Справа № 810/2182/14
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/2182/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Бистрик Г.М.
У Х В А Л А

Іменем України

03 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Карпушової О.В., Оксененка О.М.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою позивача Тетіївської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 22 квітня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Тетіївської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області до Публічного
акціонерного товариства «Сквирське
ремонтно-транспортне підприємство»,
третя особа - Управління Державного
казначейства у Сквирському районі
Київської області про стягнення боргу,
-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач Тетіївська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Київській
області звернулися в суд з
адміністративним позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Сквирське ремонтно-транспортне
підприємство», третя особа - Управління
Державного казначейства у Сквирському
районі Київської області про стягнення
на користь Державного бюджету України
бюджетної заборгованості по
фінансовій допомозі у розмірі 28 311,89
грн..

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 22 квітня 2014
року в задоволенні вимог позивача
відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
судовим рішенням, позивач подав, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нове рішення про
задоволення вимог позивача.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоча про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, що згідно з ч. 4 ст. 196 КАС
України не перешкоджає судовому
розгляду справи, в зв'язку з чим
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду - без
змін.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини, наданим доказам
дав правильну правову оцінку і прийшов
до обґрунтованого висновку про відмову
в задоволенні вимог позивача.

З матеріалів справи вбачається, та
встановлено судом першої інстанції, що
на виконання постанови Кабінету
Міністрів України від 10 грудня 1998 року
№1953 «Про забезпечення
сільськогосподарських
товаровиробників матеріально -
технічними та фінансовими ресурсами в
1999 році» Відділенням державно
казначейства України в Сквирському
районі та ПАТ «Сквирське РТП» укладено
договори від 10 березня 1999 року та від 25
лютого 1999 року, предметом яких є
фінансова допомога для проведення
весняно-польових робіт у 1999 році.

Згідно платіжних доручень і
рахунків-фактур, Управлінням
Державного казначейства у Сквирському
районі Київської області виділено
відповідачу фінансову допомогу у
розмірі 19 391,00 грн..

Відповідач свої зобов'язання за
Договором в частині своєчасного
повернення фінансової допомоги
належним чином не виконав.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 19 лютого 2008 року
№А4/030-08 з відповідача на користь
Державного бюджету України стягнуто 19
391,00 грн..

На підставі рішення суду, відповідно до
платіжних доручень від 11 вересня 2008
року №313 на суму 14543,00 грн., від 23 червня
2008 року №208 на суму 1616,00 грн., від 22
травня 2008 року №155 на суму 1616,00 грн., від
30 липня 2008 року №254 на суму 1616,00 грн.,
відповідачем заборгованість погашено.

Листом від 18 квітня 2014 року №03-07/270,
Управління державного казначейства у
Сквирському районі підтвердило
відсутність заборгованості щодо сум
поворотної фінансово допомоги.

На підставі порушення строків
повернення фінансової допомоги, що
визначені договорами від 10 березня 1999
оку та 25 лютого 1995 року, третьою особою
по справі нарахована пеня за період з 2
жовтня 1999 року по 29 листопада 2008 року у
розмірі 28 311,89 грн..

В подальшому, позивача зобов'язано
здійснити заходи щодо стягнення з
відповідача простроченої
заборгованості у розмірі 28 311,89 грн..

Перевіряючи правове обґрунтування
вимог адміністративного позову,
колегія суддів зважає на наступне.

Відповідно до частини 9 статті 17
Бюджетного кодексу України,
прострочена заборгованість суб'єкта
господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитом (позикою), залученим державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) або під
державну (місцеву) гарантію, а також за
кредитом з бюджету (включаючи плату за
користування такими кредитами
(позиками) та пеню) стягується з такого
суб'єкта господарювання органами
доходів і зборів, що є органами
стягнення такої заборгованості у
порядку, передбаченому Податковим
кодексом України або іншим законом,
включаючи погашення такої
заборгованості за рахунок майна цього
суб'єкта господарювання.

Підпунктом 1.22 статті 22 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» встановлено, що фінансова
допомога - безповоротна фінансова
допомога або поворотна фінансова
допомога.

Підпунктом 1.22.2 пункту 1.22 статті 22 цього
ж Закону передбачено, що поворотна
фінансова допомога - це сума коштів,
передана платнику податку у
користування на визначений строк
відповідно до договорів, які не
передбачають нарахування процентів
або надання інших видів компенсацій як
плати за користування такими коштами.

Відповідно до підпункту 4.1.6 пункту 4.1
статті 4 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
до складу безповоротної фінансової
допомоги відноситься, зокрема, сума
процентів, умовно нарахованих на суму
поворотної фінансової допомоги, що
залишається неповерненою на кінець
звітного періоду, у розмірі облікової
ставки НБУ, розрахованої за кожний день
фактичного використання такої
поворотної фінансової допомоги.

Колегія суддів в повному обсязі
підтримує позицію суду першої
інстанції, що постановами Кабінету
Міністрів України від 2 березня 2011 року
№174 «Про питання обліку
заборгованості, в тому числі
простроченої, перед державою за
кредитами, залученими державою або під
державні гарантії, бюджетними
позичками/фінансовою допомогою,
наданими Міністерством фінансів у
1993-1998 роках, нарахування пені та
списання безнадійної заборгованості»;
«Про забезпечення
сільськогосподарських
товаровиробників
матеріально-технічними та фінансовими
ресурсами в 1999 році від 10 грудня 1998 року
№1953», Наказом ДПА України від 18 липня
№276; «Про затвердження Інструкції про
порядок ведення органами державної
податкової служби оперативного обліку
платежів до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється
органами державної податкової служби
України» ставки та порядок нарахування
пені не передбачені.

Статтею 1 закону України «Про списання
та реструктуризацію заборгованості зі
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів) платників податків у зв'язку
з реформуванням сільськогосподарських
підприємств», визначено, що списання з
колективних та інших
сільськогосподарських підприємств
усіх форм власності і господарювання, а
також з колективних та інших
сільськогосподарських підприємств,
які реформувалися у приватні
(приватно-орендні) підприємства,
фермерські господарства, господарські
товариства, сільськогосподарські
кооперативи, інші суб'єкти
господарювання (далі - приватні
формування) та стали правонаступниками
цих підприємств або щодо яких прийнято
рішення про їх ліквідацію, суми
заборгованості зі сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів) до
бюджетів усіх рівнів, у тому числі
реструктурованої відповідно до
чинного законодавства, з урахуванням
сум заборгованості зі сплати пені (крім
сум пені, нарахованих за порушення
строків розрахунків за здійснення
операцій у сфері зовнішньоекономічної
діяльності), штрафних та фінансових
санкцій, нарахованих відповідно до
законодавства, за станом на 1 травня 2000
року.

Положеннями статті 2 зазначеного
Закону передбачено, що списання
заборгованості по податках до
Державного бюджету України, а також
нараховані на них пені та штрафи станом
на 1 травня 2000 року заготівельним,
переробним і обслуговуючим
підприємствам за надані відповідними
рішеннями Уряду України 1996 - 1999 років і
не повернуті позички на
матеріально-технічні ресурси
сільськогосподарським
товаровиробникам, вказаним в статті 1
цього Закону.

В матеріалах справи відсутні докази на
підтвердження підстав та ставок
нарахування пені, а договорами не
передбачено відповідальності боржника
у вигляді неустойки, у зв'язку з чим
нарахування пені є протиправним, а
вимога позивача про стягнення пені за
порушення строків повернення
фінансової допомоги у розмірі 28311,89 грн.
необґрунтованою.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд першої інстанції вірно застосував
норми матеріального права, правову
позицію з приводу яких аргументовано
виклав в мотивувальній частині
оскаржуваного апелянтом рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 158, 160, 167, 195, 196, 198, 199,
200, 205, 206, 212, 254, КАС України, колегія
суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача
Тетіївської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 22 квітня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено
10.07.2014 року.

Головуючий суддя:
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Оксененко О.М.

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Оксененко О.М.