Справа № 2а-353/10
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" серпня 2014 р. м.
Київ К/800/14928/14

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівГоляшкіна О. В.,
Донця О. Є.,секретаря судового
засідання Левіної А. А.,

за участю: представника позивача -
Вауліна С. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Головного
управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій в Одеській
області на ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 26 лютого 2014 року у справі за позовом
Головного управління Міністерства
України з питань надзвичайних ситуацій
та у справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи в
Одеській області до Виконавчого
комітету Сергіївської селищної ради,
Сергіївської селищної ради про
визнання дій та рішень протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії,

установив:

В червні 2009 року Головне управління
Міністерства України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи в Одеській
області звернулось з позовом до
Виконавчого комітету Сергіївської
селищної ради, Сергіївської селищної
ради про визнання дій та рішень
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії.

Постановою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 06 травня 2010 року позовні вимоги
задоволено.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 26 лютого 2014
року скасовано постанову
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 06 травня 2010 року, а позов залишено
без розгляду.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, позивач
звернувся з касаційною скаргою, у якій
просить його скасувати, а рішення суду
першої інстанції залишити в силі.

Заперечень на касаційну скаргу не
надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає задоволенню частково.

Судами встановлено, що позивач 16 червня
2009 року звернувся до суду із даним
позовом, в якому просив визнати
протиправними дії виконавчого
комітету Сергіївської селищної ради
щодо розділу та розпорядження
приміщеннями, які знаходяться у
будівлі по вул. Гагаріна, 3-А,
смт. Сергіївка у
Білгород-Дністровському; визнати
нечинним рішення виконавчого комітету
Сергіївської селищної ради № 329 від 18
листопада 2003 року «Про визнання
статусу службових жилих приміщень
Сергіївської селищної ради у будівлі
майнового комплексу міської пожежної
охорони по вул. Гагаріна, 3-А в смт.
Сергіївка, про права та порядок їх
надання громадянам - робітникам
Сергіївської селищної ради та його
структурних підрозділів»; визнати
нечинним рішення виконавчого комітету
Сергіївської селищної ради № 261 від 18
листопада 2005 року «Про затвердження
схеми розподілу будівлі по вул.
Гагаріна, 3-А»; зобов'язати виконавчий
комітет відновити будівлі майнового
комплексу.

Суд першої інстанції позов
задовольнив, посилаючись на його
обґрунтованість.

Залишаючи позов без розгляду, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що позивач пропустив строк звернення
до суду. При цьому апеляційний суд
керувався приписами ст. ст. 99, 100 КАС
України в редакції відповідно до
Закону України від 07 липня 2010 року №
2453-VI.

Колегія суддів не погоджується з
мотивами суду апеляційної інстанції та
вважає їх передчасними, виходячи з
такого.

Провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи (ч. 2 ст. 5 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Системний аналіз наведених норм права
дає підстав вважати, що, переглядаючи
рішення суду першої інстанції,
апеляційний суд наділений
повноваженнями перевіряти
правильність застосування судом
першої інстанції норм процесуального
права, які існували на момент вчинення
процесуальної дії останнім.

Тоді як ч. 2 ст. 5 КАС України регулює
застосування норм процесуального
закону тим судом, який вчиняє
процесуальну дію, а не перегляд її
застосування іншим судом.

Між тим, суд апеляційної інстанції на
це уваги не звернув та неправомірно
застосував наслідки положень ст. 100 КАС
України в редакції Закону України від 07
липня 2010 року № 2453-VI, яка
визначає, що адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала. Позовна
заява може бути залишена без розгляду
як на стадії вирішення питання про
відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до положень цієї статті в редакції на
час прийняття рішення судом першої
інстанції, - до 07 липня 2010 року,
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.
Якщо суд визнає причину пропущення
строку звернення до суду поважною,
адміністративна справа розглядається
і вирішується в порядку, встановленому
цим Кодексом. Позовні заяви
приймаються до розгляду
адміністративним судом незалежно від
закінчення строку звернення до
адміністративного суду.

Отже, виходячи з наведеної вище
редакції ст. 100 КАС України, колегія
суддів дійшла висновку, що суд може
застосувати наслідки пропуску строку
звернення до суду, - відмова у
задоволенні адміністративного позову,
за умови, якщо на цьому наполягає одна
із сторін.

Між тим, розглядаючи справу, суд
апеляційної інстанцій не дав оцінку
пропущеному строку звернення позивача
до адміністративного суду в розрізі
того, чи наполягала одна із сторін у
застосуванні наслідків такого
пропуску за редакцією ст. 100 КАС України
до 30 липня 2010 року (дата набрання
чинності Закону України від 07 липня 2010
року № 2453-VI).

Обґрунтованим є рішення, яке ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені під час судового
розгляду справи (у судовому засіданні,
у порядку скороченого чи письмового
провадження) з урахуванням вимог ст. 70
КАС України щодо належності та
допустимості доказів або обставин, які
не підлягають доказуванню, та висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними.

Ухвалюючи рішення, судам необхідно
дотримуватися приписів ст.ст. 163, 165 КАС
України, відповідно до яких судові
рішення складаються, зокрема, з
мотивувальної частини із зазначенням
встановлених судом обставин із
посиланням на докази, а також мотиви
неврахування окремих доказів.

Отже, всупереч вказаним приписам
статей КАС України судом апеляційної
інстанції не повно з'ясовано обставини
в адміністративній справі, що призвело
до порушення норм процесуального права
та є підставою для скасування її
рішення з направлення справи до суду
апеляційної інстанції для продовження
розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 227 КАС України підставою
для скасування судових рішень судів
першої та (або) апеляційної інстанцій і
направлення справи для продовження
розгляду є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до постановлення
незаконної ухвали, яка перешкоджає
подальшому провадженню у справі.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Головного управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій в Одеській
області задовольнити частково.

Ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 26 лютого 2014
року скасувати, а справу направити до
суду апеляційної інстанції для
продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеними
статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: