Справа № 803/387/14
Суддя: Шинкар Т.І.
Дата ухвалення: 2014-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 серпня 2014 року Справа №
876/6314/14Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Шинкар Т.І.,

суддів
Глушка І.В.,

Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання
Губач Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Державної фінансової інспекції у
Волинській області на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 02 червня 2014
року у справі за позовом Державної
фінансової інспекції у Волинській
області до Луцького міського відділу
управління МВС України у Волинській
області про зобов'язання виконати
пункти 4, 5, 6 вимоги від 15.10.2013р.
№03-080-14-14/6342,-

В С Т А Н О В И В :

28.02.2014р. Державна фінансова інспекція у
Волинській області (далі-ДФІ)
звернулася з адміністративним позовом
у Волинський окружний
адміністративний суд до Луцького
міського відділу управління МВС
України у Волинській області (далі - МВ
УМВСУ), просила зобов'язати виконати
пункти 4,5,6 вимоги від 15.10.2013р.
№03-080-14-14/6342 в загальній сумі 45 065,45 грн.

26.03.2014р. ухвалою Волинського окружного
адміністративного суду зупинено
провадження у справі до набрання
законної сили судовим рішенням у
справі №803/522/14 за позовом Луцького
міського відділу управління МВС
України у Волинській області до
Державної фінансової інспекції у
Волинській області про визнання
неправомірним та скасування вимог від
15.10.2013р. №03-080-14-14/6342, який 17.04.2014р. в
порядку п.4.ч.1 с.155 КАС України залишено
без розгляду, що стало підставою
26.05.2014р. поновлення провадження у даній
справі.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 02 червня 2014
року в задоволенні адміністративного
позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції ДФІ оскаржила його в
апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі просить постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 02
червня 2014 року скасувати та прийняти
нову постанову, якою задовольнити
адміністративний позов повністю.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції недостатньо
досліджені докази та обставини справи,
рішення постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що працівниками ДФІ
проведено позапланову ревізію окремих
питань фінансово-господарської
діяльності МВ УМВСУ, якою виявлено
порушення, що викладені у акті ревізії
від 01.10.2013р. №080-22/16. З метою усунення
виявлених порушень, попередження їх
виникнення в подальшому, керуючись п. 7
ст. 10 Закону України «Про основні
засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні», ДФІ
направлено на адресу відповідача
лист-вимогу від 15.10.2013р. №03-080-14-14/6342 щодо
усунення порушень законодавства.
Однак, порушення виявлені в ході
ревізії не усунуті, що стало підставою
звернення до суду про зобов'язання
виконати законні вимоги ДФІ. Вважає, що
суд першої інстанції не врахував, що
ДФІ законодавчо наділена право
звернення до суду з позовами, якщо
підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених порушень. Окрім
того зазначає, що чинним
законодавством не передбачено право
звернення ДФІ до непідконтрольних осіб
(ФО ОСОБА_2 та ТзОВ «Волиньторгхліб») з
позовом про стягнення коштів.

В судовому засіданні представник
відповідача заперечив апеляційну
скаргу та вважав рішення суду першої
інстанції законним та обґрунтованим.
Апелянт явку повноважного
представника в судове засідання не
забезпечив, належним чином
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи, що у відповідності до
вимог ч.4 ст. 196 КАС України не
перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали,
доводи апеляційної скарги та
заперечення на апеляційну скаргу в їх
сукупності, на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
за дорученням прокуратури м. Луцька від
05.09.2013р. №108-317, відповідно до ухвали
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 03.09.2013р.
№1-кс/161/3414/13, на підставі направлення
від 10.09.2013р. №689, провідним державним
фінансовим інспектором відділу
інспектування органів державної влади
ОСОБА_3 проведено позапланову ревізію
окремих питань
фінансово-господарської діяльності МВ
УМВСУ за період з 01.01.2010р. по 31.12.2012р.,
якою виявлено порушення, викладені в
акті ревізії від 01.10.2013р. №080-22/16.

В ході ревізії надходження і
законності використання продуктів
харчування встановлено, що в МВ УМВСУ
не дотримуються вимог щодо
забезпечення належного трьохразового
гарячого харчування утримання осіб в
ізоляторі тимчасового тримання на
протязі 2010-2012 років, передбачених в п.
11.3 Інструкції «Про роботу ізоляторів
тимчасового тримання органів
внутрішніх справ України»,
затвердженої наказом МВС України від
20.01.2005р. №60 та постанови Кабінету
Міністрів України від 16.06.1992р. №336 «Про
норми харчування осіб, які утримуються
в установах виконання покарань,
слідчих ізоляторах Міністерства
внутрішніх справ України».

Проведеною в ході ревізії звіркою
даних накладних постачальників з
заявками та довідками складеними в МВ
УМВСУ отримано розбіжність щодо
чисельності, ціни та вартості
харчування утриманих осіб в ізоляторі
тимчасового тримання за 2010-2012 роки.
Зокрема, згідно накладних ФОП ОСОБА_2 за
вказаний період проведено харчування в
кількості 30289 на суму 422 095,90 грн., з яких
оплачено замовником на суму
421 242,75 грн., в довідках ж МВ УМВСУ
наведено харчування 29461 людино-днів
загальною вартістю 415 722,45 грн., що менше
до даних накладних в кількості 828
одиниць на суму 6 373,4 грн. та менше ніж
оплачено коштів підприємцю на суму 5
520,30 грн.

Також, встановлено, що згідно звірки
даних накладних ТзОВ «Волиньтогхліб»
відпущено хліба в кількості 27790 одиниць
на загальну суму 66 699,40 грн., з яких
оплачено замовником на суму 65 613,98 грн.
За даними довідок МВ УМВСУ вартість
харчування становить 29461 людино-днів на
суму 65 456,59 грн., що менше ніж наведено в
накладних на суму 1 242,81 грн. та
оплачених коштів на 157,39 грн.

Згідно звірки даних журналів обліку
утриманих осіб в ізоляторі тимчасового
тримання щодо чисельності осіб та
періоду їх утримання з даними заявок і
довідок харчування встановлено, що
чисельність утримання в ізоляторі
тимчасового тримання за 2010-2012 роки
становила 27109 людино-днів, а згідно
заявок та довідок включено на
харчування 29448 на загальну суму 477 246,58
грн. Звіркою встановлено відхилення в
сторону завищення чисельності осіб
включених на харчування в кількості 2339
людино-днів, з використанням коштів по
наведених в довідках цінах на суму 39
387,75 грн.

Із довідки зустрічної звірки від
19.09.2013р. із підприємцем ОСОБА_2
вбачається, що заборгованість в
розрахунках з МВ УМВС станом на 01.01.2010р.,
01.01.2011р., 01.01.2012р. та на момент проведення
звірки підприємцем не відображена.
Посилаючись на умови укладених
договорів, ведення обліку за спрощеною
системою оподаткування, підприємцем не
надано перелік, обсяги та вартість
щоденно відпущених продуктів
харчування або інші первинні
документи, обсягу і якості відпущеної
продукції та стану обліку розрахунків
з МВ УМВСУ.

ДФІ 15.10.2013р. направлено лист-вимогу
№03-080-14-14/6342 «Про усунення порушень
виявлених ревізією», в якому
перелічені ряд вимог з метою повного
усунення виявлених порушень, зокрема:
п.4 про відображення в обліку
дебіторську заборгованість ФОП ОСОБА_2
за надані послуги з харчування у
завищених обсягах на суму 5 520,30 грн. та
проведення претензійної роботи з
підприємцем щодо відшкодування зайвих
виплат шляхом повернення коштів або
надання відповідного обсягу послуг. В
іншому випадку стягнути з осіб, винних
у зайвих виплатах шкоду у порядку та
розмірах встановлених ст.ст.130,136 КЗпП
України; п.5 стягнути з осіб, винних у
зайвому списані хліба, використання
якого не підтверджено первинними
документами на суму 1 242,81 грн., шкоду у
порядку та у розмірах встановлених
ст.ст. 130, 133, 136 Кодексу законів про працю
України; п.6 стягнути з осіб, винних у
зайвому отриманні від ФОП ОСОБА_2
послуг з харчування засуджених на суму
39 387,75 грн. шкоду у порядку та у розмірах
встановлених ст.ст. 130, 133, 136 Кодексу
законів про працю України.

Як вбачається з матеріалів справи,
листами від 29.11.2013р. №25550 та від 13.02.2014р.
№317 МВ УМВСУ проінформував позивача
про часткове виконання виявлених
ревізією порушень чинного
законодавства, зазначених у вимозі від
15.10.2013р. Щодо п.4 вимоги вважають за
недоцільне відображати в обліку
дебіторську заборгованість ФОП ОСОБА_2,
щодо п.5 та п.6 вимоги зазначило, що винні
особи не встановлені, оскільки
накладні підписані колишніми
працівниками бухгалтерії або ж не
підписані взагалі.

Надаючи оцінку законності та
обгрунтованості рішенню суду першої
інстанції колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України
від 26 січня 1993 року № 2939-ХІІ «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні» (далі -
Закон №2939-ХІІ) головним завданням
органу державного фінансового
контролю є: здійснення державного
фінансового контролю за використанням
і збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи.

Державний фінансовий контроль
забезпечується органом державного
фінансового контролю через проведення
державного фінансового аудиту,
перевірки державних закупівель та
інспектування.

За змістом пунктів 1, 7, 10 статті 10 Закону
№ 2939-ХІІ органу державного фінансового
контролю надається право перевіряти у
підконтрольних установах перевіряти в
ході державного фінансового контролю
грошові та бухгалтерські документи,
звіти, кошториси й інші документи, що
підтверджують надходження і
витрачання коштів та матеріальних
цінностей, документи щодо проведення
процедур державних закупівель,
проводити перевірки фактичної
наявності цінностей (коштів, цінних
паперів, сировини, матеріалів, готової
продукції, устаткування тощо);
пред'являти керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства; звертатися до суду в
інтересах держави, якщо підконтрольною
установою не забезпечено виконання
вимог щодо усунення виявлених під час
здійснення державного фінансового
контролю порушень законодавства з
питань збереження і використання
активів.

Згідно п.4.3 Наказу Мінфіну України №1236
від 03.10.2011р., який зареєстрований в
Мінюсті 19 жовтня 2011 року за №1212/19950 та
яким затверджено положень про
територіальні органи Державної
фінансової інспекції України та їх
підрозділи (далі-Положення)
передбачено, що Інспекція відповідно
до покладеного на неї завдання вживає
в установленому порядку заходів щодо
усунення виявлених під час
здійснення державного фінансового
контролю порушень законодавства та
притягнення до відповідальності
винних осіб: звертається до суду в
інтересах держави, якщо
підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 КАС України, в
редакції, чинній на момент звернення
позивача до суду, суб'єкт владних
повноважень має право звернутися до
адміністративного суду у випадках,
встановлених законом.

Аналіз наведених норм дає підстави
колегії суддів вважати, що органу
державного фінансового контролю
надано можливість здійснювати
контроль за використанням коштів
державного і місцевого бюджету та у
разі виявлення порушень законодавства
пред'являти обов'язкові до виконання
вимоги щодо усунення таких
правопорушень, а в разі незабезпечення
виконання підконтрольною установою
вимог звертатися до суду.

Вимога органу державного фінансового
контролю спрямована на приведення
роботи підконтрольної організації у
відповідність із вимогами
законодавства у майбутньому і є
обов'язковою до виконання.

Судом встановлено, що п.4, п.5 та п.6
вимоги від 15.10.2013р. №03-080-14-14/6342
залишається невиконаними.

Отже, аналізуючи заявлені ДФІ позовні
вимоги колегія суддів зазначає, що п.4
вимоги від 15.10.2013р. №03-080-14-14/6342 в частині
обов'язку відповідача відобразити в
обліку дебіторську заборгованість ФОП
ОСОБА_2 за надані послуги з харчування у
завищених обсягах на суму 5 520,30 грн. є
вимогою адресованою підконтрольній
організації на приведення роботи у
відповідність із вимогами
законодавства і є обов'язковою до
виконання.

Така вимога ДФІ носить конкретний
характер, вказує на необхідність
виконання конкретних дій, результатом
вчинення таких дій мають бути
конкретні наслідки, а тому є
обов'язковою до виконання.

Оскільки, добровільно вказана вимога
відповідачем виконана не була, в
судовому порядку не оскаржена, у ДФІ
були правові підстави для звернення
до суду відповідно до ст.10 Закону «Про
державну контрольно-ревізійну службу
в Україні», п.4.3 Положення з позовом про
зобов'язання її виконати.

Щодо виконання відповідачем п.5 та п.6
вимоги ДФІ та п.4 в частині проведення
претензійної роботи з підприємцем
ОСОБА_2 щодо відшкодування зайвих
виплат шляхом повернення коштів або
надання відповідного обсягу послуг, в
іншому випадку стягнути з осіб, винних
у зайвих виплатах шкоду у порядку та
розмірах встановлених ст.ст.130,136 КЗпП
України то колегія суддів зазначає, що
відшкодування виявлених збитків, які
можуть бути зазначено у вимозі, не
можуть бути примусово відшкодовані
шляхом вимоги, хоч вони і завдані
державі чи об'єкту контролю. Такі
збитки відшкодовуються у
добровільному порядку або шляхом
звернення органу державного
фінансового контролю до суду з
відповідним позовом, правильність
обчислення розміру яких перевіряє суд,
який розглядає цей позов.

На підставі наведеного колегія суддів
Львівського апеляційного
адміністративного суду дійшла
висновку про наявність у органу
державного фінансового контролю права
заявляти вимогу про усунення порушень,
виявлених у ході перевірки
підконтрольних установ, яка
обов'язкова до виконання лише в частині
усунення допущених порушень
законодавства і за допомогою якої
неможливо примусово стягнути кошти на
відшкодування виявлених в ході
перевірки збитків.

Відповідно до ст.202 КАС України
підставою для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Колегія суддів приходить до
переконання, що судом першої інстанції
вірно, повно та всебічно встановлені
обставини справи, вірно встановив
характер спірних правовідносин, але
невірно застосував норми
матеріального права до їх вирішення.

З огляду на викладене, оскаржувана
постанова підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення частково позовних вимог.

Щодо судових витрат, то у відповідності
до вимог ст.94 КАС України такі не
належить стягувати зі сторін спору.

Керуючись ст.ст. 94, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції у Волинській
області задовольнити частково.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 02 червня 2014
року у справі №803/387/14 скасувати та
прийняти нову, якою позовні вимоги
Державної фінансової інспекції у
Волинській області задовольнити
частково.

Зобов'язати Луцький міський відділ
управління МВС України у Волинській
області виконати п. 4 законної вимоги
від 15.10.2013р. №03-080-14-14/6342 в частині
відображення Луцьким міським відділом
управління МВС України у Волинській
області в обліку дебіторську
заборгованість ФОП ОСОБА_2 за надані
послуги з харчування у завищених
обсягах на суму 5 520,30 грн.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
Т.І. Шинкар

Судді
І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст Постанови виготовлено
21.08.2014р.