Справа № 2-а-3251/11/0206
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-3251/11/0206
Головуючий у 1-й інстанції: Клапоущак С.
Суддя-доповідач: Граб Л.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Граб Л.С.

суддів: Драчук Т. О. Загороднюка А.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Замостянському районі м. Вінниці на
постанову Замостянського районного
суду м.Вінниці від 02 серпня 2011 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до департаменту праці і
соціального захисту населення
Вінницької міської ради про
перерахунок пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

В травні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
департаменту праці та соціального
захисту населення і охорони здоров'я
Вінницької міської ради, в якому просив
визнати неправомірними дії
відповідача щодо виплати йому грошової
компенсації на оздоровлення за 2010 та 2011
рік, що є меншим, ніж передбачено ст. 48
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи; визнати неправомірними дії
Департаменту праці Вінницької міської
ради щодо відмови у виплаті йому
одноразової компенсації учасникам
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС;
стягнути з відповідача недоотриману
суму грошової компенсації на
оздоровлення за 2010, 2011 рік, виходячи з
розміру чотирьох мінімальних
заробітних плат; стягнути з
відповідача на його користь суму
компенсації за встановлення 3 групи
інвалідності в розмірі 30 мінімальних
заробітних плат.

Постановою Замостянського районного
суду м. Вінниці від 02 серпня 2011 року
позов задоволено частково: визнано
неправомірними дії департаменту праці
і соціального захисту населення
Вінницької міської ради щодо виплати
ОСОБА_2 щорічної допомоги на
оздоровлення за 2011 рік в меншому
розмірі, ніж передбачено ст. 48 Закону
України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи";
визнано неправомірними дії
департаменту праці і соціального
захисту населення Вінницької міської
ради щодо відмови у виплаті на користь
ОСОБА_2 одноразової компенсації, як
учаснику ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС, який став інвалідом ІІІ групи,
у розмірі 30 мінімальних заробітних
плат, відповідно до частини 1 статті 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи";
зобов'язано департамент праці і
соціального захисту населення
Вінницької міської ради провести
перерахунок та здійснити виплату
ОСОБА_2 щорічну грошову допомогу на
оздоровлення за 2011 рік, відповідно до
ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" в розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат з
урахуванням виплаченої грошової
допомоги, виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати, яка
складалася на момент встановлення
інвалідності; зобов'язано департамент
праці і соціального захисту населення
Вінницької міської ради виплатити на
користь ОСОБА_2 одноразову компенсацію,
як учаснику наслідків аварії на ЧАЕС,
який став інвалідом III групи,
відповідно до частини 1 статті 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, департамент праці і
соціального захисту населення
Вінницької міської ради подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції від 02 серпня 2011 року та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог повністю,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
судом при ухваленні рішення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про час, дату та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явились.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження, відповідно до пунктів 1, 2
частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, а також
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, давши правову
оцінку обставинам у справі, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апеляційну скаргу слід задовольнити
частково, а постанову Замостянського
районного суду м. Вінниці від 11 липня 2012
року - частково скасувати, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 являється учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
1 категорії, інвалідом 3 групи.

Згідно експертного висновку
Вінницької регіональної міжвідомчої
експертної комісії на засіданні №315
від 05.04.2003 року підтверджено
захворювання позивача, пов'язане з
виконанням обов'язку військової служби
по ліквідації аварії на ЧАЕС.

Відповідно до посвідчення НОМЕР_1,
виданого 22 березня 2004 року управлінням
Пенсійного фонду України в
Замостянському районі м. Вінниці
позивачу встановлена ІІІ група
інвалідності.

Статтею 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачено, що особам, які
є учасниками ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС, інвалідами 3 групи
виплачується щорічна допомога на
оздоровлення в розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат.

Позивач має право на одержання
щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірах визначеними ст. 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Всупереч ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" позивачу щорічна допомога
на оздоровлення виплачувалась
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 року № 562.

З огляду на те, що Закон України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" має вищу юридичну силу в
порівняні з постановою Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 року № 562
позивачу не правомірно виплачували
щорічну допомогу на оздоровлення в
меншому розмірі ніж це передбачено ст.
48 зазначеного Закону.

Таким чином, апеляційна інстанція
приходить до висновку про
правомірність доводів суду першої
інстанції про наявність у позивача
права на перерахунок та виплату
щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірах, визначених ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Однак, що стосується визнання
неправомірними дій відповідача та
стягнення на його користь компенсації
за встановлення 3 групи інвалідності,
колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст.48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (в
редакції Закону N 230/96-ВР від 06.06.96 (далі
Закон N 230/96-ВР) одноразова компенсація
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та
смерть яких пов'язана з
Чорнобильською катастрофою,
виплачується в таких розмірах:
інвалідам I групи - 60 мінімальних
заробітних плат; інвалідам II групи -
45 мінімальних заробітних плат;
інвалідам III групи - 30 мінімальних
заробітних плат; дітям-інвалідам - 10
мінімальних заробітних плат; сім'ям,
які втратили годувальника, - 60
мінімальних заробітних плат; батькам
померлого - 30 мінімальних заробітних
плат.

Виплата здійснюється з мінімальної
заробітної плати, яка склалася на
момент встановлення інвалідності чи
втрати годувальника.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
встановлено, що виплати, зазначені в
цій статті, провадяться протягом
одного місяця з дня встановлення
інвалідності чи смерті потерпілого.

Суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку, що при вирішенні
спірних правовідносин застосуванню
підлягає положення статті 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а не
постанови Кабінету Міністрів України,
які істотно звужують обсяг
встановлених законом прав.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами при
вирішенні даного спору, застосуванню
підлягає саме стаття 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та розмір
мінімальної заробітної плати,
встановлений Законом України про
Державний бюджет на відповідний рік, а
не постанова Кабінету Міністрів
України "Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996 №
836.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС
України (в редакції, що діяла до 30 липня
2010 року) для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлювався річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

З огляду на те, що положення, які
встановлюють строки звернення до
адміністративного суду, є нормами
процесуального права, а також
враховуючи, що за змістом ч. 1 ст. 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи, колегія суддів
доходить висновку, що до спірних
правовідносин підлягає застосуванню
той строк звернення до суду, який був
встановлений на час їх виникнення
(вчинення оскаржуваних дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень).

Відповідно до статті 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Як встановлено із матеріалів справи
(експертного висновку Вінницької
міжвідомчої експертної комісії №315)
позивачу встановлена ІІІ група
інвалідності 22.03.2004 року.

Відповідно до приписів ч.5 ст.48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" одноразова
компенсація виплачується протягом
одного місяця з дня встановлення
інвалідності, а тому перебіг строку
звернення до суду в позивача
починається з 22.04.2004 року, однак позов
подано 30 травня 2011 року, тобто поза
межами шестимісячного строку
звернення до суду.

Відповідно до ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції не в повній мірі відповідає
нормам матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги частково
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені у зазначеній
постанові, у зв'язку з чим є підстави
для її часткового скасування та
прийняття в цій частині нової
постанови про залишення позовної заяви
без розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Замостянському районі м. Вінниці
задовольнити частково .

Постанову Замостянського районного
суду м.Вінниці від 02 серпня 2011 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до департаменту праці і
соціального захисту населення
Вінницької міської ради про
перерахунок пенсії, - скасувати в
частині визнання неправомірними дії
департаменту праці і соціального
захисту населення Вінницької міської
ради щодо відмови у виплаті на користь
ОСОБА_2 одноразової компенсації, як
учаснику ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС, який став інвалідомПІ групи, у
розмірі 30 мінімальних заробітних плат,
відповідно до частини 1 статті 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та
зобов'язання департамент праці і
соціального захисту населення
Вінницької міської ради виплатити на
користь ОСОБА_2 одноразову компенсацію,
як учаснику наслідків аварії на ЧАЕС,
який став інвалідом III групи,
відповідно до частини 1 статті 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" .

В цій частині прийняти нову постанову,
якою позовні вимоги про визнання
неправомірними дії департаменту праці
і соціального захисту населення
Вінницької міської ради щодо відмови у
виплаті на користь ОСОБА_2 одноразової
компенсації, як учаснику ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, який став
інвалідомПІ групи, у розмірі 30
мінімальних заробітних плат,
відповідно до частини 1 статті 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та
зобов'язання департамент праці і
соціального захисту населення
Вінницької міської ради виплатити на
користь ОСОБА_2 одноразову компенсацію,
як учаснику наслідків аварії на ЧАЕС,
який став інвалідом III групи,
відповідно до частини 1 статті 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" залишити
без розгляду.

В решті постанову суду першої
інстанції від 02 серпня 2011 року залишити
без змін.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Граб Л.С.

Судді
Драчук Т. О.

Загороднюк А.Г.