Справа № 806/2595/14
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2014 р.
м.Житомир справа №
806/2595/14

категорія 10.2.4

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гуріна Д.М.,

секретар судового засідання Галайба
І.Б.,

за участю: представника позивача -
Щерб'юка Я.В.,

представник відповідача у судове
засідання не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Житомирської обласної
державної телерадіокомпанії до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Житомирі Житомирської області про
визнання незаконними та скасування
рішень

встановив:

5 червня 2014 року до Житомирського
окружного адміністративного суду
звернулась Житомирська обласна
державна телерадіокомпанія із позовом
до Управління Пенсійного фонду України
в м.Житомирі Житомирської області (далі
- УПФУ в м.Житомирі) про визнання
незаконними та скасування рішень від 2
червня 2014 року №132, від 2 червня 2014 року
№131, від 2 червня 2014 року №130, 2 червня 2014
року №129, від 2 червня 2014 №128, від 2
червня 2014 року №127, від 2 червня 2014 року
№126, від 2 червня 2014 року №125, від 2
червня 2014 року №124, від 2 червня 2014 року
№123, від 2 червня 2014 року №122, від 2
червня 2014 року №121, від 2 червня 2014 року
№120, від 2 червня 2014 року №119, від 2
червня 2014 року №118 про застосування
фінансових санкцій за подання до
органів Пенсійного фонду України
недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку.

У позовній заяві Житомирська обласна
державна телерадіокомпанія вказала, що
УПФУ в м.Житомирі було проведено
позапланову перевірку щодо
достовірності відомостей, поданих до
реєстру застрахованих осіб Державного
реєстру загальнообов'язкового
державного соціального страхування за
період з 1 січня 2007 року до 31 грудня 2010
року по ОСОБА_2 За результатами
перевірки відповідачем складено акт
№68 від 2 червня 2014 року. На підставі
вказаного акту перевірки УПФУ в
м.Житомирі прийняті рішення від 2
червня 2014 року №118-№132, якими
застосовано фінансові санкції за
подання недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку у розмірі 4590
грн 00 коп. Просить визнати незаконними
та скасувати рішення від 2 червня 2014
року №118-№132.

Ухвалами судді Житомирського
окружного адміністративного суду від 10
червня 2014 року відкрито провадження у
даній справі та призначено справу до
судового розгляду.

Позивач позовні вимоги підтримав та
просив адміністративний позов
задовольнити у повному обсязі. Пояснив
у судовому засіданні, що звітність до
органів Пенсійного фонду України
подана була вчасно, тому підстав
застосовувати фінансові санкції у
відповідача не було. Крім того в
обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що норми закону, які
були застосовані відповідачем при
прийнятті спірних рішень, а саме: пункт
5 частини 9 статті 106 Закону України від 9
липня 2003 року №1058-ІV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі - Закон України
№1058-ІV), втратили чинність з 1 січня 2011
року у зв'язку з прийняттям Закону
України від 8 липня 2010 року №2464-VІ "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", а тому їх
застосування є неправомірним.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, 24 червня 2014 року
через канцелярію суду подав письмові
заперечення на адміністративний позов,
у яких проти заявлених позовних вимог
заперечує та просить позов залишити
без задоволення, а справу розглядати
без участі представника УПФУ в
м.Житомирі (а.с.34-38).

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, з'ясувавши обставини у справі
та перевіривши їх доказами, приходить
до висновку про задоволення
адміністративного позову з наступних
підстав.

Судом встановлено, що Житомирська
обласна державна телерадіокомпанія
перебуває на обліку як платник
страхових внесків в Управлінні
Пенсійного фонду України в м.Житомирі.

У період з 20 травня 2014 року до 2 червня
2014 року працівниками УПФУ в м.Житомирі
проведено перевірку Житомирської
обласної державної телерадіокомпанії
щодо достовірності відомостей, поданих
до реєстру застрахованих осіб
Державного реєстру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування за період з 1
січня 2007 року до 31 грудня 2010 року по
ОСОБА_2

За результатами перевірки
відповідачем складено акт №68 від 2
червня 2014 року (а.с.11-15). Під час
перевірки встановлено факт подання
неправдивих відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку, а саме:
невірно відображено реєстраційний
номер облікової картки платника
податків з Державного реєстру фізичних
осіб за період 2007 рік, 2008 рік, 2009 рік,
січень-грудень 2010 року, чим порушено
пункт 4 частини 2 статті 17, частину 6
статті 21 Закону України №1058-ІV

На підставі вказаного акту перевірки
начальником УПФУ в м.Житомирі, на
підставі пункту 5 частини 9 статті 106
Закону України №1058-ІV прийняті рішення
від 2 червня 2014 року №118, від 2 червня 2014
року №119, від 2 червня 2014 року №120, 2
червня 2014 року №121, від 2 червня 2014 №122,
від 2 червня 2014 року №123, від 2 червня 2014
року №124, від 2 червня 2014 року №125, від 2
червня 2014 року №126, від 2 червня 2014 року
№127, від 2 червня 2014 року №128, від 2
червня 2014 року №129, від 2 червня 2014 року
№130, від 2 червня 2014 року №131, від 2
червня 2014 року №132 якими до
Житомирської обласної державної
телерадіокомпанії застосовано
фінансові санкції за подання
недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку за 2007-2010 роки
(а.с.16-30).

Надаючи оцінку спірним рішенням, суд
виходить з наступного.

За період до 1 січня 2011 року відносини,
що виникали між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, регулювалися
Законом України №1058-IV. Зазначеним
Законом визначалися платники
страхових внесків, порядок їх
нарахування, обчислення та сплати
страхових внесків, стягнення
заборгованості за цими внесками.

Обов'язок страхувальника подавати
звітність територіальним органам
Пенсійного фонду у строки, в порядку та
за формою, встановленими Пенсійним
фондом було встановлено пунктом 4
частини 2 статті 17 Закону України №1058-IV.

Порядок та строки подачі звітності, в
тому числі, відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку було
визначено "Порядком формування та
подання органам Пенсійного фонду
України відомостей про застраховану
особу, що використовуються в системі
загальнообов'язкового пенсійного
страхування", затвердженим постановою
Пенсійного фонду України від 10 червня
2004 року №7-6, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 10 серпня
2004 року за №1000/9599 (далі - Порядок
№1000/9599). Вказаний порядок, на який
посилається відповідач в акті
перевірки, втратив чинність 1 січня 2010
року.

Відповідальність за подання
недостовірних відомостей органам
Пенсійного фонду України звітності та
відомостей, що використовуються в
системі персоніфікованого обліку, було
встановлено пунктом 5 частини 9 статті
106 Закону України №1058-IV, а саме: за
неподання, несвоєчасне подання,
подання не за встановленою формою або
подання недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку та іншої
звітності, передбаченої
законодавством, до територіальних
органів Пенсійного фонду накладається
штраф у розмірі 10 відсотків суми
страхових внесків, які були сплачені
або підлягали сплаті за відповідний
звітний період, за кожний повний або
неповний місяць затримки подання
відомостей, звітності, але не менше
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а в разі повторного
протягом року такого порушення - у
розмірі 20 відсотків зазначених сум та
не менше 20 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Відповідно до частини 13 статті 106
Закону України №1058-IV про нарахування
пені та накладення штрафів,
передбачених частинами 9 та 10 цієї
статті, посадові особи виконавчих
органів Пенсійного фонду в порядку,
встановленому правлінням Пенсійного
фонду, виносять рішення, які протягом
трьох робочих днів із дня їх винесення
надсилаються страхувальнику, банку чи
організації, яка здійснює виплату і
доставку пенсій; суми пені та штрафів,
передбачених частинами дев'ятою і
десятою цієї статті, підлягають сплаті
страхувальником, банком чи
організацією, яка здійснює виплату і
доставку пенсій, протягом десяти
робочих днів з дня одержання
відповідного рішення.

Отже, вчинення страхувальником дій
(бездіяльності), щодо яких Законом
України №1058-IV, зокрема приписами
частин 1-9 статті 106, до 1 січня 2011 року
було передбачено відповідальність у
вигляді штрафних санкцій, не має
наслідком автоматичного нарахування
штрафних санкцій та обов'язку
страхувальника по сплаті таких санкцій
на відміну від страхових внесків,
нарахування та сплата, яких
здійснюється страхувальником
самостійно. Обов'язковою юридичною
передумовою для сплати штрафних
санкцій є рішення уповноважених
посадових осіб про застосування
штрафних санкцій. Відповідно обов'язок
по сплаті штрафних санкцій нарахованих
органом Пенсійного фонду, виникає у
страхувальника лише після винесення
посадовою особою виконавчих органів
Пенсійного фонду рішення про
застосування відповідних штрафних
санкцій.

З 1 січня 2011 року Законом України №2464-VI
зі статті 106 Закону України №1058-VI були
виключені частини 1-9, які регулювали, в
тому числі, застосування до
страхувальників фінансових санкцій.

Разом з тим, відповідно до абзацу
п'ятого пункту 7 Прикінцевих та
Перехідних положень Закону України
№2464-VI, що набрав чинності з 1 січня 2011
року, стягнення заборгованості зі
сплати страхових внесків за діючими
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
сум штрафних санкцій, нарахованих
та/або не сплачених у період до 1 січня
2011 року, в тому числі страхових внесків,
строк сплати яких на 1 січня 2011 року не
настав, здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Таким чином, органи Пенсійного фонду
після 1 січня 2011 року наділені
повноваженнями щодо стягнення
заборгованості зі сплати відповідних
штрафних санкцій нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі штрафних санкцій, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
за умови винесення посадовою особою
органу Пенсійного фонду рішення про
застосування штрафних санкцій до 1
січня 2011 року.

Застосування після 1 січня 2011 року
штрафних санкцій передбачених
приписами частин 1-9 статті 106 Закону
України №1058-IV, які втратили чинність 1
січня 2011 року, є порушенням принципу
закріпленого частиною другою статті 58
Конституції України, відповідно до
якого, закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Як було встановлено судом, рішення
№118-№132 від 2 червня 2014 року були
винесені відповідачем щодо
правовідносин, які виникли протягом
2007-2010 років, та після набрання чинності
Законом України №2464-VI, яким було
скасовано відповідальність
страхувальника за вчинення
відповідних дій (бездіяльності).

Таким чином, зазначені рішення
винесені відповідачем у порушення
принципу зворотної дії в часі законів
та інших нормативно-правових актів,
оскільки не може бути притягнено до
відповідальності особу на підставі
норми, яка втратила чинність на момент
винесення рішення про притягнення до
відповідальності.

Аналіз наведених норм законодавства
дає підстави вважати, що УПФУ в
м.Житомирі протиправно прийняло
рішення від 2 червня 2014 року №118-№132 про
застосування до позивача фінансових
санкцій за подання недостовірних
відомостей, що використовуються у
системі персоніфікованого обліку на
підставі пункту 5 частини 9 статті 106
Закону України №1058-IV, оскільки
зазначена норма Закону втратила
чинність з 1 січня 2011 року згідно із
Законом України №2464-VI і не діяла на
дату прийняття відповідачем
оскаржуваних рішень.

Відповідно до частини 1 статті 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Верховний Суд України у постанові від 4
червня 2013 року у справі №21-170а13 дійшов
висновку, що нарахування після 1 січня
2011 року управлінням ПФУ на підставі
пункту 5 частини дев'ятої статті 106
Закону №1058-ІV позивачу штрафних
санкцій за несвоєчасне подання
звітності, граничний строк подання
якої настав до цієї дати, є
протиправним. Аналогічний висновок
щодо застосування вищезазначених норм
матеріального права міститься у
постанові Верховного Суду України від
20 листопада 2012 року (№21-367а12).

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Враховуючи
наведене адміністративний позов
задоволенню не підлягає.

Відповідачем не доведено
правомірності прийнятих рішень, а тому
суд задовольняє адміністративний
позов.

Керуючись статями 71, 86, 94, 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
рішення Управління Пенсійного фонду
України в м. Житомирі Житомирської
області від 2 червня 2014 року №118-№132 про
застосування фінансових санкцій за
подання до органів Пенсійного фонду
України недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку.

Постанова набирає законної сили у
порядку встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України та може бути оскаржена до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції за правилами
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Д.М. Гурін

Повний текст постанови виготовлено: 01
липня 2014 р.