Справа № 2а-6621/10/0670
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2014 року м. Київ
К/9991/27063/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Житомирі

на постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 01 жовтня
2010 року

та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 13 квітня
2011 року

у справі № 2а-6621/10/0670

за позовом Приватного підприємства
«Мед-Вейс»

до Державної податкової інспекції у м.
Житомирі

про визнання протиправним та
скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського
окружного адміністративного суду від 01
жовтня 2010 року, залишеною без
змін ухвалою Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 13 квітня 2011 року, позов Приватного
підприємства «Мед-Вейс» (далі - ПП
«Мед-Вейс»; позивач) до Державної
податкової інспекції у м.
Житомирі (далі - ДПІ у м. Житомирі;
відповідач) задоволено. Визнано
протиправними дії ДПІ у м. Житомирі
щодо невизнання як податкової
звітності декларації ПП «Мед-Вейс» з
податку на додану вартість за червень
2010 року від 23 липня 2010 року.
Зобов'язано ДПІ у м. Житомирі визнати як
податкову звітність декларацію ПП
«Мед-Вейс» з податку на додану вартість
за червень 2010 року від 23 липня 2010
року та внести дані звітності в єдину
електронну базу адресатів звітності.
Зобов'язано ДПІ у м. Житомирі протягом
десяти днів після набрання постановою
законної сили надати суду звіт про
виконання постанови.

Не погоджуючись з прийнятими
судовими рішеннями у справі,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України.

В поданій касаційній скарзі, ДПІ у
м. Житомирі, посилаючись на порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від 01 жовтня 2010
року, ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 13 квітня 2011 року та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити повністю.

В запереченні на касаційну скаргу
позивач просить залишити її без
задоволення, а постановлені у справі
судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що позивачем 21
липня 2010 року засобами поштового
зв'язку направлено на адресу
контролюючого органу декларацію з
податку на додану вартість за червень
2010 року.

В свою чергу, ДПІ у м. Житомирі листом №
43146/28-01 від 23 липня 2010 року повідомлено
ПП «Мед-Вейс» про невизнання поданої
ним податкової звітності з підстав
анулювання актом № 597/15-2 від 16 липня 2010
року реєстрації позивача як платника
податку на додану вартість.

Задовольняючи позов, суди попередніх
інстанцій виходили з наступних
мотивів, з якими погоджується суд
касаційної інстанції.

Відповідно до підпункту 4.1.2 пункту 4.1
статті 4 Закону України від 21 грудня 2000
року № 2181-III «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
прийняття податкової декларації є
обов'язком контролюючого органу.
Податкова декларація приймається без
попередньої перевірки зазначених у ній
показників через канцелярію, чий
статус визначається відповідним
нормативно-правовим актом. Відмова
службової (посадової) особи
контролюючого органу прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин або висування нею будь-яких
передумов щодо такого прийняття
(включаючи зміну показників такої
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється та розцінюється як
перевищення службових повноважень
такою особою, що тягне за собою її
дисциплінарну та матеріальну
відповідальність у порядку,
визначеному законом.

Податкова звітність, отримана
контролюючим органом від платника
податків як податкова декларація, що
заповнена ним всупереч правилам,
зазначеним у затвердженому порядку її
заповнення, може бути не визнана таким
контролюючим органом як податкова
декларація, якщо в ній не зазначено
обов'язкових реквізитів, її не
підписано відповідними посадовими
особами, не скріплено печаткою
платника податків. У цьому випадку,
якщо контролюючий орган звертається до
платника податків з письмовою
пропозицією надати нову податкову
декларацію з виправленими показниками
(із зазначенням підстав неприйняття
попередньої), то такий платник податків
має право: надати таку нову декларацію
разом зі сплатою відповідного штрафу;
оскаржити рішення податкового органу в
порядку апеляційного узгодження.

Як встановлено судами, подана
позивачем податкова декларація з
податку на додану вартість за червень
2010 року не містить вказаних вище
дефектів та заповнена у відповідності
до вимог Порядку заповнення та подання
податкової декларації з податку на
додану вартість, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 30 травня 1997 року № 166 (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), у зв'язку з чим
у податкового органу були відсутні
підстави для її невизнання.

Щодо посилання відповідача на
анулювання актом № 597/15-2 від 16 липня 2010
року реєстрації ПП «Мед-Вейс» в якості
платника податку на додану вартість, як
на підставу для невизнання поданої
підприємством звітності, то слід
зазначити, що згідно з пунктом 9.8 статті
9 Закону України від 03 квітня 1997 року №
168/97-ВР «Про податок на додану вартість»
(в редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) при анулюванні
реєстрації останнім податковим
періодом вважається період, який
розпочинається від дня, наступного за
останнім днем попереднього
податкового періоду, та закінчується
днем такого анулювання.

Враховуючи те, що спірну
податкову декларацію з податку на
додану вартість подано позивачем за
червень 2010 року, тобто за період, коли
підприємство мало статус платника
податку на додану вартість, з правовою
позицією відповідача погодитись не
можна.

За наведених обставин, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від 01 жовтня 2010
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 13 квітня 2011 року такими,
що прийняті з правильним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права, а тому суд касаційної інстанції
не знаходить підстав, які могли б
призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Житомирі
відхилити, а постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від 01
жовтня 2010 року та ухвалу
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від
13 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав і в порядку, встановленими
главою 3 розділу IV Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Карась О.В.