Справа № 759/12105/14-а
Суддя: Заєць Т. О.
Дата ухвалення: 2014-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2-а/759/350/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва у складі
головуючого судді Зайця Т.О. при
секретарі Ковтун М.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Києві справу за адміністративним
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Святошинському районі м.
Києва до головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві про
визнання дій неправомірними та
скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

14.07.2014 року УПФ України в
Святошинському районі м. Києва
звернулося з адміністративним позовом
про визнання незаконною та скасування
постанови №2-а-487-1/09 від 01.07.2014 року про
накладення штрафу. В обґрунтування
позовних вимог посилається на те, що
04.07.2014 року на адресу позивача надійшла
постанова від 01.07.2014 року державного
виконавця про накладення штрафу за
невиконання виконавчого листа від
15.07.2011 року у справі №2-а-487-1. Зазначає,
що вказана постанова винесена без
належної перевірки, оскільки позивач в
межах своїх повноважень виконав
рішення суду.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, причин неявки не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов наступних висновків.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 15.06.2009 року по справі №
2а-487-1/09 визнано протиправною
бездіяльність УПФ України в
Святошинському районі м. Києва,
зобов'язано здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_1 державної пенсії в
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком
та щомісячної додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком, виходячи з
розміру встановленого ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» з 01.01.2009
року за виключенням проведених виплат.

На виконанні Відділу примусового
виконання рішень управління ДВС ГУЮ у
м. Києві знаходиться виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа №2а-481-1, виданого
15.07.2011 року Святошинським районним
судом м. Києва про зобов'язання УПФ
України в Святошинському районі м.
Києва здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_1 державної пенсії в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю в розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком, виходячи з
розміру встановленого ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» з 01.01.2009
року за виключенням проведених виплат
з урахуванням ухвали про роз'яснення
рішення суду від 10.10.2013 року.

Позивач листом №8737/11 від 28.05.2014 року
повідомив відповідача, що виплата
пенсії здійснюється Головним
управлінням Пенсійного фонду України в
м. Києві. УПФ України в Святошинському
районі м. Києва в межах своїх
повноважень рішення суду виконало ( а.
с. 11 - копія листа).

01.07.2014 року головним державним
виконавцем ВПВР управління ДВС ГУЮ у м.
Києві винесено постанову (ВП №27878184) про
накладення штрафу при примусовому
виконанні виконавчого листа №2а-481-1,
виданого 15.07.2011 року Святошинським
районним судом м. Києва, оскільки в
наданий для самостійного виконання
строк рішення суду боржником не
виконано. За невиконання виконавчого
листа накладено на боржника (УПФ
України в Святошинському районі м.
Києва) штраф у розмірі 680,00 грн. (а. с. 8 -
копія постанови).

В судовому засіданні представник
позивача пояснив, що рішення суду не
виконується через відсутність
відповідних бюджетних асигнувань.

Між сторонами виник спір з тих підстав,
що на думку позивача постанову про
накладення штрафу державним
виконавцем винесено незаконно,
оскільки управління в межах своїх
повноважень виконало рішення суду.

Вирішуючи спір, суд виходить з
наступного.

Встановлено, що 15.07.2011 року
Святошинський районний суд м. Києва
видав виконавчий лист на примусове
виконання рішення суду про задоволення
вимог позивача до УПФ України в
Святошинському районі м. Києва, яким
зобов'язав останнє здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1
державної пенсії в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю в розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком, виходячи з
розміру встановленого ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» з 01.01.2009
року за виключенням проведених виплат.

Проте, рішення в частині виплати не
виконується боржником у зв'язку з
відсутністю коштів для цього виду
виплат. Позивач зазначає, що рішення не
виконується з незалежних від нього
обставин, а тому вважає, що відповідач
не мав підстав для застосування до
нього штрафів, передбачених статтями 75,
89 Закону України «Про виконавче
провадження».

Суд не погоджується з доводами
позивача на підставі наступного.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію про захист прав людини
та основоположних свобод та практику
Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті
74 рішення у справі «Іммобільяре Саффі
проти Італії» зазначив, що орган
державної влади не має права
посилатися на брак коштів на
виправдання неспроможності виконати
судове рішення про виплату боргу.

Водночас статтею 6 Конвенції
передбачено право на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини в пункті
40 рішення у справі «Горнсбі проти
Греції» зазначив, що право на суд було б
ілюзорним, якби національна правова
система Договірної держави допускала
невиконання остаточного та
обов'язкового судового рішення на
шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий)
орган відмовляється виконувати, не
виконує чи затягує виконання судового
рішення, то передбачені статтею 6
гарантії, які забезпечуються стороні
на етапі судового розгляду справи,
фактично втрачають свій сенс (рішення у
справі «Піалопулос та інші проти
Греції», пункт 68).

Враховуючи зазначену практику
Європейського суду з прав людини,
посилання позивача на відсутність
відповідних бюджетних асигнувань, як
на підставу невиконання судового
рішення, є необґрунтованими та не
можуть вважатися поважними причинами
невиконання остаточного рішення суду,
що набрало законної сили, а дії
позивача порушують гарантії, надані
особі статтею 6 Конвенції.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначено Законом України «Про
виконавче провадження».

Згідно з частиною першою статті 11
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частин першої - третьої
статті 75 Закону України «Про виконавче
провадження» після відкриття
виконавчого провадження за виконавчим
документом, що зобов'язує боржника
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення, державний виконавець
перевіряє виконання рішення не пізніше
ніж на наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог
без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання
може бути проведено без участі
боржника, державний виконавець
організовує виконання відповідно до
повноважень, наданих йому законом, та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
При цьому на боржника повторно
накладається штраф у порядку,
встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Відповідно до положень частини першої
статті 89 Закону України «Про виконавче
провадження» у разі невиконання без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника виконати певні дії,
та рішення про поновлення на роботі
державний виконавець виносить
постанову про накладення штрафу на
боржника - фізичну особу від десяти до
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян; на посадових осіб -
від двадцяти до сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на боржника - юридичну особу -
від сорока до шістдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян та встановлює новий строк
виконання.

Частиною другою цієї ж статті
встановлено, що у разі повторного
невиконання рішення боржником без
поважних причин державний виконавець у
тому ж порядку накладає на нього штраф
у подвійному розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Встановлено, що УПФ України в
Святошинському районі м. Києва три роки
не виконує остаточного рішення суду, що
набрало законної сили, підстави
невиконання, враховуючи наведену вище
практику Європейський суд з прав
людини, не можуть вважатися поважними
та обґрунтованими, а тому, приймаючи
оскаржувану постанову про
застосування штрафу, відповідач діяв в
межах наданих повноважень та
відповідно до ст. ст. 75, 89 Закону України
«Про виконавче провадження».

На підстав наведеного, суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
ст. 17 Закону України «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини», ст.
75, ст. 89 Закону України «Про виконавче
провадження», ст. ст. 128, 159-163 КАС
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні
адміністративного позову.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Святошинський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено
21.08.2014 року.

СУДДЯ:
Т.О. ЗАЄЦЬ