Справа № 820/8918/14
Суддя: Філатов Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 р.Справа № 820/8918/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Філатова Ю.М.

Суддів: Водолажської Н.С. , Бенедик А.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Харківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 17.07.2014р.
по справі № 820/8918/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
підприємство "МЕРИДІАН"

до Харківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області

про скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, товариство з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
підприємство "Меридіан", звернувся до
суду з адміністративним позовом до
відповідача, Харківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області, та просив визнати
податкові повідомлення-рішення від
14.11.2013 року № та №
протиправними та такими, що підлягають
скасуванню.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 17.07.204р. по
справі №820/8918/14 вимоги позивача були
задоволені частково.

Скасовані податкові
повідомлення-рішення Харківської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області від
14.11.2013 року № та №.

Не погоджуючись з постановою
Харківського окружного
адміністративного суду від 17.07.204р. по
справі №820/8918/14 відповідач подав
апеляційну скаргу, просить її
скасувати та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позову відмовити,
вважає, що судом першої інстанції
порушені норми права.

Справа розглядається в порядку
письмового провадження у
відповідності до ч.4 ст. 196, п.2 ч.1 ст. 197
КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю - доповідача колегія
суддів встановила, що підставою
прийняття оскаржуваних повідомлень -
рішень був акт перевірки позивача
працівниками відповідача
№1230/590/20-23-22-01-06/35119462 від 31.10.2013 року, в
якому зроблені висновки про порушення
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
підприємство "МЕРИДІАН" вимог ст. 138,
п.п. 139.1.9. п. 139.1 ст. 139 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI, в
результаті чого підприємству
донараховано податок на прибуток в
періоді, що перевірявся, на загальну
суму 264353 грн.; порушення вимог п. 198.1, п.
198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 року № 2755-VI, в
результаті чого підприємству
донараховано податку на додану
вартість в періоді, що перевірявся, на
загальну суму 251765 грн.

Фактичною підставою для відображення в
акті порушень слугував висновок
відповідача про не підтвердження
реальності здійснення господарських
відносин, укладених позивачем з
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Агора".

Колегія суддів вважає, що підстави для
задоволення апеляційної скарги
відсутні виходячи з наступного.

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
підприємство "МЕРИДІАН" (покупець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Агора"
(постачальник) укладено договір №2 від
01.03.2012 року. За умовами укладеного
договору постачальник зобов'язується
передати у власність покупця товар, а
покупець - прийняти та сплатити товар
(а.с.71).

Реальність виконання умов укладеного
договору №2 від 01.03.2012 року
підтверджується залученими до
матеріалів справи документами
первинного та бухгалтерського обліку:
видатковою накладною № 45 від 14.12.2012
року, № 46 від 14.12.2012 року, № 47 від 14.12.2012
року, № 48 від 14.12.2012 року, податковою
накладною від 14.12.2012 року № 3, від 14.12.2012
року № 4, від 14.12.2012 року № 5, від 14.12.2012
року № 6, прибутковою накладною №
ПН-0001600 від 14.12.2012 року, № ПН-0001588 від
14.12.2012 року, №№ПН-0001587 від 14.12.2012 року,
№ПН-0001586 від 14.12.2012 року, матеріальними
звітами за грудень 2012 року, довіреністю
№ 1142 від 14.12.2012 року на отримання
цінностей від Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Агора",
виписками з банку та договором уступки
вимоги (цесії) № 03-03 від 01.03.2013 року.

У підтвердження подальшої реалізації
придбаної продукції у Товариства з
обмеженою відповідальністю "Компанія
"Агора" позивачем надані до матеріалів
справи митні декларації, пакувальні
листи та інвойси.

Крім цього фактичне виконання умов
договору підтверджується первинними
бухгалтерськими та податковими
документами, виписаними відповідно до
п.9.2. ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні" і п.2.4. ст.2
"Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку".

Статтею 1 розділу 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Згідно з ст. 14.1.181 Податкового кодексу
України, податковий кредит - це сума, на
яку платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
законом.

Відповідно до ст. 14.1.156 Податкового
кодексу України, податкове
зобов'язання - сума коштів, яку платник
податків, у тому числі податковий
агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк).

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з ст. 198.3. Податкового кодексу
України, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до ст.198.6. Податкового
кодексу України, не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

В даному випадку виконання договорів
між позивачем та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Компанія
"Агора" підтверджується податковими
накладними, видатковими накладними,
прибутковими накладними, виписками з
банку, які містяться в матеріалах
справи.

Відповідно до ст. 198.2 Податкового
кодексу України, датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Правочини, укладені між позивачем та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Агора",
виконано кожною стороною цього
договору, що підтверджується
первинними документами, а саме
податковими накладними. Сторони
претензій одна до одної не мали.

Відповідно до ст.201.1 Податкового
кодексу України, платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках
такі обов'язкові реквізити: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання без
урахування податку; ж) ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; з) загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; и) вид цивільно-правового
договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Таким чином позивач та товариство з
обмеженою відповідальністю "Компанія
"Агора" належним чином оформили
договірні правовідносини та на
виконання вимог податкового
законодавства оформили первинні
документи податкової та
бухгалтерської звітності, які
відповідають вимогам чинного
законодавства України .

Стосовно перевірки дотримання вимог
податкового законодавства з податку на
прибуток при взаємовідносинах з
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Агора" слід
зазначити наступне.

Підставами для встановлення порушення
ст.138, 139 Податкового Кодексу України
від 02.12.2010 року № 2755- VІ із змінами та
доповненнями в результаті чого
донараховано податок на суму 81056 грн. в
акті перевірки відповідачем зазначено
про встановлення факту неможливості
реального здійснення фінансово
господарських операцій позивачем з
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Агора" та
ведення господарської діяльності,
однак суд, зазначає, що факт реальності
господарських операцій з контрагентом
доведено вище.

Згідно п. 22.1. ст. 22 Податкового кодексу
України об'єктом оподаткування можуть
бути майно, товари, дохід (прибуток) або
його частина, обороти з реалізації
товарів (робіт, послуг), операції з
постачання товарів (робіт, послуг) та
інші об'єкти, визначені податковим
законодавством, з наявністю яких
податкове законодавство пов'язує
виникнення у платника податкового
обов'язку.

Згідно п.138.2 ст.138 Податкового кодексу
України - витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу. У разі якщо платник
податку здійснює виробництво товарів,
виконання робіт, надання послуг з
довготривалим (більше одного року)
технологічним циклом виробництва за
умови, що договорами, укладеними на
виробництво таких товарів, виконання
робіт, надання послуг, не передбачено
поетапної їх здачі, до витрат звітного
податкового періоду включаються
витрати, пов'язані з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг у цьому періоді. Платник податку
для визначення об'єкта оподаткування
має право на врахування витрат,
підтверджених документами, що складені
нерезидентами відповідно до правил
інших країн.

Враховуючи, що усі первинні документи
бухгалтерського обліку позивача
відповідають вимогам чинного
законодавства, висновок відповідача
щодо встановлення позивачу порушення
ст.138, ст. 139 Податкового кодексу України
та відповідно донараховано податок на
прибуток є необґрунтованими.

Щодо посилань відповідача на акт "Про
результати документальної
позапланової виїзної документальної
перевірки Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Агора" слід
зазначити, що законодавством України
не передбачена відповідальність
юридичної особи за можливими
допущеними порушеннями законодавства
інших юридичних осіб, на господарюючих
суб'єктів не покладається обов'язок та
не надається право контролювати
дотримання законодавства платником
податків, який виступає контрагентом у
господарській операції.

Ведення податкового обліку покладено
на кожного окремого платника податку.
Такий платник несе самостійну
відповідальність за порушення правил
ведення податкового обліку. Зазначена
відповідальність стосується кожного
окремого платника податку і не може
автоматично поширюватися на третіх
осіб, у тому числі на його контрагентів.
Чинне законодавство не містить норм
щодо солідарної відповідальності
платників податків.

Виходячи з наведеного, порушення,
допущені одним платником податків у
відображенні в податковому обліку
певної господарської операції, за
загальним правилом, не впливають на
права та обов'язки іншого платника
податків. Крім того, чинне
законодавство не покладає на
підприємство обов'язок збирання
інформації про стан господарської
діяльності та порушення
підприємств-контрагентів.

На підставі викладеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 17.07.2014р.
по справі № 820/8918/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Філатов
Ю.М.Судді(підпис) (підпис) Водолажська
Н.С. Бенедик А.П.