Справа № 369/6372/14-а
Суддя: Дубас Т. В.
Дата ухвалення: 2014-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 369/6372/14-а
Провадження № 2-а/369/383/14
ПОСТАНОВА

іменем України

07.08.2014 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі

головуючої судді
Дубас Т.В.

при секретарі
Дідур М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Полтавської митниці Міндоходів про
скасування постанови в справі про
порушення митних правил № 0049/80600/14 від
18.04.2014 року та закриття провадження у
справі про адміністративне
правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до Києво-Святошинського
районного суду Київської області з
даним позовом мотивуючи його тим, що
29.04.2014 року ним було отримано поштою
копію Постанови Полтавської митниці
Міндоходів в справі про порушення
митних правил № 0049/80600/14 від 18.04.2014 року,
відповідно до якої відповідачем
визнано винним позивача у вчиненні
порушення митних правил, передбаченого
ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та
накладено адміністративне стягнення у
вигляд штрафу в розмірі п'ятсот
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян на суму 8500,00 грн., що пов'язано
з порушенням позивачем строків
транзитного переміщення територією
України автомобіля марки VW модель GOLF,
кузов № НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_2, який було
ввезено позивачем 09.03.2013 року в зоні
діяльності Чернігівської митниці
Міндоходів.

З даною постановою позивач не
погоджується, оскільки вона прийнята з
порушенням Митного кодексу України та
підлягає скасуванню, а провадження по
справі підлягає закриттю.

Так позивач стверджував, що справа про
порушення митних правил, за
результатами якої було винесено
оскаржувану постанову, була розглянута
без участі позивача та без належного
його повідомлення про час і місця
розгляду справи.

Також, під час розгляду справи та
винесення оскаржуваної постанови
відповідачем не було враховано та
безпідставно не застосовано положення
ст. 467 МК України.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної
постанови, відповідачем зазначено, що
автомобіль було ввезено позивачем
09.02.2013 року в зоні діяльності
Чернігівської митниці Міндоходів, який
позивач зобов'язаний був вивести за
межі митної території України в строки
зазначені ст. 95 МК України тобто до
19.02.2013 року.

Проте оскаржувана постанова була
прийнята 18.04.2014 року тобто після спливу
шести місяців з моменту вчинення
позивачем вказаного в постанові
правопорушення.

Таким чином на момент прийняття
відповідачем оскаржуваної постанови
сплив шестимісячний строк притягнення
позивача до відповідальності за
правопорушення передбачене
оскаржуваною постановою.

Тому позивач просив скасувати
Постанову Полтавської митниці
Міндоходів в справі про порушення
митних правил № 0049/80600/14 від 18.04.2014 року
щодо притягнення до відповідальності
гр. України ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 470 Митного
кодексу України та закрити провадження
по справі в зв'язку зі спливом строку
притягнення до відповідальності в
порядку ст. 467 МК України.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав та просив позов
задоволити.

Відповідач направив до суду
заперечення з додатками, та заявою про
проведення розгляду справи у
відсутності відповідача.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін по справі,
дослідивши надані письмові докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно протоколу
про порушення митних правил № 0049/80600/14
від 01 квітня 2014 року, складеного
головним держаним інспектором
оперативно-аналітичного,
кінологічного забезпечення та
боротьби з незаконним переміщенням
наркотиків та зброї управління
боротьби з контрабандою та митними
правопорушеннями Полтавської митниці
Міндоходів Антонець І.В. встановлено що
09.02.2013 р. в зоні діяльності
Чернігівської митниці Міндоходів
громадянином України ОСОБА_1 на митну
території України в режимі «транзит»
був ввезений автомобіль «VW GOLGF» кузов №
НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_2. Під час проведення
перевірки по факту відсутності
інформації про вивезення гр. ОСОБА_1 у
встановлені строки зазначеного
транспортного засобу за межі території
України було встановлено, що згідно ПІК
«ЄАІС» інформацію щодо вивзення
автомобіля «VW GOLGF» кузов № НОМЕР_1, д.н.з.
НОМЕР_2 гр. ОСОБА_1 за межі митної
території України з 09.02.2013 р. по
теперішній час відсутня. Таким чином
гр. ОСОБА_1 перевищив вставлений ч. 1 ст.
95 Митного кодексу України десятиденний
термін доставки автомобіля, що
перебуває під митним контролем
митного органу призначення, біль ніж 10
діб.

Згідно постанови в справі про
порушення митних правил № 0049/80600/14 від 18
квітня 2014 року винесеної в.о.
начальника Полтавської митниці
Міндоходів Черноусова О.І. громадянина
України ОСОБА_1, визнано винним у
вчиненні порушення митних правил,
передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу
України та накладено на нього
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 500 неоподаткованих
мінімумів доходів громадян на суму 8500
грн.

Для вирішення даного спору суд вважає
за необхідне проаналізувати наступні
норми законодавства.

Згідно ч. 3 ст. 470 Митного кодексу
України перевищення встановленого
статтею 95 цього Кодексу строку
доставки товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, митних або
інших документів на ці товари більше
ніж на десять діб, а так само втрата цих
товарів, транспортних засобів,
документів чи видача їх без дозволу
органу доходів і зборів - тягнуть за
собою накладення штрафу в розмірі
п'ятисот неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Стаття 95 МК України передбачає, що
встановлюються такі строки транзитних
перевезень залежно від виду транспорту
для автомобільного транспорту - 10 діб (у
разі переміщення в зоні діяльності
однієї митниці - 5 діб).

Згідно листа Міністерства юстиції
України від 01.12.2003 року № 22-34-1465,
вбачається що продовжуваним
адміністративним проступком називають
ряд ідентичних проступків, які
вчиняються неодноразово з однаковою
метою, формою вини, тими ж суб'єктами,
засобами дії і які складають у
сукупності єдине правопорушення
(наприклад, дрібне розкрадання
державного або колективного майна).
Проте триваючими адміністративними
проступками є проступки, пов'язані з
тривалим, неперервним невиконанням
обов'язків, передбачених правовою
нормою (наприклад, проживання без
паспорта, самовільне будівництво
будинків або споруд тощо), припиняються
або виконанням регламентованих
обов'язків, або притягненням винної у
невиконанні особи до
відповідальності. Дуже часто ці
правопорушення є наслідками
протиправної бездіяльності. Тобто
триваючі правопорушення
характеризуються тим, що особа, яка
вчинила якісь певні дії чи
бездіяльність, перебуває надалі у
стані безперервного продовження цих
дій (бездіяльності). Ці дії
безперервно порушують закон протягом
якогось часу. Іноді такий стан
продовжується значний час і увесь час
винний безперервно скоює
правопорушення у вигляді невиконання
покладених на нього обов'язків.

Згідно листа Міністерства доходів і
зборів України віл 30.08.29013 р. вбачається
що у Митному кодексі України та Кодексі
України про адміністративні
правопорушення немає визначення
поняття "триваючого правопорушення".

У той же час від правильного визначення
моменту, коли правопорушення
вважається вчиненим або виявленим,
залежить можливість притягнення
винної особи до адміністративної
відповідальності.

Поняття триваючого правопорушення
роз'яснювалось листами Міністерства
юстиції України від 01.12.2003 № 22-34-1465 , від
17.07.2007 № 22-14-493 .

Зокрема, зазначалось, що триваючими
визнаються правопорушення, які,
розпочавшись з будь-якої протиправної
дії чи бездіяльності, здійснюються
потім безперервно шляхом невиконання
обов'язків. Початковим моментом такого
діяння може бути активна дія чи
бездіяльність, коли винна особа або не
виконує конкретний покладений на неї
обов'язок, або виконує його неповністю
або неналежним чином.

При цьому фіксація правопорушень та
можливість накладення
адміністративних стягнень за
порушення митних правил розглядається
в кожному окремому випадку в
залежності від конкретних обставин
справи.

Частиною 3 статті 470 МК України
передбачено відповідальність за
перевищення встановленого статтею 95
цього Кодексу строку доставки товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, митних або інших
документів на ці товари більше ніж на
десять діб, а так само втрату цих
товарів, транспортних засобів,
документів чи видачу їх без дозволу
органу доходів і зборів.

Враховуючи, що ст. 467 МК України не дає
вичерпного переліку триваючих
правопорушень, а лише констатує
приналежність до таких порушень, у тому
числі тих, що передбачені ст. 469, 477 - 485 МК
України , вважаємо, що обґрунтованим є
розгляд питання щодо накладення
стягнення за порушення митних правил,
передбачене ч. 3 ст. 470 МК України, за
наявності підстав віднесення його до
категорії триваючих (наприклад, при
втраті товарів, недоставлених до
митниці у встановлений ст. 95 МК України
строк тощо) не пізніше ніж через шість
місяців з дня виявлення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України,
доказами в справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність особи в його вчиненні та інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами, а також
іншими документами.

Відповідно ст. 531 Митного кодексу
України, підставами для скасування
постанови про накладення
адміністративного стягнення за
порушення митних правил або про
припинення провадження у справі про
порушення митних правил є:

1) відсутність у діях особи, яка
притягується до відповідальності,
ознак порушення митних правил;

2) необ'єктивність або неповнота
провадження у справі або
необ'єктивність її розгляду;

3) невідповідність викладених у
постанові висновків фактичним
обставинам справи;

4) винесення постанови неправомочною
особою, безпідставне недопущення до
участі в розгляді справи особи,
притягнутої до відповідальності, або
її представника, а також інше обмеження
прав учасників провадження у справі
про порушення митних правил та її
розгляду;

5) неправильна або неповна кваліфікація
вчиненого правопорушення;

6) накладення стягнення, не
передбаченого цим Кодексом.

Згідно поштового повідомлення про
відправлення рекомендованого
відправлення, вбачається що відповідач
повідомляв позивача про день, час та
місце розгляду справи про порушення
митних правил належним чином.

Підставами для скасування чи зміни
постанови про накладення
адміністративного стягнення за
порушення митних правил або про
припинення провадження у справі про
порушення митних правил можуть бути
визнані й інші визначені законами
обставини.

Відповідно до постанови Полтавського
окружного адміністративного суду від
28.11.2013 року вбачається що саме позивач
ОСОБА_1, 09.02.2013 року ввіз на митну
території України в режимі «транзит»
автомобіль «VW GOLGF» кузов № НОМЕР_1, д.н.з.
НОМЕР_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Статтею 6 КАС України передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини 1 статті 69 КАС
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно ч.1, 2 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтується її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб»єкта владних
повноважень обов»язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку про необґрунтованість
позовних вимог позивача, оскільки,
відповідачем при складанні Постанови
про порушення митних правил від 18.022014
року було дотримано вимог Митного
кодексу України, та не пропущено строк
визначений ч 1 ст. 467 МК України для
притягнення до відповідальності,
оскільки позивачем було вчинено
триваюче правопорушення, що
підтверджується відповідною
постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 28.11.2013 року.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 95, 470 Митного
Кодексу України, керуючись ст.ст. 9-12, 69,
71, 72, 86, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В позові ОСОБА_1 до Полтавської митниці
Міндоходів про скасування постанови в
справі про порушення митних правил №
0049/80600/14 від 18.04.2014 року та закриття
провадження у справі про
адміністративне правопорушення -
відмовити

Постанова суду оскарженню не підлягає
відповідно до положень ч. 2 ст. 171-2 КАС
України.

Суддя:

Дубас Т.В.