Справа № 810/3145/14
Суддя: Спиридонова В.О.
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2014 року Справа №810/3145/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Спиридонової В.О., розглянувши в
порядку письмового провадження в м.
Києві адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Еконо ЛТД» в особі
директора Павловського Віталія
Антоновича до Відділу державної
автомобільної інспекції Ірпінського
міського відділу по обслуговуванню
Ірпінського регіону при УДАІ ГУ МВС
України в Київській області про
визнання дій неправомірними та
визнання незаконними адміністративних
матеріалів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Еконо ЛТД» в особі
директора Павловського Віталія
Антоновича (далі - позивач, ТОВ «Еконо
ЛТД») звернулося до Ірпінського
міського суду Київської області з
позовом до Відділу державної
автомобільної інспекції Ірпінського
міського відділу по обслуговуванню
Ірпінського регіону при УДАІ ГУ МВС
України в Київській області (далі -
відповідач, ВДАІ) про визнання дій
неправомірними та визнання
незаконними адміністративних
матеріалів.

Ухвалою Ірпінського міського суду
Київської області від 27.03.2014 (справа
№367/1378/14-а, 2а-367/93/2014) справу передано на
розгляд до Київського кружного
адміністративного суду на підставі
пункту 2 частини 1 статті 22 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що працівниками ВДАІ при
оформленні матеріалів про
адміністративне правопорушення та
схеми дорожньо-транспортної пригоди
від 15.05.2013 не виконано вимоги
Інструкції з оформлення працівниками
Державтоінспекції МВС матеріалів
адміністративного правопорушення у
сфері забезпечення безпеки дорожнього
руху, затвердженої наказом МВС України
від 26.02.2009 №77.

Так, позивач стверджує, що у протоколі
про адміністративне правопорушення
неповно відображено дорожню
обстановку, неповно викладена суть
правопорушення та надано неналежну
оцінку поясненням водіїв.

У своїх додаткових поясненнях позивач
також зазначив, що під час ДТП не
виконані вимоги вищевказаної
Інструкції, а саме не викликано
слідчого для проведення огляду місця
події відповідно до вимог КПК України,
тоді як водію ТОВ «Еконо ЛТД» ОСОБА_2
внаслідок ДТП завдано низку тілесних
ушкоджень.

Представник відповідача проти позову
заперечив, просив відмовити у його
задоволенні. В своїх письмових
поясненнях зазначив, що на місці ДТП
всі матеріали оформлені у повному
обсязі, а ОСОБА_2 щодо отриманих ним
тілесних ушкоджень не повідомляв та
жодних зауважень з цього приводу не
навів. Представник відповідача
стверджує, що ТОВ «Еконо ЛТД»
намагається уникнути матеріальної
відповідальності, наводячи
перекручені та неправдиві дані, які не
відповідають дійсності.

Допитаний як свідок у судовому
засіданні 11.06.2014 державтоінспектор
відділення ДАІ Ірпінського МВ Куліш
Сергій Анатолійович надав пояснення,
які співпадають із викладеними у
письмових запереченнях обставинами.

Допитаний як свідок у судовому
засіданні 05.08.2014 водій ТОВ «Еконо ЛТД»
ОСОБА_2 пояснив, що до вересня 2013 року
він працював водієм у ТОВ «Еконо ЛТД». У
травні 2013 року він став учасником ДТП,
внаслідок чого отримав тілесні
ушкодження та був доставлений каретою
швидкої допомоги до лікарні, де йому
була надана медична допомога.
Працівники ДАІ також приїхали до
лікарні, та, за твердженням свідка,
вказали останньому які саме він має
надати пояснення, а також погрожували
порушенням кримінальної справи у разі
відмови від складання таких пояснень.
На запитання лікарів щодо обставин
виникнення тілесних ушкоджень
повідомив, що впав на дорозі з
велосипеда.

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, враховуючи
принципи рівності сторін, суд дійшов
наступних висновків.

Судом встановлено, що 15.05.2013 близько 22:40
год. на автодорозі Київ-Ковель 34 км. + 50
м. сталося ДТП за участю автомобіля
марки «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1, якій
належить ТОВ «Еконо ЛТД», під
керуванням водія ТОВ «Еконо ЛТД»
ОСОБА_2 та автомобіля марки «Mercedes-Benz»,
д.н.з. НОМЕР_2, з причепом марки «Lohr»,
д.н.з. НОМЕР_3, який перевозив легкові
автомобілі.

За результатом виїзду на місце ДТП
працівниками ВДАІ щодо ОСОБА_2 складено
протокол про адміністративне
правопорушення серії АГ2 №050783 від
15.05.2013, відповідно до якого ОСОБА_2,
керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz»,
д.н.з. НОМЕР_1, не дотримав безпечної
дистанції, внаслідок чого відбулося
зіткнення із автомобілем марки
«Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2, з причепом
марки «Lohr», д.н.з. НОМЕР_3, та пошкоджено
автомобілі марки «Рено Меган», н.к. 814211,
автомобіль марки «Renault Fluence», к. 742142,
автомобіль марки «Рено Меган», к. 825208,
автомобіль марки «Рено Меган», к. 825044,
автомобіль марки «Рено Меган», к. 825054,
автомобіль марки «Рено Меган», к. 839367 та
причіп марки «Lohr», НОМЕР_3.

Згідно з поясненнями ОСОБА_2 до
вказаного протоколу ДТП сталося у
зв'язку з тим, що він не зміг
загальмувати, внаслідок чого відбулося
зіткнення. Тілесних ушкоджень під час
зіткнення не отримав.

Протокол від 15.05.2013 та схема ДТП
підписані ОСОБА_2 без зауважень.

На виконання вимог усної ухвали суду
від 11.06.2014 комунальним закладом
«Ірпінська центральна міська лікарня»
Ірпінської міської ради Київської
області надано лист №155 від 23.06.2014,
згідно з яким ОСОБА_2 був доставлений
швидкою медичною допомогою 15.05.2013 о 23:50
з вулиці; була надана медична допомога;
діагноз: рвані рани лівої кисті,
забійне садно чола, перенісся,
подряпини лівого передпліччя; зі слів
постраждалого - впав на вулиці.

Також на виконання вимог усної ухвали
суду від 11.06.2014 Філією Комунального
закладу Київської обласної ради
«Київській обласний центр екстреної
медичної допомоги та медицини
катастроф «Вишгородська станція
екстреної медичної допомоги» надано
лист №141 від 20.06.2014, згідно з яким 15.05.2013
о 23.15 поступив виклик на Бучанську
підстанцію ЕМД з приводу ДТП, яке
трапилося на трасі Київ-Ковель поблизу
міста Ворзель у бік смт. Немішаєве.
Постраждалий ОСОБА_2 доставлений в
травмпункт Ірпінської центральної
міської лікарні з закритою
черепно-мозковою травмою, рвана рана
тильної поверхні лівої кісті, садно
чола.

За результатом розгляду
адміністративних матеріалів
Ірпінським міським судом Київської
області винесено постанову від 01.06.2013
(справа №367/3884/13-п), якою на ОСОБА_2
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Згідно із поясненнями ОСОБА_2, наданими
Ірпінському міському суду Київської
області 31.05.2013, останній з порушенням
згоден.

Крім того, при винесенні вказаної
постанови судом як обставину, що
пом'якшує відповідальність, визнано
щире розкаяння винного.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, що виникли між
сторонами у даній справі, суд виходить
з наступного.

Відповідно до положень частини 1 статті
69 КАС України доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

За приписами статті 256 КУпАП у
протоколі про адміністративне
правопорушення зазначаються, серед
іншого, пояснення особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності. Протокол
підписується особою, яка його склала, і
особою, яка притягається до
адміністративної відповідальності.
Особа, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
має право подати пояснення і
зауваження щодо змісту протоколу, які
додаються до протоколу, а також
викласти мотиви свого відмовлення від
його підписання.

Суд звертає увагу, що встановленим
вказаною нормою правом на подання
зауважень до протоколу ОСОБА_2 не
скористався, протокол від 15.05.2013 та
схема ДТП були підписані ним без
зауважень.

Згідно з листом КЗ «Ірпінська
центральна міська лікарня» Ірпінської
міської ради Київської області ОСОБА_2
був доставлений до швидкою медичною
допомогою 15.05.2013 о 23:50 з вулиці з
діагнозом: рвані рани лівої кисті,
забійне садно чола, перенісся,
подряпини лівого передпліччя; зі слів
постраждалого - впав на вулиці.

В судовому засіданні 05.08.2014 ОСОБА_2
підтвердив, що вказані відомості
записані з його слів.

Приведені адміністративні матеріали
стали підставою для прийняття
Ірпінським міським судом Київської
області постанови від 01.06.2013, якою на
ОСОБА_2 накладено адміністративне
стягнення на підставі ст. 124 КУпАП, під
час судового розгляду справи останній
погодився з порушенням, що визнано як
його щире розкаяння.

За приписами статті 268 КУпАП особа, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, має право:
знайомитися з матеріалами справи,
давати пояснення, подавати докази,
заявляти клопотання; при розгляді
справи користуватися юридичною
допомогою адвоката, іншого фахівця у
галузі права, який за законом має право
на надання правової допомоги особисто
чи за дорученням юридичної особи,
виступати рідною мовою і користуватися
послугами перекладача, якщо не володіє
мовою, якою ведеться провадження;
оскаржити постанову по справі.

Відповідно до положень статті 287 КУпАП
постанову по справі про
адміністративне правопорушення може
бути оскаржено прокурором, особою, щодо
якої її винесено, а також потерпілим.
Постанова районного, районного у місті,
міського чи міськрайонного суду (судді)
про накладення адміністративного
стягнення може бути оскаржена в
порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі статтею 294 КУпАП постанова
судді у справах про адміністративне
правопорушення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, за винятком
постанов про застосування стягнення,
передбаченого статтею 32 цього Кодексу,
а також постанов, прийнятих за
результатами розгляду справ про
адміністративні правопорушення,
передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.
Постанова судді у справі про
адміністративне правопорушення може
бути оскаржена особою, яку притягнуто
до адміністративної відповідальності,
її законним представником, захисником,
потерпілим, його представником або
прокурором протягом десяти днів з дня
винесення постанови.

Судом встановлено, що постанова
Ірпінського міського суду Київської
області від 01.06.2013 оскаржена не була.

Відповідно до абзацу 5 статті 124
Конституції України судові рішення є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Частиною 2 статті 13 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів»
встановлено, що судові рішення, що
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання усіма органами державної
влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими та
службовими особами, фізичними і
юридичними особами та їх об'єднаннями
на всій території України.

За приписами статті 298 КУпАП постанова
про накладення адміністративного
стягнення є обов'язковою для виконання
державними і громадськими органами,
підприємствами, установами,
організаціями посадовими особами і
громадянами.

Суд також звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відтак, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки у
сфері публічно-правових відносин,
вчинених ними при здійсненні владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень,
якщо позивач вважає, що цими рішеннями,
діями чи бездіяльністю його права чи
свободи порушені або порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації або має місце інше
ущемлення прав чи свобод.

Пунктом 6 статті 3 КАС України надано
визначення адміністративного позову, а
саме - це звернення до
адміністративного суду про захист
прав, свобод та інтересів у
публічно-правових відносинах.

Відповідно до статті 104 КАС України до
адміністративного суду має право
звернутися з адміністративним позовом
особа, яка вважає, що порушено її права,
свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин.

Аналіз приведених норм права свідчить,
що під позовом слід розуміти в широкому
контексті звернення до суду за
захистом порушеного або оспорюваного
права, що було спричинено діями або
бездіяльністю конкретної особи, до
якої й пред'являються вимоги щодо
припинення правопорушення та
відновлення прав.

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України від 25.11.1997 №6-зп «Щодо
офіційного тлумачення частини другої
статті 55 Конституції України та статті
248-2 Цивільного процесуального кодексу
України» частину другу статті 55
Конституції України необхідно
розуміти так, що кожен громадянин
України, іноземець, особа без
громадянства має гарантоване державою
право оскаржити в суді загальної
юрисдикції рішення, дії чи
бездіяльність будь-якого органу
державної влади, органу місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб, якщо вважають, що ці рішення, дія
чи бездіяльність порушують їхні права
і свободи або перешкоджають здійсненню
цих прав і свобод, а тому потребують
правового захисту в суді.

З викладеної правової позиції
Конституційного Суду України випливає,
що умовою для звернення особи до суду з
позовом щодо оскарження рішення, дії чи
бездіяльності будь-якого органу
державної влади, органу місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб є наявність у позивача
переконання в порушенні його прав або
свобод чи в існуванні перешкод у
здійсненні цих прав.

Отже, неодмінною ознакою порушення
права особи є зміна стану суб'єктивних
прав та обов'язків особи, тобто
припинення чи неможливість реалізації
її права та/або виникнення додаткового
обов'язку. Якщо особа вважає, що її
суб'єктивне право у певних
правовідносинах не може бути
реалізовано належним чином, або на неї
протиправно поклали певний обов'язок,
така особа має право звернутися за
судовим захистом.

Відтак, судовому захисту в
адміністративних судах підлягають
порушені права, свободи та законні
інтереси особи в публічно-правових
відносинах. При цьому визначальним для
вирішення питання про обґрунтованість
вимог особи у розв'язанні
публічно-правового спору є
встановлення факту порушення
відповідних прав, свобод чи інтересів
такої особи.

У свою чергу, порушення прав, свобод та
інтересів особи наявне тоді, коли
сталися зміни стану суб'єктивних прав
та обов'язків особи, тобто припинення
чи неможливість реалізації її права
та/або виникнення додаткового
обов'язку в публічно-правових
відносинах.

В розумінні КАС України захист прав,
свобод та інтересів осіб завжди є
наступним, тобто передбачає наявність
встановленого судом факту їх
порушення. Право на судовий захист має
лише та особа, яка є суб'єктом (носієм)
порушених прав, свобод чи інтересів.

Відтак, для того, щоб особі було надано
судовий захист, суд встановлює, чи
особа дійсно має порушене право,
свободу чи інтерес, і це право, свобода
чи інтерес порушені відповідачем.

Водночас задоволення відповідних
вимог особи можливе лише в разі
об'єктивної наявності порушення, тобто
встановлення, що рішення, дія або
бездіяльність протиправно породжують,
змінюють або припиняють права та
обов'язки у сфері публічно-правових
відносин.

З огляду на викладене, у спірних
правовідносинах підлягає встановленню
факт, чи мало місце порушення прав
позивача з боку відповідача
оскаржуваними діями.

При цьому ані з матеріалів справи, ані з
наданих під час судового розгляду
пояснень осіб, які беруть участь у
справі, не вбачається факту наявності
порушення оскаржуваними діями
відповідача прав та інтересів
позивача.

Статтею 11 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно зі статтею 71 цього Кодексу кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім розгляду справ про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкту владних
повноважень. Суб'єкт владних
повноважень повинен надати суду всі
наявні у нього документи та матеріали,
які можуть бути використані як докази у
справі.

Однак, покладений на суб`єкта владних
повноважень даною нормою тягар
доказування правомірності своїх дій не
звільняє позивача від обов`язку
доказування своїх тверджень чи вимог.

Позивачем не надано суду належних та
об'єктивних доказів, які б
підтверджували факт порушення його
прав та інтересів діями відповідача й
оформленими внаслідок таких дій
адміністративними матеріалами.

Суд наголошує на тому, що задоволенню в
адміністративному судочинстві
підлягають лише ті вимоги, які
відновлюють порушені права чи інтереси
особи в сфері публічно-правових
відносин.

Враховуючи те, що судом не встановлено
факту наявності порушеного прав та
інтересів позивача, які підлягають
судовому захисту, суд дійшов висновку
про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності його витрат,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати стягненню з позивача не
підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70-72, 86, 159-163, 254
КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду у порядку,
встановленому статтями 185-187 КАС
України, шляхом подання апеляційної
скарги через Київський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
Спиридонова В.О.