судового розгляду з
тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне
правопорушення, був притягнутий до
відповідальності в міру своєї вини,
жоден невинуватий не був обвинувачений
або засуджений, жодна особа не була
піддана необґрунтованому
процесуальному примусу і щоб до
кожного учасника кримінального
провадження була застосована належна
Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 3 Кримінального
процесуального кодексу України,
кримінальне провадження - досудове
розслідування і судове провадження,
процесуальні дії у зв'язку із вчиненням
діяння, передбаченого законом України
про кримінальну відповідальність.
Порядок оскарження рішень, дій чи
бездіяльності під час досудового
розслідування визначено главою 26
Кримінального процесуального кодексу
Отже, оскарження дій чи бездіяльності
органів досудового розслідування та
прокуратури до суду має здійснюватись
у порядку, встановленому Кримінальним
процесуальним кодексом України і не
може бути предметом оскарження в
порядку, визначеному Кодексом
адміністративного судочинства
Таким чином, спірні відносини, які
виникають між заявниками та
прокуратурою і органами досудового
розслідування під час організації
перевірки заяв і повідомлень про
злочини, не є управлінськими, а
повноваження цих органів та їхніх
посадових осіб щодо порядку прийняття
заяв і повідомлень про злочини та їх
розгляду регламентовані Кримінальним
процесуальним кодексом України.
Крім того, захист прав заявників, з
урахуванням обов'язковості дотримання
вимог частини третьої статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, вимагав би від
адміністративного суду, до якого
надійшла позовна заява, перевірити, чи
містять звернення позивача ознаки
суспільно небезпечного діяння,
встановленого Кримінальним кодексом
України, відповідність дій відповідача
вимогам, встановленим нормами
Кримінального процесуального кодексу
Адміністративний суд не має
повноважень на здійснення такої
перевірки та на відновлення порушених
у рамках кримінального процесу прав
Отже, за таких обставин вимоги позивача
про оскарження рішень, дій чи
бездіяльності прокуратури щодо не
вжиття жодних заходів в рамках
прокурорського нагляду, повинні
розглядатися у межах кримінального, а
не адміністративного судочинства.
Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 109 Кодексу адміністративного
судочинства України суд відмовляє у
відкритті провадження у справі, якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.
Керуючись ст.ст.18, 109, 158, 160, 165, 181 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд
відмовити ОСОБА_1 у відкритті
провадження в адміністративній справі.
Ухвалу про відмову у відкритті
провадження в адміністративній справі
надіслати позивачеві.
Ухвала суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в апеляційному
порядку повністю або частково за
правилами, встановленими ст. ст. 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
Н.М. Клименчук