Справа № 287/17/14-а
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
УХВАЛА

іменем України

"26" серпня 2014 р.
Справа № 287/17/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Іваненко Т.В.

суддів:
Кузьменко Л.В.

Охрімчук І.Г.,

при секретарі
Кратюк А. О. ,

за участю:

представника позивача Скрита С.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Олевському районі Житомирської
області на постанову Олевського
районного суду Житомирської області
від "16" липня 2014 р. у справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Олевському районі Житомирської
області до Головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Житомирській
області Слідзевського І.Р. про
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження ,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2014 року Управління Пенсійного
фонду України в Олевському районі
Житомирської області звернулось до
суду з позовом до головного державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Житомирській
області Слідзевського І.Р., в якому
просило визнати неправомірною та
скасувати постанову про відкриття
виконавчого провадження від 23.01.2014 року
ВП №41626949 щодо примусового виконання
виконавчого листа Олевського
районного суду Житомирської області
№2а-1782/10 від 26.03.2012 року про стягнення з
Управління Пенсійного фонду України в
Олевському районі Житомирської
області на користь ОСОБА_5 32364,75 грн.
невиплаченої пенсії за період з 01.04.2010
року по 01.10.2010 року.

Постановою Олевського районного суду
Житомирської області від 16 липня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення норм процесуального та
матеріального права, просить її
скасувати та прийняти нову, якою
позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні доводи та вимоги
апеляційної скарги підтримав. Просив
задовольнити

В судове засідання відповідач не
з'явився. Про час, дату та місце
судового засідання повідомлений
належним чином. В письмових
запереченнях на апеляційну скаргу
просив справу розглядати без участі
представника управління ДВС ГУЮ у
Житомирській області.

Колегія суддів, заслухавши
представника позивача, дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, прийшла до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що на підставі заяви
стягувача про примусове виконання
судового рішення 23.01.2014р. державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Житомирській
області відкрито виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа №2а-1782/10, виданого 26.03.2012 року
Олевським районним судом Житомирської
області, про стягнення з Управління
Пенсійного фонду України в Олевському
районі Житомирської області на користь
ОСОБА_6 32364,75 грн. невиплаченої пенсії за
період з 01.04.2010 року по 01.10.2010 року, ВП №
41626949.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про
виконавче провадження» рішення про
стягнення коштів з державних органів,
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ виконуються
органами, що здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» встановлено, що
держава гарантує виконання рішення
суду про стягнення коштів та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за яким є: державний
орган; державні підприємство, установа,
організація; юридична особа, примусова
реалізація майна якої забороняється
відповідно до законодавства.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» виконання рішень суду
про стягнення коштів, боржником за
якими є державний орган, здійснюється
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду (ч.1). Стягувач за рішенням
суду про стягнення коштів з державного
органу звертається до центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, у строки, встановлені
Законом України «Про виконавче
провадження», із заявою про виконання
рішення суду (ч.2).

Разом з тим, у пункті 3 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень» визначено, що
виконавчі документи за рішеннями суду
про стягнення коштів або рішення суду,
що набрали законної сили, боржниками за
якими є визначені частиною першою
статті 2 цього Закону суб'єкти, які
видані або ухвалені до набрання
чинності цим Законом, подаються до
органу державної виконавчої служби
протягом шести місяців з дня набрання
чинності цим пунктом. Якщо рішення суду
про стягнення коштів або виконавчі
документи за цими рішеннями,
боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, не було подано в строк,
встановлений цим пунктом, це не є
підставою для відмови у виконанні
даного судового рішення.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
дійшов висновків, що постанову про
відкриття виконавчого провадження
державним виконавцем прийнято
відповідно до приписів Закону України
"Про виконавче провадження", тому позов
УПФ задоволенню не підлягає.

Однак, суд першої інстанції залишив
поза увагою ту обставину, що головний
державний виконавець відділу
примусового виконання рішень не є
належним відповідачем у справі.

Так, згідно із ч.3 ст.181 КАС України
відповідачем у справах з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби є відповідний орган державної
виконавчої служби.

Указом Президента України від 6 квітня
2011 року №385/2011 затверджено Положення
про Державну виконавчу службу України,
відповідно до пункту 7 якого ДВС
України здійснює свої повноваження
безпосередньо та через структурні
підрозділи головних управлінь юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі, районних,
міських (міст обласного значення),
районних у містах, міжрайонних та
міськрайонних управлінь юстиції, що
забезпечують реалізацію повноважень
ДВС України.

Частиною 1 статті 3 Закону України "Про
державну виконавчу службу" визначено,
що органами державної виконавчої
служби є:

- Департамент державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України,
до складу якого входить відділ
примусового виконання рішень;

- управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі, до складу яких
входять відділи примусового виконання
рішень;

- районні, районні у містах, міські (міст
обласного значення), міськрайонні
відділи державної виконавчої служби
відповідних управлінь юстиції.

Отже, в цій категорії справ
відповідачами можуть бути лише
вищевказані органи державної
виконавчої служби. Структурні
підрозділи органів державної
виконавчої служби: відділ примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України, відділи примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, головних управлінь
юстиції в областях, містах Києві та
Севастополі - не визначені Законом
України "Про державну виконавчу службу"
як самостійні органи державної
виконавчої служби, що виключає
можливість їхньої участі як
відповідачів у таких справах.

Відповідно до ч.1 ст.52 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд першої інстанції,
встановивши, що з адміністративним
позовом звернулася не та особа, якій
належить право вимоги, або не до тієї
особи, яка повинна відповідати за
адміністративним позовом, може за
згодою позивача допустити заміну
первинного позивача або відповідача
належним позивачем або відповідачем,
якщо це не потягне за собою зміни
підсудності адміністративної справи.

Під час розгляду справи суд першої
інстанції не врахував, що в даній
справі позивач звернувся до
неналежного відповідача та,
розглянувши справу у письмовому
провадженні, не допустив його заміну,
що призвело до порушення норм
процесуального законодавства.

В судовому засіданні, під час розгляду
апеляційної скарги, представник
позивача наполягав на тому, що
відповідачем в даній справі, на його
думку, має бути саме головний державний
виконавець Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Житомирській
області Слідзевський І.Р., який виніс
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

Враховуючи те, що суд першої інстанції
відмовив у задоволенні позовних вимог
до головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області (хоч і з інших
підстав), колегія суддів вважає, що дане
судове рішення може залишатися без
зміни.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Олевському
районі Житомирської області залишити
без задоволення, а постанову
Олевського районного суду
Житомирської області від "16" липня 2014 р.
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.В. Іваненко

судді:
Л.В. Кузьменко

І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення
виготовлено "27" серпня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Управління
Пенсійного фонду України в Олевському
районі Житомирської області
вул.Свято-Миколаївська,31, м.Олевськ,
Житомирська область,11002

3- відповідачу/відповідачам: Головний
державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області Слідзевський І.Р.,
м-н Соборний,1, м.Житомир,10014

- ,