Справа № 805/5017/14
Суддя: Васильєва І. А.
Дата ухвалення: 2014-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ткаченко Т.С.
Суддя-доповідач - Васильєва І. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2014 року
справа №805/5017/14

приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: Васильєвої І.А., Білак С.В.,
Сухарька М.Г., розглянувши в порядку
письмового провадження апеляційну
скаргу Шахтарської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного Управління Міндоходів у
Донецькій області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 19 травня
2014 року у справі № 805/5017/14 за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Шахтарської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
Управління Міндоходів у Донецькій
області про визнання незаконною та
скасування вимоги про сплату боргу
(недоїмки) від 31 січня 2014 року № Ф-391-25, -

ВСТАНОВИВ:

18 квітня 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до Шахтарської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного Управління
Міндоходів у Донецькій області, в якому
просив визнати вимогу Ф 391-25 від 31 січня
2014 року незаконною та скасувати (а.с. 2-4).

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 19 травня
2014 року адміністративний позов
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2
задоволений, скасовано вимогу
Шахтарської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області № Ф-391-25 від 31 січня 2014 року про
сплату боргу (недоїмки) на суму 1194,03
гривень. (а.с. 18-19).

Відповідач з постановою суду першої
інстанції не погодився, подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи.
Просив скасувати постанову суду першої
інстанції, та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі (а.с.20-21).

В доводах апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що звільняються від
сплати єдиного внеску фізичні
осіби-підприємці, які обрали спрощену
систему оподаткування, лише після
досягнення пенсійного віку,
встановленого нормами ст.26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування». Інші
категорії осіб, які отримують пенсію на
пільгових умовах, зобов'язані
сплачувати єдиний внесок. Інших норм
чинним законодавством не передбачено.

Сторони в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з'явились, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. За
приписами п.2 ч.1 ст.197 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд справи колегією суддів
здійснюється в письмовому провадженні
за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної
скарги. Суд апеляційної інстанції
може вийти за межі доводів
апеляційної скарги в разі встановлення
під час апеляційного провадження
порушень, допущених судом першої
інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_2 перебуває на спрощеній
системі оподаткування, є платником
єдиного податку (а.с. 6), зареєстрований
в єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців 07
червня 2001 року за № НОМЕР_1 (а.с.7).
Позивач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
м. Шахтарську та Шахтарському районі
Донецької області та отримує пенсію за
віком згідно Закону України «Про
пенсійне забезпечення» з 02 березня 2011
року довічно (а.с. 8).

Як вбачається з матеріалів справи, 31
січня 2014 року Шахтарською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного Управління Міндоходів у
Донецькій області у відношенні
позивача прийнята вимога № Ф-391-25 зі
сплати недоїмки з єдиного внеску у сумі
1194,03 грн., станом на 31 січня 2014 року, яка
направлена позивачу (а.с. 5).

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом
першої інстанції та апеляційним судом.

Задовольняючи адміністративний позов
суд першої інстанції виходив з того, що
на позивача розповсюджується норма ч.4
ст. 4 Закону України № 2464 та останній
підлягає звільненню від сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування з тих підстав, що
в наявності є судові рішення, а саме
постанова Донецького окружного
адміністративного суду від 20.08.2013 року,
яка залишена без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 08 жовтня 2013
року та якими скасовані вимоги
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Шахтарську та шахтарському районі
Донецької області про сплату недоїмки
з тих самих підстав. З посиланням на
вимоги ч.1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України,відповідно до якої обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини, суд
першої інстанції задовольнив позовні
вимоги.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції та
зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого суд вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Спірним питанням у справі є наявність
правових підстав у позивача для
звільнення від сплати за себе єдиного
внеску згідно ч.4 ст.4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 4 Закону № 2464-VI платниками
єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (частина
четверта статті 4 Закону № 2464-VI).

Таким чином, за змістом цієї норми
фізичні особи-підприємці, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати єдиного внеску
за себе, за умови, якщо вони є
пенсіонерами за віком (незалежно від
того чи досягли вони загального
пенсійного віку чи така пенсія
оформлена на пільгових умовах - зі
зменшенням пенсійного віку) та
отримують відповідно до закону пенсію.

Згідно із абзацами першим та другим
пункту 16 Прикінцевих положень Закону
України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі - № 1058-IV) до
приведення законодавства України у
відповідність із цим Законом закони
України та інші нормативно-правові
акти застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону. Положення
Закону України від 5 листопада 1991 року
№ 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення"
(далі - Закон № 1788-ХІІ) застосовуються,
зокрема в частині визначення права на
пенсію за віком на пільгових умовах.

Статтею 2 Закону № 1788-ХІІ визначено
виключний перелік трудових пенсій, які
призначаються за цим Законом (за віком;
по інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років).
Загальні умови призначення пенсій за
віком визначені статтею 12 Закону №
1788-ХІІ та частиною першою статті 26
Закону № 1058-IV. Таке право виникало у
чоловіків після досягнення 60 років та
за наявності відповідного стажу. При
цьому, як встановлено судом першої так
і апеляційної інстанції, позивач
отримує пенсію на пільгових умовах за
списком № 1 відповідно до ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
(а.с. 9-10), що не є спірним.

Проаналізувавши наведені норми
матеріального права, враховуючи
закріплені Конституцією України
гарантії громадян на соціальний
захист, колегія суддів дійшла висновку,
що особи, яким призначена пенсія за
віком зі зниженням віку, не є
платниками єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за себе згідно з
частиною четвертою статті 4 Закону №
2464-VI, так само як і особи, які є
пенсіонерами за віком на загальних
умовах, оскільки згадана норма не
містить будь-яких винятків щодо
пенсіонерів за віком.

Аналогічна правова позиція щодо
застосування зазначених норм
матеріального права висловлена
колегією суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України у постановах від 15 квітня
2014 року № 21-57а14 та № 21-70а14 від 13 травня
2014 року № 21-74а14.

На підставі викладеного, судова
колегія робить висновок, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для залишення
апеляційної скарги без задоволення, а
судового рішення без змін. Доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Шахтарської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного Управління
Міндоходів у Донецькій області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 19 травня
2014 року у справі № 805/5017/14 -залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 19 травня
2014 року у справі № 805/5017/14 -залишити
без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили. Ухвала прийнята за
наслідками розгляду в письмовому
проваджені набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Колегія суддів
І.А. Васильєва

С.В. Білак

М.Г. Сухарьок