Справа № 813/4255/13-а
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 року
Справа №
876/15509/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Яворського І.О.,

суддів:
Кухтея Р.В., Сеника Р.П.

з участю секретаря судового засідання
Сідельник Г.М.

з участю осіб:

позивача по справі: представника
ОСОБА_1

відповідача по справі: представника
Павлюк Б.З.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції в
Личаківському районі м. Львова на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 19 листопада
2013 року у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної
податкової інспекції в Личаківському
районі м. Львова про скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В
И В:

Позивач, фізична особа-підприємець
ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3) в травні 2013
року звернувся з позовом в суд до
Державної податкової інспекції в
Личаківському районі м. Львова про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
№0/8260 від 24.05.2013 року, №/8261
від 24.05.2013 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач
вказує на те, що висновок відповідача
про перевищення позивачем в 2011 році
суми граничної виручки (понад 500 тис.
грн.) є безпідставним, оскільки внесені
позивачем на розрахунковий рахунок
кошти з призначенням «поповнення
рахунку» не можуть вважатись в
розумінні Указу Президента України
«Про спрощену систему оподаткування,
обліку і звітності суб'єктів малого
підприємництва» № 727/98 виручкою
позивача. Додатково зазначає, що за
позивачем зберігалось право на
застосування спрощеної системи
оподаткування до кінця звітного
періоду, якщо б навіть мав місце факт
перевищення обсягу виручки 500 тис. грн.
Позивач також зазначає, що відповідач
не вказав в акті перевірки у зв'язку з
чим виникла розбіжність між даними
декларації і показниками форми 1 ДФ,
поданими контрагентами позивача до
органу ДПІ, не вказав за якими саме
операціями позивачу донараховано
дохід у розмірі 45 253,50 грн. Зазначає
також, що відповідач не врахував, що у
2012 році позивач отримував доходи не у
зв'язку з підприємницькою діяльністю,
які відображались контрагентами у
формі 1 ДФ, відповідач не вказав в акті
перевірки опису вчинених позивачем
порушень, з покликанням на первинні
документи, не розкрив суми операцій в
результаті яких у позивача виникли не
враховані доходи та завищення витрат.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 19 листопада
2013 року в справі №813/4255/13а
адміністративний позов було
задоволено.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням Державною податковою
інспекцією в Личаківському районі м.
Львова подано апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 19 листопада
2013 року в справі №813/4255/13а та прийняти
нову постанову, якою в задоволенні
адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування своїх апеляційних
вимог, апелянт зазначає, що перевіркою
правильності визначення суми виручки,
відображеної в звітах суб'єкта малого
підприємництва - ФОП ОСОБА_3 - платника
єдиного податку, з даними про суми
валового доходу, встановленими в ході
перевірки, виявлено розбіжності, а саме
за 2011 рік у розмірі 32 340,21 грн., порушення
виникло у зв'язку з неналежним веденням
книги обліку доходів і витрат за 2011 рік.
Апелянт зазначає, що з 01.01.2012 р. позивач
перейшов на загальну систему
оподаткування, перевіркою
правильності визначення суми витрат за
період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р.,
відображеної в декларації про майновий
стан і доходи та розрахунку податкових
зобов'язань з податку на доходи
фізичних осіб, отриманих фізичною
особою - підприємцем від провадження
господарської діяльності, поданих
платником за вищевказаний період та
даними перевірки, встановлено
розбіжність між задекларованими
доходами та виплаченими доходами форми
1ДФ на загальну суму 45 253,50 грн.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія приходить до висновку,
що апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в Личаківському
районі м. Львова необхідно залишити без
задоволення, а оскаржувану постанову
без змін. При цьому колегія суддів
виходить з наступних міркувань.

Судом встановлено, що Державною
податковою інспекцією у Личаківському
районі м. Львова проведено
документальну планову виїзну
перевірку дотримання вимог
податкового та іншого законодавства
ФОП ОСОБА_3 за період з 01.01.2010 року по
31.12.2012 р. за результатами якої складено
акт від 13.05.2013 р. № 210/17-20/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем ст. 1 Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку і звітності
суб'єктів малого підприємництва» від
03.07.1998 року № 727/09 (у редакції Указу
Президента від 28.06.1999 року № 746/99),
перевищення дозволеної межі обсягу 500
тис. грн. у 2011 році; п.п.164.1.1, п.п.164.1.2,
п.п.164.1.3 ст.164, п.167.1 ст.167, п.п.168.1.1, п.п.168.1.2
ст. 168.1 ст. 168, п.177.1 ст. 177 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VІ,
донараховано за 2011 рік податок з
доходів фізичних осіб від здійснення
господарської діяльності, що підлягає
сплаті у бюджет у сумі 5 121,43 грн., за 2012
рік в сумі 13 793,05 грн.; пп. 49.18.5 п.49.18 ст. 49
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. № 2755-VІ (із змінами та
доповненнями), неподання декларації
про отримані доходи за 2011 року.

На підставі акту перевірки ДПІ у
Личаківському районі м. Львова
винесено податкове
повідомлення-рішення від 24.05.2013 року №
0/8260, яким збільшено суму
грошового зобов'язання ФОП ОСОБА_3 з
податку на доходи фізичних осіб, що
сплачується фізичними особами за
результатами річного декларування на
суму 23 643,10 грн., в тому числі 18 914,48 грн.
зобов'язання за основним платежем, 4 728,62
грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями та податкове
повідомлення-рішення від 24.05.2013 р. №
/8261 про сплату податку на доходи
фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування в сумі 170 грн. -
штрафні (фінансові) санкції.

Спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності для суб'єктів малого
підприємництва запроваджено Указом
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку і
звітності суб'єктів малого
підприємництва» від 03.07.1998 року № 727/09
(далі - Указ № 727/98), пункт перший статті 1
якого надає фізичним особам право
перебувати на такій системі
оподаткування за умови, якщо вони
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і у
трудових відносинах з якими, включаючи
членів їх сімей, протягом року
перебуває не більше 10 осіб та обсяг
виручки від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) за рік не
перевищує 500 тис. грн.

Згідно з положенням пункту 4 статті 1
Указу № 727/98 як виручку розуміють суму,
фактично отриману суб'єктом
підприємницької діяльності на
розрахунковий рахунок або (та) в касу за
здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг).

У разі порушення вимог, установлених
статтею 1 цього Указу, платник єдиного
податку повинен перейти на загальну
систему оподаткування, обліку та
звітності починаючи з наступного
звітного періоду (кварталу) (стаття 5
Указу № 727/98).

Перевіркою правильності визначення
суми виручки, відображеної в звітах
малого підприємництва - ФОП ОСОБА_3 -
платника єдиного податку, з даними про
суми валового доходу, встановленими в
ході перевірки, виявлено розбіжності
за 2011 рік в розмірі 32340,21 грн. Перевіркою
встановлено, що позивачем за 2011 рік
досягнуто обсягу виручки від
реалізації продукції в сумі 532 340,21 грн.

Відповідно до Звіту суб'єкта малого
підприємництва - фізичної особи -
платника податку за четвертий квартал
2011 року, поданого позивачем до органу
податкової інспекції, обсяг
задекларованої виручки від реалізації
товарів (робіт, послуг) за 2011 рік
становив 498 808 грн. та відповідає даним
виручки, які в 2011 році відображені
позивачем в Книзі обліку доходів і
витрат (№ 1895 від 14.12.2010 р.).

Як встановлено судом першої інстанції
висновок відповідача про перевищення
позивачем в 2011 році на 32 340,21 грн.
граничної суми виручки ґрунтується на
тому, що відповідач до виручки позивача
в 2011 році зарахував кошти в доларах США,
що вносились позивачем в якості
«поповнення рахунку» та
використовувались в подальшому для
погашення ФОП ОСОБА_3 банківського
кредиту.

Згідно преамбули Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин), цей
Закон визначає загальні засади
функціонування платіжних систем в
Україні, поняття та загальний порядок
проведення переказу коштів в межах
України, а також встановлює
відповідальність суб'єктів переказу.

Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Закону
України «Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) загальні засади
функціонування платіжних систем в
Україні, відносини у сфері переказу
коштів регулюються Конституцією
України, законами України «Про
Національний банк України», «Про банки
і банківську діяльність», «Про
поштовий зв'язок», цим Законом, іншими
актами законодавства України та
нормативно-правовими актами
Національного банку України, а також
Уніфікованими правилами та звичаями
для документарних акредитивів
Міжнародної торгової палати,
Уніфікованими правилами з інкасо
Міжнародної торгової палати,
Уніфікованими правилами по договірних
гарантіях Міжнародної торгової палати
та іншими міжнародно-правовими актами
з питань переказу коштів.

За визначеннями, наведеними у пунктах
1.24, 1.30, 1.35, 1.37 статті 1 Закону України
«Про платіжні системи та переказ
коштів в Україні» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), переказ коштів (далі -
переказ) - рух певної суми коштів з
метою її зарахування на рахунок
отримувача або видачі йому у
готівковій формі. Ініціатор та
отримувач можуть бути однією і тією ж
особою; платіжне доручення -
розрахунковий документ, який містить
доручення платника банку або іншій
установі - члену платіжної системи, що
його обслуговує, здійснити переказ
визначеної в ньому суми коштів зі свого
рахунка на рахунок отримувача;
розрахунковий документ - це документ на
переказ коштів, що використовується
для ініціювання переказу з рахунка
платника на рахунок отримувача;
розрахунково-касове обслуговування -
це послуги, що надаються банком клієнту
на підставі відповідного договору,
укладеного між ними, які пов'язані із
переказом коштів з рахунка (на рахунок)
цього клієнта, видачею йому коштів у
готівковій формі, а також здійсненням
інших операцій, передбачених
договорами.

Згідно положень пунктів 1.7, 1.8
Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 21 січня 2004 року № 22 (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) кошти з рахунків
клієнтів банки списують лише за
дорученнями власників цих рахунків
(включаючи договірне списання коштів
згідно з главою 6 цієї Інструкції) або
на підставі платіжних вимог стягувачів
у разі примусового списання коштів
згідно з главою 5 цієї Інструкції.
Платники та стягувачі оформляють
доручення/розпорядження про списання
коштів з рахунків на відповідних
бланках розрахункових документів,
форма та порядок оформлення яких
визначаються цією Інструкцією.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.8 Інструкції
про безготівкові розрахунки в Україні
в національній валюті, затвердженої
постановою Правління Національного
банку України від 21 січня 2004 року № 22 (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) платіжне
доручення оформляється платником за
формою, наведеною в додатку 2 до цієї
Інструкції, згідно з вимогами щодо
заповнення реквізитів розрахункових
документів, що викладені в додатку 8 до
цієї Інструкції, та подається до банку,
що обслуговує його, не менше ніж у двох
примірниках. Реквізит «Призначення
платежу» платіжного доручення
заповнюється платником так, щоб
надавати повну інформацію про платіж
та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Повноту інформації
визначає платник з урахуванням вимог
законодавства України. Платник
відповідає за дані, що зазначені в
реквізиті платіжного доручення
«Призначення платежу». Банк перевіряє
заповнення цього реквізиту на
відповідність вимогам, викладеним у
цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Як встановлено судом першої інстанції,
згідно реквізитів «Призначення
платежу» кошти, які надійшли на
розрахунковий рахунок позивача у IV
кварталі 2011 року, були спрямовані
позивачем для поповнення обігових
коштів. Податковим органом не надано
доказів наявності в обліку позивача
первинних документів, які б свідчили
про наявність передбачених чинним
законодавством України правових
підстав для оподаткування зазначених
коштів як таких, що є коштами від
реалізації товарів (робіт, послуг).

В постанові Верховного Суду України
від 13 червня 2013 року по справі №21-176а13
колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України дійшла висновку, що
готівкові гроші, отримані позивачем
під звіт на виконання умов договору, не
є виручкою останнього від реалізації
продукції у розумінні положень Указу №
727/98. Обсяг виручки ФОП, що є платником
єдиного податку і здійснює свою
діяльність як комерційний представник
за договором доручення, складається
лише із сум винагороди, яка у періоді,
що перевірявся, не перевищила
визначеного цим Указом граничного
розміру. Операції з передачі позивачем
від продавців (населення) до покупця
(довірителя) зібраного у населення
молока не є операціями з реалізації
позивачем товару, внаслідок яких
отримується виручка.

З цього слідує, що внесені позивачем на
розрахунковий рахунок кошти з
призначенням платежу «поповнення
рахунку» не можуть вважатись в
розумінні Указу № 727/98 виручкою
позивача, оскільки отримані з операцій
не пов'язаних з реалізацією позивачем
товару.

З 01.01.2012 року позивач перейшов на
загальну систему оподаткування.

Перевіркою правильності визначення
суми витрат за період з 01.01.2012 року по
31.12.2012 року, відображеної в декларації
про майновий стан і доходи та
розрахунку податкових зобов'язань з
податку на доходи фізичних осіб,
отриманих фізичною особою -
підприємцем від провадження
господарської діяльності, поданих
платником податку за вищевказаний
період та даними перевірки,
встановлено розбіжність між
задекларованими доходами та
виплаченими доходами форми 1ДФ на
загальну суму 45 253,50 грн.

За твердженнями податкового органу в
2012 році позивач поніс валові витрати в
розмірі 337 203,64 грн. - задекларовано
позивачем 383 903,64 грн.

Відповідач стверджує, що сума
отриманого позивачем в 2012 році доходу
становила 451 690,27 грн. - задекларовано
позивачем дохід в розмірі 406 436,77 грн.

ДПІ у Личаківському районі м. Львова
донараховано позивачу податок з
доходів фізичних осіб від здійснення
господарської діяльності за 2012 рік в
сумі 13 793,05 грн.

Згідно п. 177.1 ст. 177 Податкового кодексу
України доходи фізичних осіб -
підприємців, отримані протягом
календарного року від провадження
господарської діяльності,
оподатковуються за ставками,
визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього
Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та не грошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця (п.177.2 ст. 177 ПК України).

Відповідно до ст. 164 Податкового
кодексу України загальний
оподатковуваний дохід складається з
доходів, які остаточно оподатковуються
під час їх нарахування (виплати,
надання), доходів, які оподатковуються
у складі загального річного
оподатковуваного доходу, та доходів,
які оподатковуються за іншими
правилами, визначеними цим Кодексом.

Загальний місячний оподатковуваний
дохід складається із суми
оподатковуваних доходів, нарахованих
(виплачених, наданих) протягом такого
звітного податкового місяця.

Загальний річний оподатковуваний
дохід дорівнює сумі загальних місячних
оподатковуваних доходів, іноземних
доходів, отриманих протягом такого
звітного податкового року, доходів,
отриманих фізичною особою -
підприємцем від провадження
господарської діяльності згідно із
статтею 177 цього Кодексу, та доходів,
отриманих фізичною особою, яка
провадить незалежну професійну
діяльність згідно із статтею 178 цього
Кодексу.

В акті перевірки не зазначено у зв'язку
з чим виникла розбіжність між даними
декларації і показниками форми 1ДФ,
поданими контрагентами позивача до
органу ДПІ, не вказано за якими саме
операціями позивачу донараховано
дохід.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів, вважає, що апеляційні вимоги
Державної податкової інспекції в
Личаківському районі м. Львова є
неаргументованими та не підлягають до
задоволення.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л
И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в Личаківському
районі м. Львова залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 19
листопада 2013 року в справі №813/4255/13а -
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі, відповідно до
ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий
І.О. Яворський

Судді
Р.В. Кухтей

Р.П. Сеник