Справа № К/9991/14975/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" серпня 2014 р. м. Київ
К/9991/14975/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Кочана В.М., Швеця В.В.,

розглянувши в порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення праці та
соціального захисту населення
Новозаводської районної у м. Чернігові
ради про визнання дій неправомірними
та стягнення коштів за касаційною
скаргою управління праці та
соціального захисту населення праці та
соціального захисту населення
Новозаводської районної у м. Чернігові
ради на постанову Новозаводського
районного суду м. Чернігова від 9 лютого
2009 року та постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 4 березня 2010 року,

в с т а н о в и л а:

9 грудня 2008 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог
зазначала, що є матір'ю малолітньої
дитини, тому відповідно до статті 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» має право на допомогу
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.
Проте управління праці та соціального
захисту населення Новозаводської
районної у м. Чернігові ради проводило
нарахування та виплату вказаної
допомоги в меншому розмірі. Просила
визнати неправомірними дії
відповідача щодо призначення,
нарахування та виплати позивачу
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірах по 130 грн в 2007, 2008 роках;
зобов'язати відповідача призначити
позивачу відповідно до статті 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку в
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років, встановленого
законом України про Державний бюджет
України на 2008 рік, що дорівнює з 1 січня -
526 грн, з 1 квітня - 538 грн, з 1
липня - 540 грн, з 1 жовтня - 557 грн,
щомісячно з наступним перерахунком у
разі підвищення прожиткового мінімуму
для дітей віком до 6 років на доньку
позивача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути
з відповідача на користь позивача
недоотриману суму допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі 7221,51 грн за
2007, 2008 роки; стягнути з відповідача
моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

Постановою Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 9 лютого 2009 року
позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано неправомірними дії управління
праці та соціального захисту населення
Новозаводської районної у м. Чернігові
ради щодо призначення, нарахування та
виплати позивачу суми допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Стягнуто з управління праці та
соціального захисту населення
Новозаводської районної у м. Чернігові
ради на користь ОСОБА_1 невиплачений
розмір допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку за
грудень 2007 року в розмірі 359,12 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 4 березня 2010
року апеляційні скарги управління
праці та соціального захисту населення
Новозаводської районної у м. Чернігові
ради та ОСОБА_1 задоволено частково.
Постанову Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 9 лютого 2009 року
змінено, виклавши абзаци другий та
третій резолютивної частини постанови
в новій редакції.

Визнано неправомірними дії управління
праці та соціального захисту населення
Новозаводської районної у м. Чернігові
ради щодо відмови в перерахунку та
виплаті ОСОБА_1 щомісячної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 9 грудня 2007
року по 31 грудня 2007 року.

Зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
Новозаводської районної у м. Чернігові
ради здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
відповідно до статті 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
з 9 грудня 2007 року по 31 грудня 2007
року з урахуванням розміру
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років, встановленого статтею 62
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» на відповідні
місяці.

В решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

Вказуючи на допущені, на думку
управління праці та соціального
захисту населення Новозаводської
районної у м. Чернігові ради, судами
неповне з'ясування обставин, які мають
значення у справі, та порушення норм
чинного матеріального законодавства,
що призвело до неправильного вирішення
даного спору, відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та ухвалити нове
судове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті судами
першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_1 є матір'ю
малолітньої дитини ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та відповідно до статті 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» має право на виплату
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до частини першої статті 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року
№ 2811-ХII в редакції, чинній на час
виникнення правовідносин, допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Згідно з пунктом 3 розділу VIII
«Прикінцеві положення» Закону № 2811-ХII
розмір державної допомоги сім'ям з
дітьми, передбаченої статтею 15 цього
Закону, визначається Верховною Радою
України в законі про Державний бюджет
України на відповідний рік у
відсотковому відношенні до
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку з поступовим
наближенням до прожиткового мінімуму,
але при цьому не може бути нижчим за
величину, що дорівнює 25 відсоткам
зазначеного прожиткового мінімуму, а з
1 січня 2006 року - 50 відсоткам цього
прожиткового мінімуму.

Пунктом 14 статті 71 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік» від
19 грудня 2006 року № 489-V дію частини
першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII
«Прикінцеві положення» Закону № 2811-ХII
було зупинено на 2007 рік.

При нарахуванні та виплаті позивачу
цього виду державної допомоги у 2007 році
відповідач керувався абзацом третім
частини другої статті 56 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007
рік», яким передбачено, що у 2007 році
допомога при народженні дитини та по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» здійснюється за рахунок
коштів відповідної субвенції з
державного бюджету місцевим бюджетам у
розмірі, що дорівнює різниці між 50
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для непрацездатних, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 90
гривень для незастрахованих осіб та не
менше 23 відсотків прожиткового
мінімуму, встановленого для
працездатних осіб, для застрахованих
осіб, у порядку встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнано
такими, що не відповідають Конституції
України, зокрема, абзац третій частини
другої статті 56, пункт 14 статті 71 «Про
Державний бюджет України на 2007 рік».

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Отже, в період з 9 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року відповідач був
зобов'язаний нараховувати та
сплачувати позивачу допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі,
встановленому статтею 15 та пунктом 3
розділу VIII «Прикінцеві положення»
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми».

Підпунктами 7, 8 пункту 23 розділу ІІ
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
від 28 грудня 2007 року № 107-VI
частину першу статті 15 та пункт 3
розділу VIII «Прикінцеві положення»
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» було змінено.

Відповідно до нової редакції частини
першої статті 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень.

Згідно з новою редакцією пункту 3
розділу VIII «Прикінцеві положення»
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі, що дорівнює
різниці між: з 1 січня 2008 року - 50
відсотками, з 1 січня 2009 року - 75
відсотками, з 1 січня 2010 року - 100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців.

На виконання Закону № 2811-XII Кабінет
Міністрів України постановою від
27 грудня 2001 року № 1751 затвердив
Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми.

Відповідно до пункту 22 Порядку з
урахуванням змін, внесених постановою
Кабінету Міністрів України від 22
лютого 2008 року № 57, допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку виплачується у
розмірі, що дорівнює різниці між: з 1
січня 2008 р. - 50 відсотками, з 1 січня 2009 р.
- 75 відсотками, з 1 січня 2010 р. - 100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менш як
130 гривень.

Зазначена норма Закону № 107-VI
неконституційною не визнавалась.

Враховуючи викладене, суди попередніх
інстанцій прийшли до вірного висновку
щодо правомірності дій відповідача в
2008 році, оскільки виплата передбаченої
статтею 15 Закону № 2811-XII допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в зазначеному році
здійснювалася у розмірах і порядку,
визначених Порядком призначення і
виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 27
грудня 2001 року № 1751 (у редакції, чинній
на час виникнення спірних відносин).

Частиною другою статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин) для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлювався річний строк.

Відповідно до положень частини першої
статті 100 Кодексу адміністративного
судочинства України в тій же редакції
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Позивач дізналася або повинна була
дізнатись про порушення свого права з
дати отримання допомоги у меншому
розмірі, ніж визначено законом, після
винесення Рішення Конституційного
Суду України від 9 липня 2007 року №
6-рп/2007, про що вона й зазначала у
позовній заяві. Позивач, яка отримувала
допомогу з травня 2007 року, звернулася
до суду з позовом 9 грудня 2009 року, тобто
з пропущенням річного строку щодо
частини позовних вимог, клопотання про
поновлення строку звернення до суду не
заявляла. Відповідач у запереченнях на
позов наполягав на застосуванні статті
99 Кодексу адміністративного
судочинства України (а.с.19).

Враховуючи викладене, суди першої та
апеляційної інстанцій прийшли до
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог за період з
9 липня 2007 року по 8 грудня 2007 року в
зв'язку з пропущенням позивачем строку
звернення до суду, оскільки на цьому
наполягав відповідач.

Апеляційний суд, правомірно змінив
резолютивну частину рішення суду
першої інстанції, що ухвалив рішення, у
якому обчислив та визначив конкретний
розмір допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку,
належний до виплати позивачу, чим
фактично виконав повноваження,
покладені на управління праці та
соціального захисту населення праці та
соціального захисту населення
Новозаводської районної у м. Чернігові
ради, чого робити був не вправі.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводами касаційної скарги висновки,
викладені в судових рішеннях, не
спростовуються, підстави для їх
скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення праці та
соціального захисту населення
Новозаводської районної у м. Чернігові
ради залишити без задоволення, а
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 4 березня 2010
року та змінену постанову
Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 9 лютого 2009 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Кочан В.М.

Швець В.В.