Справа № 619/2950/14-а
Суддя: Водолажська Н.С.
Дата ухвалення: 2014-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний
адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2014 р.Справа № 619/2950/14-а

Головуючий 1 інстанції: Жорняк О.М.

Доповідач: Водолажська Н.С.

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя Водолажська Н.С.,

Суддя Філатов Ю.М., Суддя Бенедик А.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Дергачівському районі
Харківської області на постанову
Дергачівського районного суду
Харківської області від 14.07.2014р. по
справі № 619/2950/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України
в Дергачівському районі Харківської
області

про визнання незаконними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка, ОСОБА_1, звернулася до
Дергачівського районного суду
Харківської області з
адміністративним позовом, в якому
просила визнати протиправними дії УПФ
України в Дергачівському районі
Харківської області щодо відмови у
виплаті їй пенсії у зв'язку з втратою
годувальника; зобов'язати УПФ України в
Дергачівському районі Харківської
області призначити та виплачувати їй
пенсію у зв'язку з втратою годувальника
з 01.09.13 р. по 26.06.14 р., тобто до досягнення
23-х років, при умові навчання.

Постановою Дергачівського районного
суду Харківської області від 14.07.14 р. по
справі № 619/2950/14-а позов був
задоволений.

Відповідач не погодився з рішенням
суду першої інстанції та подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Дергачівського
районного суду Харківської області від
14.07.14 р. по справі № 619/2950/14-а та прийняти
нове судове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права з підстав,
викладених в апеляційній скарзі.

Позивачка письмові заперечення на
апеляційну скаргу не подала.

Сторони по справі в судове засідання
суду апеляційної інстанції не
з'явилися, про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України,
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час та місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши постанову суду першої
інстанції, дослідивши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку про те, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 р. Її
матір'ю є ОСОБА_3, що підтверджується
свідоцтвом про народження, виданого
02.07.91 р. Також в рішенні суду першої
інстанції зазначено, що 06.05.99 р. мати
позивачки померла, що підтверджується
свідоцтвом про її смерть № 100315,
виданого 11.05.99 р. м. Зугдіді республіки
Грузія. У зв'язку зі смертю матері
позивачці була призначена пенсія по
втраті годувальника з 2007 р., яка
виплачувалась на період її навчання у
вищому навчальному закладі, а саме
Харківській державній академії
фізичної культури, який вона закінчила
у липні 2013 р. Виплата була припинена у
зв'язку з закінченням зазначеного
навчального закладу.

Згідно наказу № 149 від 30.09.13 р. ОСОБА_1 є
аспірантом Харківської державної
академії фізичної культури з відривом
від виробництва строком на 3 роки з 01.10.13
р. по 30.09.16 р. У зв'язку з зарахуванням на
навчання до аспірантури з відривом від
виробництва, ОСОБА_1 звернулась до
Управління пенсійного фонду України в
Дергівському районі Харківської
області з заявою про продовження
виплати пенсії у зв'язку з втратою
годувальника на період навчання до
досягнення нею 23 років, тобто з 26.06.14 р.,
але Управлінням ПФУ в Дергачівському
районі їй було відмовлено у виплаті
пенсії по втраті годувальника, що
підтверджується листом Фонду № 854-02/2011
від 01.04.14 р., з тих підстав, що ст. 36
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ст. 1 Закону України «Про
вищу освіту» передбачають виплату та
продовження виплати пенсії по втраті
годувальника особам, які навчаються за
денною формою навчання у вищих
закладах І-ІV рівнів акредитації та
професійно-технічних навчальних
закладів, - до закінчення такими дітьми
навчальних закладів, але не довше ніж
до досягнення ними 23 років, зазначивши
при цьому, що аспірантура не
відноситься до таких вищих навчальних
закладів, тому навчання в аспірантурі
не дає права на продовження виплати
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника.

Не погоджуючись з відмовою відповідача
у продовженні виплати пенсій у зв'язку
з втратою годувальника, позивачка
звернулася до суду першої інстанції із
вищевказаними позовними вимогами.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов до висновку, що
ОСОБА_1 має всі підстави для
продовження отримання пенсії по втраті
годувальника до досягнення нею 23 років
при умові навчання в аспірантурі.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
наявності у позивачки права на
отримання пенсії по втраті
годувальника до досягнення 23 років при
умові навчання в аспірантурі, з огляду
на наступне.

Згідно ст. 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсія у зв'язку з втратою
годувальника призначається дітям, які
навчаються за денною формою навчання у
загальноосвітніх навчальних закладах
системи загальної середньої освіти, а
також професійно-технічних, вищих
навчальних закладах (у тому числі у
період між завершенням навчання в
одному із зазначених навчальних
закладів та вступом до іншого
навчального закладу або у період між
завершенням навчання за одним
освітньо-кваліфікаційним рівнем та
продовженням навчання за іншим за
умови, що такий період не перевищує
чотирьох місяців), - до закінчення
такими дітьми навчальних закладів, але
не довше ніж до досягнення ними 23 років.
Відповідно ст. 53 Закону України «Про
вищу освіту» особи, які навчаються у
вищих навчальних закладах, зокрема є
аспірант - особа яка має вищу освіту,
освітньо-кваліфікаційний рівень
магістра або спеціаліст, навчається в
аспірантурі вищого навчального
закладу або наукової установи для
підготовки дисертації на здобуття
наукового ступеню кандидата наук.

Колегія суддів зазначає, що цим
критеріям на час розгляду справи в суді
першої інстанції відповідав статус
позивачки, яка втратила годувальника і
з 01.10.13 р. навчається в аспірантурі
Харківської державної академії
фізичної культури з відривом від
виробництва, що свідчить про те, що
аспірант є особою, що навчається у
вищому навчальному закладі, а відтак
має право на отримання пенсії по втраті
годувальника.

При цьому, вказаний вище Закон України
«Про вищу освіту» визначає рівність
такої особи щодо її навчання як у
вищому навчальному закладі, так і у
закладі наукової установи, а тому
відмова пенсійного органу у
нарахуванні позивачці пенсії у зв'язку
із втратою годувальника є
протиправною.

Крім того, ч. 1 ст. 46 Конституції України
передбачено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Наведені вище обставини стали
підставою для висновку суду першої
інстанції щодо обгрунтованості
заявлених позовних вимог. Колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції в цій частині,
оскільки доводи апеляційної скарги
його не спростовують.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що
при ухваленні рішенні судом першої
інстанції не були враховані наступні
обставини.

З матеріалів справи вбачається, що
виплата пенсії позивачці була
припинена у липні 2013 р. у зв'язку із
закінченням нею ВНЗ, а 30.09.13 р. ОСОБА_1
стала аспірантом Харківської
державної академії фізичної культури з
відривом від виробництва строком на 3
роки з 01.10.13 р. по 30.09.16 р., що свідчить про
те, що саме з моменту отримання статусу
аспіранта позивачка повинна була
дізнатися про порушення своїх прав з
боку відповідача, які полягали у
припиненні виплати їй пенсії у зв'язку
з втратою годувальника.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Колегія суддів зазначає, що практика
Європейського суду з прав людини
свідчить про те, що право на звернення
до суду не є абсолютним і може бути
обмеженим, в т.ч. і встановленням
строків на звернення до суду за
захистом порушених прав (справа
«Стаббігс та інші проти
Великобританії», справа «Девеер проти
Бельгії»).

Предметом розгляду у цій справі є
позовні вимоги про зобов'язання
відповідача призначити та виплачувати
позивачці пенсію у зв'язку з втратою
годувальника з 01.09.13 р. по 26.06.14 р., тобто
до досягнення 23-х років, при умові
навчання, що свідчить про те, що
правовідносини в даній справі повинні
розглядатися, в першу чергу, виходячи з
правомірності або неправомірності дій
чи бездіяльності органу владних
повноважень щодо виплати позивачці
належних їй сум пенсії. Оскільки
позивачка повинна була дізналася про
порушення своїх прав 30.09.13 р., саме з
цього моменту почався перебіг строку
звернення до суду.

Відповідно ч. 1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Оскільки позивачкою до суду першої
інстанції не було подано жодних
доказів поважності причин пропуску
строку звернення до суду, колегія
суддів дійшла до висновку, що позовні
вимоги за період з 01.09.13 р. по 11.12.13 р.
повинні бути залишені без розгляду.

Зважаючи на те, що постанова
Дергачівського районного суду
Харківської області від 14.07.14 р. по
справі № 619/2950/14-а прийнята з частковим
порушенням вимог чинного
законодавства, вона підлягає
скасуванню в частині задоволення
позовних вимог за період з 01.09.13 р. по
11.12.13 р. із залишенням цієї частини
вимог без розгляду.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
209, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Дергачівському районі Харківської
області на постанову Дергачівського
районного суду Харківської області від
14.07.14 р. по справі № 619/2950/14-а -
задовольнити частково.

Постанову Дергачівського районного
суду Харківської області від 14.07.14 р. по
справі № 619/2950/14-а ? скасувати в частині
задоволення позовних вимог про
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Дергачівському районі
Харківської області призначити та
виплачувати ОСОБА_1 пенсію у зв'язку з
втратою годувальника з 01.09.13 р. по 11.12.13
р.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Дергачівському районі Харківської
області про визнання незаконними дій
та зобов'язання вчинити певні дії за
період позовних вимог з 01.09.13 р. по 11.12.13
р. ? залишити без розгляду.

В іншій частині постанову
Дергачівського районного суду
Харківської області від 14.07.14 р. по
справі № 619/2950/14-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Водолажська
Н.С.Судді(підпис) (підпис) Філатов Ю.М.
Бенедик А.П.