Справа № 826/9253/14
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2014-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 серпня 2014 року 13:58
№ 826/9253/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Катющенка В.П.,
суддів: Гарника К.Ю., Саніна Б.В.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомОСОБА_1 до Державної
казначейської служби України
Головного управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
пропро визнання неправомірною
бездіяльність, зобов'язання вчинити
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Державної казначейської
служби України, Головного управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві, в якому просить суд:
« - визнати неправомірною
(протиправною) бездіяльність Державної
казначейської служби України та
Головного управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
стосовно не виконання виконавчого
листа Дніпровського районного суду
міста Києва від 22.11.2013 у
- зобов'язати суб'єкта владних
повноважень - Державну казначейську
службу України виконати виконавчий
лист Дніпровського районного суду
міста Києва від 22.11.2013 у
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідачем протиправно
не виконується виконавчий лист
Дніпровського районного суду міста
оскільки у відповідності до частини 2
статті 3 Закону України «Про виконавче
провадження» рішення про стягнення
коштів з державних органів, державного
та місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконуються органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів.
Позивач та його представник у судовому
засіданні 13.08.2014 позовні вимоги
підтримали в повному обсязі та просили
їх задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.
Представники відповідачів у судовому
засіданні 13.08.2014 проти задоволення
позовних вимог заперечували та
зазначили, що рахунки, відкриті в
органі Казначейства, використовуються
виключно для зарахування коштів
єдиного внеску, та не передбачено
отримання, фінансування та проведення
видатків, зокрема щодо оплати пенсій,
підвищення пенсій непрацюючим
пенсіонерам, додаткові пенсії за шкоду
У судовому засіданні 13.08.2014 сторони
подали заяви про розгляд справи у
письмовому провадженні.
Відповідно до частини 4 статті 122
Кодексу адміністративного судочинства
України особа, яка бере участь у справі,
має право заявити клопотання про
розгляд справи за її відсутності. Якщо
таке клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.
Враховуючи наведене, у судовому
засіданні 13.08.2014 суд ухвалив про
розгляд справи у письмовому
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов до наступних
Судом встановлено, що 02.07.2013 постановою
Дніпровського районного суду міста
позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного
управління Пенсійного фонду України в
місті Києві про визнання протиправною
бездіяльності та зобов'язання суб'єкта
владних повноважень здійснити
перерахунок пенсії та виплату пенсії.
Вказаною вище постановою зобов'язано
Головне управління Пенсійного фонду
України в місті Києві провести
перерахунок пенсії ОСОБА_1 та виплату
перерахованої пенсії у зв'язку із
збільшенням грошового забезпечення -
премії та надбавки за виконання
особливо важких завдань під час
проходження військової служби згідно
довідки СБУ № 21/3/2-1663/3325 від 24.05.2012, - з
Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.08.2013
постанову Дніпровського районного
суду міста Києва від 02.07.2013 залишено без
Ухвалою Дніпровського районного суду
міста Києва від 22.11.2013 у справі
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
місті Києві Новак Г.М. про зміну способу
та порядку виконання рішення суду та
змінено спосіб виконання постанови
Дніпровського районного суду міста
стягнення з Головного управління
Пенсійного фонду України в місті Києві
на користь ОСОБА_1 заборгованість у
Листом Головного управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
«Про виконання рішення суду» від 09.12.2013
про виконання виконавчого листа
Дніпровського районного суду міста
документи повернуто позивачу та
зазначено, що на ім'я боржника
(Головного управління Пенсійного фонду
України у м. Києві) в органі
Казначейства відкрито лише рахунок 3719
«Рахунок для зарахування коштів, які
підлягають розподілу за видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування». Проте,
вказаний рахунок використовується
виключно для зарахування коштів
єдиного внеску, а Положенням про рух
коштів єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування не передбачено
отримання, фінансування та проведення
видатків, зокрема щодо оплати пенсі,
підвищення пенсій непрацюючим
пенсіонерам, додаткової пенсії за
шкоду заподіяну здоров'ю тощо.
Фінансування пенсійних виплат та
видатків на утримання органів
Пенсійного фонду України проводиться
не через рахунки відкриті в органах
Казначейства, а через рахунки відкриті
в банках. Чинним законодавством не
передбачено повноважень органу
Казначейства на здійснення списання
коштів з рахунків боржника відкритих в
банківських установах, натомість такі
права мають органи Державної
виконавчої служби відповідно до
положень Закону України «Про виконавче
24.12.2013 постановою старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у місті Києві Новак
Г.М. виконавчий лист повернуто
стягувачу згідно до пункту 9 частини 1
статті 47 Закону України «Про виконавче
З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 дії державного виконавця щодо
винесення постанови про повернення
виконавчого документа стягувачеві від
24.12.2013 ВП №39886432 оскаржені до
Дніпровського районного суду міста
03.04.2014 постановою Дніпровського
районного суду міста Києва у справі
№755/4252/13-а у задоволені
адміністративного позову ОСОБА_1
Листом Головного управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
«Про виконання рішення суду» від 17.04.2014
№ 05-08/1091-5241 на заяву позивача від 10.04.2014
про виконання виконавчого листа
Дніпровського районного суду міста
ухвали Дніпровського районного суду м.
Києва від 22.11.2013, документи повторно
повернуто позивачу та рекомендовано
останньому для виконання рішення суду
про стягнення коштів з органів
Пенсійного фонду України звернутись до
органів державної виконавчої служби за
місцем знаходження боржника.
30.04.2014 Дніпровським районним судом
міста Києва видано виконавчий лист у
Листом Державної казначейської служби
позивача від 05.05.2014 про виконання
виконавчого листа Дніпровського
районного суду міста Києва від 30.04.2014 у
позивачу та зазначено, що останньому
для виконання рішення суду про
стягнення коштів з органів Пенсійного
фонду України необхідно звернутись до
органів державної виконавчої служби за
місцем знаходження боржника.
Вважаючи протиправною бездіяльність
відповідачів позивач звернувся з даним
позовом до суду за захистом своїх прав.
Вирішуючи спір, суд виходить з
Законом, який встановлює гарантії
держави щодо виконання судових рішень
та виконавчих документів, визначених
Законом України «Про виконавче
провадження» (далі - рішення суду), та
особливості їх виконання є Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень від 05.06.2012
№4901-VI (далі - Закон №4901-VI).
Відповідно до частини 1 статті 3 Закону
№ №4901-VI виконання рішень суду про
стягнення коштів, боржником за якими є
державний орган, здійснюється
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.
Як визначено частинами 1, 2 статті 3
Закону України «Про виконавче
провадження» від 21.04.1999 №606-XIV (далі -
Закон №606-XIV) у випадках, передбачених
законом, рішення судів та інших органів
щодо стягнення коштів виконуються
органами доходів і зборів, банками та
іншими фінансовими установами. Рішення
зазначених органів можуть
виконуватися відповідно до закону
також іншими органами, установами,
організаціями, посадовими особами та
громадянами. Рішення про стягнення
коштів з державних органів, державного
та місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконуються органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів.
Механізм виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників,
прийнятих судами, а також іншими
державними органами (посадовими
особами), які відповідно до закону
мають право приймати такі рішення,
визначається Порядком виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або боржників,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 03.09.2011 № 845
(далі - Порядок № 845).
Згідно пункту 6 Порядку № 845 у разі
прийняття рішення про стягнення коштів
стягувач подає органові Казначейства в
установлений зазначеним органом
спосіб: заяву про виконання такого
рішення із зазначенням реквізитів
банківського рахунку, на який слід
перерахувати кошти, або даних
перерахування коштів у готівковій
формі через банки або підприємства
поштового зв'язку, якщо зазначений
рахунок відсутній; оригінал
виконавчого документа; судові рішення
про стягнення коштів (у разі наявності).

Так, Закон №4901-VI набрав чинності з
01.01.2013 та встановив новий механізм
стягнення коштів за рішеннями судів з
рахунків, що обслуговуються органами
казначейства.

Набрання чинності даним законом
призвело до внесення відповідних змін
до Порядку № 845, які набрали чинності з
06.02.2013, після чого перестала існувати
норма, згідно якої виконання рішень про
стягнення коштів з рахунків боржника,
відкритих в органах Казначейства,
здійснював державний виконавець у
порядку та на підставі виконавчих
документів (пункт 24 Порядку № 845).

В новій редакції вказана норма
визначила, що стягувачі, на користь
яких прийняті рішення про стягнення
коштів з рахунків боржника, подають до
органу Казначейства, в якому
обслуговується боржник, документи,
зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Даний Порядок № 845 з внесенням
зазначених змін перестав передбачати
не тільки можливість звернення
державного виконавця про стягнення
коштів до органів казначейства, але і
виключив механізм такого звернення.

Крім того, до статті 3 Закону №606-XIV
також було внесено зміни, які набрали
чинності з 16.10.2013, з урахуванням яких
частина 2 вказаної статті визначає, що
рішення про стягнення коштів з
державних органів, державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконуються органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

З аналізу наведених норм суд дійшов
висновку, що саме на органи, які
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів,
покладається виконання рішення про
стягнення коштів з державних органів,
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ.

Представник Державної казначейської
служби України у судовому засіданні
повідомила суду, що отримавши на своє
звернення роз'яснення Міністерства
юстиції України від 14.05.2014 №414-0-2614/6.1.
Державною казначейською службою
України на даний час приймаються до
виконання виконавчі документи про
стягнення з органів Пенсійного фонду
України, та у разі відсутності у таких
органів відповідних бюджетних
призначень, виконання таких рішень
здійснюється за рахунок бюджетної
програми для забезпечення виконання
рішень суду.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в
частині зобов'язання Державної
казначейської служби України виконати
виконавчий лист Дніпровського
районного суду міста Києва від 22.11.2013 у
адміністративній справі №755/14458/13-а»,
виданий Дніпровським районним судом
міста Києва 30.04.2014 є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

У частині позовних вимог ОСОБА_1 про
визнання неправомірною (протиправною)
бездіяльності Державної казначейської
служби України та Головного управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві стосовно не
виконання виконавчого листа
Дніпровського районного суду міста
Києва від 22.11.2013 у адміністративній
справі №755/14458/13-а суд зазначає
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачами надавались відповіді
позивачу на його звернення, які, у свою
чергу, не відповідають зазначеним вище
нормам законодавства.

Проте, позовних вимог про визнання
протиправними таких дій чи відповідей,
позивачем не заявлено.

З огляду на наведене, судом не
встановлено протиправної
бездіяльності відповідачів й позовні
вимоги у цій частині задоволенню не
підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Клопотання позивача про накладення
солідарно на Голову Державної
казначейської служби України та на
начальника Головного управління
Державної казначейської служби
України в м. Києві штрафу в розмірі 18
мінімумів заробітної плати, про яке
зазначено у позовній заяві, судом не
розглядається, оскільки порядок
накладення штрафу судом визначено
статтею 267 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Відповідно до частин першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи встановлені обставини
справи, суд дійшов висновку про
наявність підстав для часткового
задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Згідно частини 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Частиною 3 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Оскільки, позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено частково, то суд вважає за
необхідне стягнути з Державного
бюджету України на користь ОСОБА_1
судовий збір в розмірі 36,54 грн.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Зобов'язати Державну казначейську
службу України виконати виконавчий
лист Дніпровського районного суду
міста Києва від 22.11.2013 у
адміністративній справі №755/14458/13-а,
виданий Дніпровським районним судом
міста Києва 30.04.2014.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судовий збір в
розмірі 36 (тридцять шість) грн. 54 коп.

У задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до частини першої статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими
статтями 185-187 КАС України.

Головуючий суддя
В.П.
Катющенко

Судді
К.Ю. Гарник

Б.В. Санін