Справа № 2а-9171/11/2670
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05 серпня 2014 року 09 год. 45
хв. № 2а-9171/11/2670

Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Данилишин В.М.
розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом прокурора Солом'янського
району міста Києва до виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації), треті особи: товариство
з обмеженою відповідальністю
"Трансекспо плас", комунальне
підприємство Київської міської ради
"Київтранспарксервіс" та комунальне
підприємство Київської міської ради
"Київдорсервіс", про визнання
протиправним та скасування рішення
відповідача.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
31 серпня 2011 року відмовлено повністю у
задоволенні позову прокурора
Солом'янського району міста Києва (далі
- позивач) до Київської міської
державної адміністрації (далі -
відповідач), третя особа: товариство з
обмеженою відповідальністю
"Трансекспо плас" (далі - третя особа-1),
про визнання протиправним та
скасування розпорядження відповідача
від 04 серпня 2009 року № 875 "Про заходи
щодо впорядкування руху транспорту та
створення сприятливих умов для прийому
гостей та відвідувачів міста в рамках
підготовки та проведення в Україні
фінальної частини чемпіонату Європи 2012
року з футболу" (далі - оскаржуване
розпорядження).

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 березня
2012 року постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
31 серпня 2011 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 02 квітня 2014 року постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 31 серпня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 березня
2012 року скасовано, а справу направлено
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Справа до Окружного адміністративного
суду міста Києва надійшла 22 травня
2014 року та, відповідно до Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, для її нового розгляду і
вирішення 26 травня 2014 року визначено
суддю Данилишина В.М.

Ухвалою суду від 27 травня 2014 року
уточнено правильне найменування
відповідача, яким є виконавчий орган
Київської міської ради (Київська
міська державна адміністрація) (далі -
відповідач), справу прийнято до
провадження та її призначено до
розгляду у судовому засіданні.

У судовому засіданні 18 червня 2014 року
судом, згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 53 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), до участі у справі
як третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору,
залучено: на стороні позивача -
комунальне підприємство Київської
міської ради "Київтранспарксервіс"
(далі - третя особа-2), на стороні
відповідача - комунальне підприємство
Київської міської ради "Київдорсервіс"
(далі - третя особа-3).

У судовому засіданні 23 червня 2014 року
судом прийнято ухвалу про витребування
додаткових письмових доказів у
відповідача та третьої особи-3.

У ході судового розгляду справи
представники позивача підтримали
позов та разом із представником
третьої особи-2 просили задовольнити
його повністю.

Представник відповідача не визнав
позов та разом із представником
третьої особи-3 просили відмовити у
його задоволенні повністю.

Представник третьої особи-1 у судові
засідання не прибув, хоча про дати, час
та місце судового розгляд справи третя
особа-1 повідомлена належним чином,
заява про розгляд справи за
відсутності її представника до суду не
надійшла.

Представник третьої особи-2 у судове
засідання 14 липня 2014 року також не
прибув, хоча про дату, час та місце
судового розгляду справи повідомлений
належним чином, заява про розгляд
справи за відсутності представника
третьої особи-2 до суду не надійшла.

Враховуючи викладені обставини та
зважаючи на достатність наявних у
матеріалах справи доказів для розгляду
та вирішення справи по суті, у судовому
засіданні 14 липня 2014 року судом,
відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України,
прийнято рішення про подальший розгляд
та вирішення справи у порядку
письмового провадження, про що третю
особу-1 та третю особу-2 повідомлено
письмово.

Оцінивши належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у матеріалах справи доказів у
їх сукупності, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Зі змісту ухвали Вищого
адміністративного суду України від 02
квітня 2014 року вбачається, що рішення
судів попередніх інстанцій скасовано у
зв'язку з тим, що при вирішенні спору
суд першої інстанції порушив норми
процесуального права і неправильно
застосував норми матеріального права,
а суд апеляційної інстанції на
виявлені порушення не звернув уваги.

Суди першої та апеляційної інстанцій
залишили поза увагою те, що
оскаржуваним розпорядженням
відповідач змінив статус окремих
майданчиків для платного паркування,
якими є площі перед Центральним та
Південним залізничними вокзалами, на
"зони обмеженого руху для в'їзду
транспортних засобів зі шлагбаумним
регулюванням" та позбавив третю особу-2
повноважень у питаннях розробки схеми
організації дорожнього руху на цих
майданчиках, їх узгодження з
відповідними службами, експлуатації
цих майданчиків для платного
паркування, передачі права
користування ними третім особам та
отримання плати за користування цими
майданчиками. При цьому, надав такі
повноваження, а також повноваження
щодо погодження тарифів на послуги з
користування цими майданчиками іншому
комунальному підприємству - третій
особі-3, якій такі функції взагалі не
властиві, оскільки основними напрямами
її діяльності, згідно з рішенням
Київської міської ради від 27 листопада
2003 року № 216/1090 "Про заходи щодо
поліпшення роботи по організації
дорожнього руху, розвитку мережі
паркінгів, автостоянок, місць для
паркування та інших об'єктів
дорожнього сервісу в місті Києві", є:
впровадження та експлуатація
автоматизованих систем управління
дорожнім рухом та паркуванням
транспортних засобів; замовлення
проектування, будівництво,
експлуатація технічних засобів
регулювання дорожнього руху,
паркінгів, автостоянок, платних місць
паркування та інших об'єктів
дорожнього сервісу; залучення
необхідних інвестицій для розвитку
об'єктів дорожнього сервісу;
транспортування, зберігання,
утилізація покинутого та безхазяйного
автотранспорту; координація та
сприяння діяльності районних у місті
Києві комунальних підприємств по
паркуванню та зберіганню транспортних
засобів.

Враховуючи позицію, викладену в ухвалі
суду касаційної інстанції від 02 квітня
2014 року, на новому розгляді справи
судом першої інстанції, у тому числі
додатково, з'ясовано наступні
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи.

Так, 04 серпня 2009 року відповідачем
прийнято оскаржуване розпорядження.

На оскаржуване розпорядження 14 квітня
2011 року позивачем внесено протест від
14 квітня 2011 року № 2964вих-11, оскільки
умовою дійсності оскаржуваного
розпорядження є дотримання та
виконання вимог чинного законодавства,
а також контроль за його виконанням, у
той час, як, всупереч рішенням
Київської міської ради від 15 березня
2007 року № 261/922, від 26 червня 2007 року №
930/1591 та від 25 грудня 2008 року №
1051/1051, третьою особою-3 зона обмеженого
руху для в'їзду транспортних засобів зі
шлагбаумним регулюванням на площах
біля Центрального та Південного
залізничних вокзалів використовується
як паркувальний майданчик. Крім того,
третьою особою-3, без укладеного
договору із третьою особою-2, укладено
договір із третьою особою-1 на
облаштування автостоянки на
зазначеній території (договір від 01
грудня 2010 року № Д/3-239).

Внесеним протестом відповідачу
запропоновано скасувати оскаржуване
розпорядження.

За результатами розгляду внесено
протесту позивача повідомлено про
недоцільність скасування
оскаржуваного розпорядження.

Суд погоджується з доводами
представників позивача щодо наявності
підстав для задоволення позову,
виходячи з оцінки наявних у матеріалах
справи доказів та аналізу наступних
норм і обставин.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 101 Закону
України "Про столицю України -
місто-герой Київ", виконавчим органом
Київської міської ради є Київська
міська державна адміністрація, яка
паралельно виконує функції державної
виконавчої влади, що є особливістю
здійснення виконавчої влади в місті
Києві.

Згідно з п.п. 1 та 4, п. "а" ст. 30 Закону
України "Про місцеве самоврядування",
до відання виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад
належать повноваження щодо: управління
об'єктами житлово-комунального
господарства, побутового,
торговельного обслуговування,
транспорту і зв'язку, що перебувають у
комунальній власності відповідних
територіальних громад, забезпечення їх
належного утримання та ефективної
експлуатації, необхідного рівня та
якості послуг населенню, реєстрація
житлово-будівельних і гаражних
кооперативів; прийняття рішень про
організацію стоянок автомобільного
транспорту, здійснення контролю за їх
діяльністю відповідно до закону.

Відповідно до ст.ст. 5, 6 Закону України
"Про дорожній рух", до компетенції
органів законодавчої та виконавчої
влади Республіки Крим, областей та міст
республіканського підпорядкування у
сфері дорожнього руху належить:
прийняття нормативних актів з питань
дорожнього руху та його безпеки, за
винятком тих, що належать до
компетенції Верховної Ради України,
Кабінету Міністрів України,
забезпечення розвитку мережі місцевих
автомобільних доріг, вулиць та
залізничних переїздів, їх утримання та
охорони, затвердження регіональних
програм розвитку дорожнього руху та
його безпеки, керівництво діяльністю
по організації дорожнього руху,
організація забезпечення
індивідуальних власників транспортних
засобів платними стоянками та
колективними гаражами.

До компетенції міської та районної
Ради народних депутатів і міської та
районної виконавчої влади у сфері
дорожнього руху, зокрема, належить
організація дорожнього руху на
території міста і району згідно з
відповідними генеральними планами,
проектами детального планування та
забудови населених пунктів,
автоматизованих систем керування
дорожнім рухом, комплексних
транспортних схем і схем організації
дорожнього руху та з екологічно
безпечними умовами.

Тобто, як вбачається з вище викладених
норм, виконавчий орган Київської
міської ради (Київська міська державна
адміністрація) має право на прийняття
нормативних актів з питань
впорядкування та організації
дорожнього руху та забезпечення
належного рівня та якості надання
послуг населенню в цій сфері.

Поряд з цим, згідно з п. 3 рішення
Київської міської ради від 26 червня 2007
року № 930/1591 "Про вдосконалення
паркування автотранспорту в м. Києві",
третю особу-2 визначено єдиним
оператором з паркування транспортних
засобів, стягнення паркувального збору
та виготовлення єдиних абонементних
талонів з паркування автомобільного
транспорту.

Іншим рішенням Київської міської ради
від 25 грудня 2008 року № 1051/1051 "Про
Правила благоустрою міста Києва»,
зокрема, його п. 17.3.1 Розділу XVII "Правила
паркування транспортних засобів у
місті Києві" передбачено, що платні
місця для паркування транспортних
засобів (далі - майданчики для платного
паркування) призначені для тимчасової
стоянки транспортного засобу зі
стягненням плати за паркування у
відведених або спеціально обладнаних
місцях без відповідальності за
збереження транспортного засобу або з
такою відповідальністю, якщо можливе
оснащення місця для паркування
транспортних засобів необхідним
обладнанням. Організація та
експлуатація місць платного
паркування транспортних засобів
здійснюється лише оператором або
підприємствами, з якими оператор уклав
відповідний договір.

Пунктом 17.3.3 цього ж рішення визначено,
що оператор розробляє схеми
організації дорожнього руху за
погодженням з УДАІ ГУ МВС України в
місті Києві (при розташуванні місць для
паркування в межах червоних ліній
міських вулиць і доріг), Головним
управлінням транспорту виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації), а в випадках
необхідності їх розміщення: в межах
шляхопроводів, на тротуарах (при
заниженні їх бордюрного каменя) - з КП
"Київавтодор"; в межах міжквартальних
територій - з КП "УЖГ" або КП "ШЕУ"
виконавчих органів районних у місті
Києві рад (районних у місті Києві
державних адміністрацій); на вулицях та
в районі об'єктів відповідно
постійного руху та відвідування осіб,
яких охороняють відповідно до чинного
законодавства, - з Управлінням
державної охорони. Після затвердження
схеми організації дорожнього руху, у
встановленому цими Правилами порядку,
оператор зобов'язаний повідомити третю
особу-3 про встановлені дорожні знаки.

Як уже зазначено вище, 04 серпня 2009 року
відповідачем прийнято оскаржуване
розпорядження, п.п. 2.1 та 2.3 п. 2 якого
третій особі-3 доручено у місячний
строк розробити та погодити з УДАІ ГУ
МВС України в місті Києві, Комунальною
службою перевезень виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) та
подати на затвердження Головному
управлінню транспорту виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) схеми організації
дорожнього руху перед Центральним та
Південним залізничними вокзалами та на
під'їздах до них, з метою врегулювання
руху транспортних засобів у зонах
обмеженого руху для в'їзду
транспортних засобів зі шлагбаумним
регулюванням, а також розробити та
погодити з Головним управлінням з
питань цінової політики виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) тарифи на послуги з
користування такими зонами.

При цьому, п. 4 оскаржуваного
розпорядження третю особу-3 визначено
замовником на виконання робіт,
зазначених у його пп. 2.2 та 2.4, та
оператором із забезпечення заїзду до
зон обмеженого руху для в'їзду
транспортних засобів зі шлагбаумним
регулюванням на площах біля
Центрального та Південного
залізничних вокзалів, а його п. 5, шляхом
внесення змін до розпорядження
Київської міської державної
адміністрації від 11 червня 2001 року № 1158
(із змінами та доповненнями), площі біля
Центрального та Південного
залізничних вокзалів виключено з
Переліку місць платного паркування
транспортних засобів у Солом'янському
районі міста Києва, які відведено для
експлуатації єдиному оператору -
третій особі-2.

Пізніше, 01 грудня 2010 року, на підставі
оскаржуваного розпорядження, та,
керуючись Правилами паркування
транспортних засобів у місті Києві,
затвердженими рішенням Київської
міської ради від 25 грудня 2008 року №
1051/1051, третя особа-3 уклала із третьою
особою-1 договір № Д13-239, яким третій
особі-1 надано право на експлуатацію 30
фіксованих місць для відстою автобусів
на вулиці М. Лукашевича (площа перед
Південним вокзалом), відповідно до
погодженої та затвердженої у
встановленому порядку схеми
організації дорожнього руху, з оплатою
вартості використання цих місць для
відстою автобусів у розмірі 90000,00 грн.
на місяць.

Отже, з вище викладених обставин
вбачається, що оскаржуваним
розпорядженням відповідач змінив
статус окремих майданчиків для
платного паркування, якими є площі
перед Центральним та Південним
залізничними вокзалами, на "зони
обмеженого руху для в'їзду
транспортних засобів зі шлагбаумним
регулюванням" та позбавив третю особу-2
повноважень у питаннях розробки схеми
організації дорожнього руху на цих
майданчиках, їх узгодження з
відповідними службами, експлуатації
цих майданчиків для платного
паркування, передачі права
користування ними третім особам та
отримання плати за користування цими
майданчиками.

Поряд з цим, такі повноваження, а також
повноваження щодо погодження тарифів
на послуги з користування цими
майданчиками, надані іншому
комунальному підприємству - третій
особі-3, якій такі функції взагалі не
властиві, оскільки основними напрямами
її діяльності, як уже зазначено вище, є:
впровадження та експлуатація
автоматизованих систем управління
дорожнім рухом та паркуванням
транспортних засобів; замовлення,
проектування, будівництво,
експлуатація технічних засобів
регулювання дорожнього руху,
паркінгів, автостоянок, платних місць
паркування та інших об'єктів
дорожнього сервісу; залучення
необхідних інвестицій для розвитку
об'єктів дорожнього сервісу;
транспортування, зберігання,
утилізація покинутого та безхазяйного
автотранспорту; координація та
сприяння діяльності районних у місті
Києві комунальних підприємств по
паркуванню та зберіганню транспортних
засобів.

Тобто, на підставі оскаржуваного
розпорядження фактично здійснено
передачу права на паркувальну
діяльність та отримання коштів від
паркувальних послуг, щодо конкретних
місць платного паркування
транспортних засобів, особі, яка на
правовому рівні не наділена такими
повноваженнями, оскільки третя особа-3
не є оператором з паркування
транспортних засобів, та стягнення
паркувального збору у розумінні п. 3
рішення Київської міської ради від 26
червня 2007 року № 930/1591.

Таким чином, із системного аналізу вище
викладених норм та обставин суд
прийшов до висновку, що оскаржуване
розпорядження не відповідає нормам
законодавства, чинного на момент його
прийняття, а тому підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71
КАС України, розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

На підставі вище викладених норм та
обставин вбачається, що позов
прокурора Солом'янського району міста
Києва до виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації), треті особи:
товариство з обмеженою
відповідальністю "Трансекспо плас",
комунальне підприємство Київської
міської ради "Київтранспарксервіс" та
комунальне підприємство Київської
міської ради "Київдорсервіс", про
визнання протиправним та скасування
рішення відповідача є обґрунтованим та
таким, що підлягає задоволенню
повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз. У зв'язку з
ухваленням судового рішення на користь
суб'єкта владних повноважень та
відсутністю з його сторони судових
витрат, пов'язаних із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз, судові витрати стягненню з
відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
розпорядження Київської міської
державної № 875 від 04 серпня 2009 року №
875 "Про заходи щодо впорядкування руху
транспорту та створення сприятливих
умов для прийому гостей та
відвідувачів міста в рамках підготовки
та проведення в Україні фінальної
частини чемпіонату Європи 2012 року з
футболу".

Копії постанови направити сторонам та
третім особам (вручити їх
уповноваженим представникам) у порядку
та строки, встановлені ст. 167 КАС
України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України,
постанова може бути оскаржена шляхом
подання до Київського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд міста Києва
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
В.М. Данилишин