Справа № 2а-2272/11/1370
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2014-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 2а-2272/11/1370
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого - судді
з участю секретаря судового засідання
з участю представника позивача Петлюк
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну
справу за позовом Державної
податкової інспекції у Личаківському
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області до
ОСОБА_2 про стягнення податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів,
Державна податкова інспекція у
Личаківському районі м. Львова
звернулась в суд до ОСОБА_2 з позовом
про стягнення з нього податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів в
позовних вимог посилається на те, що
ОСОБА_2 всупереч вимог Закону України
«Про податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів», чинного на момент
виникнення спірних правовідносин, при
першій реєстрації в Україні 09.10.2009 року
автомобіля марки FIAT Ducato, д.н.з.НОМЕР_2, 2000
року випуску, не сплатила податок з
власників транспортних засобів.
Оскільки на рахунок місцевого бюджету
кошти від сплати вказаного податку в
підлягає стягненню в судовому порядку.
Відповідно до статті 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) в порядку
процесуального правонаступництва ДПІ
у Личаківському районі м.
Львова замінено на ДПІ у Личаківському
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області (далі -
ДПІ у Личаківському районі м. Львова).
Представник позивача ДПІ у
Личаківському районі м. Львова Петлюк
Я.В. в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала в повному обсязі з
підстав, викладених у позовній заяві.
Просила позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2, будучи належним
чином повідомленим про дату, час і
місце розгляду справи, в судове
засідання позову не з'явилася.
Відповідно до положень частини
четвертої статті 128 КАС України справа
розглянута на підставі наявних у ній
Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, з'ясувавши обставини, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог та заперечень, дослідивши
докази, якими вони обґрунтовуються,
встановив наступні фактичні обставини
та відповідні їм правовідносини.
Як слідує з листа Відділу
реєстраційно-екзаменаційної роботи
ДАІ при ГУ МВС України у Львівській
області від 31.08.2010 року №9/2074, на ім'я
ОСОБА_2 09.10.2009 року здійснено першу
реєстрацію в Україні вантажного
транспортного засобу марки FIAT Ducato,
д.н.з.НОМЕР_2, 2000 року випуску.
Згідно Розрахунку суми податку з
власників наземних транспортних
засобів, що підлягає сплаті
відповідачем під час здійснення першої
реєстрації вказаних транспортних
засобів в Україні, сума податку
становить 28 000 грн.
Згідно довідки ДПІ у Личаківському
до місцевого бюджету
Личаківського району м. Львова від
як податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин та
Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 04 червня 2014
адміністративний позов ОСОБА_2 до
реєстраційно-екзаменаційної роботи
ДАІ ГУМВСУ у Львівській області про
анулювання державної реєстрації
транспортного засобу задоволено
повністю і скасовано державну
реєстрацію від 09.10.2009 року автомобіля
марки FIAT Ducato, д.н.з.НОМЕР_2, 2000 року
Постанова сторонами в апеляційному
порядку не оскаржувалася і набрала
законної сили.

Вирішуючи спір суд виходив з
наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції
України зобов'язано органи державної
влади та їх посадових осіб діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та Законами України.

До 01 січня 2011 року принципи побудови
системи оподаткування, податки і збори
(обов'язкові платежі) до бюджетів та до
державних цільових фондів, а також
права, обов'язки і відповідальність
платників визначалися Законом України
«Про систему оподаткування» від 25
червня 1991 року № 1251-XII (далі - Закон №
1251-XII).

Поняття податку і збору (обов'язкового
платежу) до бюджетів та до державних
цільових фондів дано у статті 2 цього
Закону, під яким слід розуміти
обов'язковий внесок до бюджету
відповідного рівня або державного
цільового фонду, здійснюваний
платниками у порядку і на умовах, що
визначаються законами України про
оподаткування.

Податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів згідно пункту 10 статті 14
Закону № 1251-XII належить до
загальнодержавних податків.

Законом України «Про податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів»
від 11 грудня 1991 року №1963-XII (далі - Закон
№1963-XII), чинного на момент виникнення
спірних правовідносин, встановлювався
податок з власників деяких наземних і
водних транспортних засобів,
самохідних машин і механізмів як
джерело фінансування будівництва,
реконструкції, ремонту та утримання
автомобільних шляхів загального
користування та проведення
природоохоронних заходів на
водоймищах.

Відповідно до статті 1 Закону №1963-XII
платниками податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів є
підприємства, установи та організації,
які є юридичними особами, іноземні
юридичні особи (далі - юридичні особи), а
також громадяни України, іноземні
громадяни та особи без громадянства
(далі - фізичні особи), які здійснюють
першу реєстрацію в Україні, реєстрацію,
перереєстрацію транспортних засобів
та/або мають зареєстровані в Україні
згідно з чинним законодавством власні
транспортні засоби, які відповідно до
статті 2 цього Закону є об'єктами
оподаткування.

Відповідно до статті 2 цього Закону
об'єктами оподаткування є, зокрема,
автомобілі, призначені для перевезення
не менше 10 осіб, включаючи водія, - код
8702; автомобілі легкові - код 8703;
автомобілі вантажні - код 8704.

Відповідно до статті 3 цього Закону
перша реєстрація в Україні - це
реєстрація транспортного засобу в
Україні, яка здійснюється
уповноваженими державними органами
України вперше щодо цього
транспортного засобу.

Відповідно до частини першої статті 5
Закону №1963-XII вказаний вид податку
сплачувався фізичними особами - перед
проведенням першої реєстрації в
Україні, реєстрацією, перереєстрацією
транспортних засобів, а також перед
технічним оглядом транспортних
засобів щорічно або один раз за два
роки, але не пізніше першого півріччя
року, в якому провадиться технічний
огляд. При цьому сума податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів, що
сплачується фізичними особами,
розраховується саме фізичною особою за
ставками встановленими цим Законом.

Відповідно до частини четвертої цієї
статті фізичні особи - платники податку
зобов'язані пред'являти органам, що
здійснюють першу реєстрацію в Україні,
реєстрацію, перереєстрацію, зняття з
обліку або технічний огляд
транспортних засобів, квитанції або
платіжні доручення про сплату податку
за попередній (у разі здійснення
сплати) та за поточний роки, а платники,
звільнені від сплати цього податку, -
відповідний документ, що дає право на
користування цими пільгами.

В той же час, згідно частини 6 статті 5
Закону №1963-XII і, у разі відсутності
документів про сплату податку або
документів, що дають право на
користування пільгами, перша
реєстрація в Україні, реєстрація,
перереєстрація, зняття з обліку і
технічний огляд транспортних засобів
не провадяться.

Єдиний на території України порядок
державної реєстрації та обліку
автомобілів, та видачі реєстраційних
документів і номерних знаків
встановлено Порядком державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженим
Постановою Кабінету Міністрів України,
від 07.09.1998 р. № 1388 (далі - Порядок).

Цей Порядок є обов'язковим для всіх
юридичних та фізичних осіб, які є
власниками транспортних засобів,
виробляють чи експлуатують їх.

Представники власників транспортних
засобів виконують обов'язки та
реалізують права таких власників у
межах наданих їм повноважень.

Державна реєстрація транспортних
засобів проводиться підрозділами
Державтоінспекції з метою здійснення
контролю, в числі іншого, за
дотриманням законодавства, що визначає
порядок сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів).

Згідно пункту 8 Порядку державна
реєстрація транспортних засобів
проводиться на підставі заяв
власників, поданих особисто, і
документів, що посвідчують їх особу,
підтверджують правомірність
придбання, отримання, ввезення, митного
оформлення (далі - правомірність
придбання) транспортних засобів,
оцінку їх вартості (проводиться
спеціалістом, що пройшов необхідну
підготовку в порядку, встановленому
МВС, Мін'юстом, Мінпромполітики,
Держмитслужбою та Фондом державного
майна, і має відповідні документи),
відповідність конструкції
транспортних засобів установленим
вимогам безпеки дорожнього руху, а
також вимогам, які є підставою для
внесення змін до реєстраційних
документів.

Державна реєстрація транспортних
засобів проводиться за умови сплати їх
власниками передбачених
законодавством податків і зборів
(обов'язкових платежів), а також
внесення в установленому порядку
платежів за проведення огляду
транспортних засобів, державну
реєстрацію (перереєстрацію), зняття з
обліку, відшкодування вартості бланків
реєстраційних документів та номерних
знаків.

Аналіз вказаних норм законодавства
свідчить, що безумовною підставою для
першої реєстрації транспортного
засобу є сплата відповідного податку, і
такий податок сплачується власником
транспортного засобу до реєстрації
цього засобу, а не після.

При розгляді справи встановлено, що
ОСОБА_2 оскаржувала в судовому порядку
реєстрацію на її ім'я 09.10.20109 автомобіля
марки FIAT Ducato, д.н.з.НОМЕР_2, 2000 року
випуску, стверджуючи про те, що вона
ніколи особисто не ввозила зазначений
автомобіль на територію України,
нікому не доручала права ввозити,
розмитнювати та реєструвати в органах
ДАІ цей транспортний засіб, тому
державна реєстрація автомобіля на її
ім'я відбулася без її відома та волі.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 04 червня 2014
року у справі № 2а-11081/11/1370
адміністративний позов ОСОБА_2 до
Львівського відділу
реєстраційно-екзаменаційної роботи
ДАІ ГУМВСУ у Львівській області про
анулювання державної реєстрації
транспортного засобу задоволено
повністю і скасовано державну
реєстрацію від 09.10.2009 року автомобіля
марки FIAT Ducato, д.н.з.НОМЕР_2, 2000 року
випуску.

Згадане судове рішення набрало
законної сили і згідно статті 124
Конституції України та статті 14 КАС
України є обов'язковим до виконання на
всій території України.

Відповідно до частини першої статті 72
КАС України обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Оскільки постановою Львівського
окружного адміністративного суду від 04
червня 2014 року у справі № 2а-11081/11/1370
встановлено протиправність дій
Львівського ВРЕР ДАІ ГУМВСУ у
Львівській області, у зв'язку з чим
скасовано державну реєстрацію від
09.10.2009 року на ім'я ОСОБА_2 автомобіля
марки FIAT Ducato, д.н.з.НОМЕР_2, 2000 року
випуску, відповідач не була власником
транспортного засобу, а отже не мала
обов'язку по сплаті відповідного
податку.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх
сукупності, суд дійшов висновку про
безпідставність позовних вимог
Державної податкової інспекції у
Личаківському районі м. Львова,
тому у задоволенні позову слід
відмовити.

Відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
судові витрати з відповідача не
стягуються.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України суд

п о с т а н о в и в :

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови
відповідно до частини другої статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Хома О.П.

Повний текст постанови виготовлено 15
серпня 2014 року.