Справа № 343/997/13-а 2а/0343/74/13
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 року
Справа №
876/9269/13 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Гудима Л.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Долинському районі
Івано-Франківської області на
постанову Долинського районного суду
Івано-Франківської області від 6 червня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Долинському районі Івано-Франківської
області про визнання неправомірною
відмову в перерахунку пенсії по втраті
годувальника та стягнення
недоплачених коштів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 14.09.2009 року звернулася в суд з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Долинському районі Івано-Франківської
області, в якому просила визнати
неправомірною відмову в перерахунку
пенсії по втраті годувальника, смерть
якого пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, у відповідності до вимог
ст.ст.52, 53, ч.3 ст.54, ч.3 ст.67 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи
із розміру мінімальної пенсії за віком
- прожиткового мінімуму для
непрацездатних відповідно до ст.28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", встановленого Законами
України про Державний бюджет України
на 2006, 2007, 2008, 2009 роки, зобов'язати
провести перерахунок та виплату
призначеної з 01.07.2007 року пенсії
відповідно до ст.ст.52, 53 ч.4 ст.54 ч.3 ст.67
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
виходячи із розміру мінімальної пенсії
за віком - прожиткового мінімуму для
непрацездатних відповідно до ст.28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", встановленого Законами
України про Державний бюджет України
на 2006, 2007, 2008, 2009 роки, зобов'язати
нараховувати та виплачувати пенсію з
01.07.2009 року відповідно до вимог ст.ст.52,
53, ч.3 ст.54, ч.3 ст.67 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи
із розміру мінімальної пенсії за віком
- прожиткового мінімуму для
непрацездатних відповідно до ст.28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", встановленого Законом
України "Про Державний бюджет України
на 2009 рік" в розмірі 498,00 грн., з
наступним перерахунком розміру пенсії
в разі підвищення розміру мінімальної
пенсії за віком.

Постановою Долинського районного суду
Івано-Франківської області від 6 червня
2013 року позов задоволено частково.
Визнано неправомірною відмову
управління Пенсійного фонду України в
Долинському районі Івано-Франківської
області в перерахунку ОСОБА_1 пенсії по
втраті годувальника у відповідності до
вимог ст.ст.49, 50, 52-54, 67 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Долинському районі
Івано-Франківської області провести
ОСОБА_1 перерахунок призначеної їй
пенсії по втраті годувальника, смерть
якого пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, відповідно до ст.ст.49, 50.
52-54, 67 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та п.2 ст.6 Закону України
"Про статус гірських населених
пунктів", виходячи з розмірів
мінімальних пенсій за віком,
встановлених в Законах України про
Державний бюджет України на відповідні
роки, за період з 14.09.2008 року по 31.12.2009
року, а також виплатити недораховані
суми пенсії із врахуванням ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та
виплачених сум. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції УПФ України в
Долинському районі Івано-Франківської
області оскаржило його в апеляційному
порядку. В апеляційній скарзі просить
рішення суду першої інстанції
скасувати і прийняти нове рішення, яким
в задоволенні позову відмовити. Вимоги
за апеляційною скаргою обґрунтовує
тим, що судом першої інстанції були
недостатньо досліджені докази та
обставини справи, рішення постановлено
з порушенням норм матеріального права.
Зазначає, що підстав для задоволення
вимог позивача стосовно проведення їй
перерахунку пенсії по втраті
годувальника виходячи з визначених нею
50% розміру пенсії по II групі
інвалідності та додаткової пенсії за
шкоду завдану здоров'ю відповідно до
ст.51 ч.4. ст.54 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" в той час як Законом
визначений інший порядок обчислення і
призначення пенсії по втраті
годувальника, а саме згідно Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" в суду
не було.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, тому колегія суддів, у
відповідності до ст.197 КАС України,
вважає за можливе розглядати справу в
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що подану апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2, яки помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року та був учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС І категорії,
інвалідом 2 групи, що підтверджується
матеріалами справи, а саме
посвідченням серії НОМЕР_1 від 25.12.1992
року, вкладкою до нього №НОМЕР_2,
випискою з акту огляду у МСЕК до
довідки серії ВТЄ-8 №043463 та свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_3 від 03.05.2007 року
(а.с.9, 40-41).

Згідно з експертним висновком
Львівської регіональної міжвідомчої
експертної комісії по встановленню
причинного зв'язку захворювань та
інвалідності з роботами по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
та їх професійного характеру №10591 від
24.05.2007 року (а.с.10), захворювання, що
призвело до смерті ОСОБА_1, пов'язане з
роботами по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС.

Також встановлено, що при проведенні
розрахунку пенсії ОСОБА_1 відповідачем
застосовано положення постанови KM
України №1 від 03.01.2002 року, згідно якої
розрахунок пенсій, призначених
відповідно до ч.4 ст.54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
проводиться, виходячи з розміру 19,91
грн., а також положення постанов KM
України №894 від 13.07.2004 року "Про
підвищення розмірів пенсій,
призначених відповідно до ч.4 ст.54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
№1293 від 27.12.2005 року "Про збільшення
розмірів пенсій деяким категоріям
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", №530 від
28.05.2008 року "Про деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян".

Крім того позивач має статус особи, що
працює, проживає або навчається на
території населеного пункту, якому
надано статус гірського.

Задовольняючи частково позов суд
першої інстанції виходив з того, що
проведення відповідачем розрахунку
пенсії ОСОБА_1 згідно положень постанов
Кабінету Міністрів України є
безпідставним і таким, що звужує обсяг
передбачених законом прав позивачки.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами при перерахунку
пенсії ОСОБА_1 відповідач повинен
керуватися положеннями ст.ст. 52, 53, 54, 67
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи"та Законом України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", Законом
України "Про Державний бюджет України
на 2009 рік".

Колегія суддів погоджується з таким
висновком, вважаючи, що він відповідає
нормам матеріального права та
фактичним обставинам справи з огляду
на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Згідно з положенням ч.4 ст.9 КАС України
у разі невідповідності
нормативно-правового акту Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховоної Радою України, або
іншому правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Таким чином, колегія суддів вважає
правильним висновок суду першої
інстанції, щодо необхідності при
вирішенні даного спору застосувати
ст.54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", як нормативний акт, який
має вищу юридичну силу над
підзаконними нормативними актами.

Відповідно до ст.54 ч.4 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" розмір
пенсії для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим по
другій групі інвалідності як 8
мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачено, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.

В ст.54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" зазначено, що розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначається
на момент виплати пенсії згідно із
законом про Державний бюджет України і
не може коригуватися іншими
нормативно-правовими актами.

Крім того, в п.2 ст.6 Закону України "Про
статус гірських населених пунктів в
Україні" зазначено, що розмір державних
пенсій, стипендій, всіх передбачених
чинним законодавством видів державної
матеріальної допомоги громадянам, які
одержали статус особи, що працює,
проживає або навчається на території
населеного пункту, якому надано статус
гірського, збільшується на 20%.

Згідно ч.2 ст.99 КАС України, в редакції
яка діяла на час звернення позивачки до
суду, для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Як видно з матеріалів справи, позивач
отримує пенсію по втраті годувальника
27.07.2007 року, однак з адміністративним
позовом до суду звернулася тільки
14.09.2009 року вже після пропуску річного
стром звернення до адміністративного
суду та не навела поважних причин його
пропуску. Одночасно на факт пропущення
позивачем вказаного строку вказує
відповідач як на підставу для відмови у
задоволенні позову.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає правильним висновок, що позовні
вимоги за період з 27.07.2007 року по 13.09.2008
року задоволенню не підлягають, а
підстав для відмови в задоволенні
вимог щодо нарахування та виплати
пенсії починаючи з 14.09.2008 року немає,
відповідно такі задоволені правомірно.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
ухвалив законне і обґрунтоване рішення
з дотриманням норм матеріального
права, а доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують і така
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205 ч.1
п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Долинському
районі Івано-Франківської області
залишити без задоволення, а постанову
Долинського районного суду
Івано-Франківської області від 6 червня
2013 року у справі №343/997/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя
Д.М. Старунський

Судді
В.М. Багрій

Л.Я. Гудим