Справа № 802/2496/14-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 серпня 2014 р.
Справа № 802/2496/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Комара П. А.,

за участю:

секретаря судового засідання:
Кошевого Б. А.

представника позивача:
Петрук Л. І.

за відсутності представника
відповідача

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: товариство з обмеженою
відповідальністю "Вінпродтрейд"

до: Держаної фінансової інспекції у
Київській області

про: визнання протиправним та
скасування рішення №11-17/310 від 04.02.2014р.

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулося
товариство з обмеженою
відповідальністю "Вінпродтрейд" із
позовом до Білоцерківської об'єднаної
державної фінансової інспекції про
визнання протиправним та скасування
рішення №11-17/310 від 04.02.2014р.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що
10.02.2014р. ТОВ "Вінпродтрейд" отримано від
Білоцерківської об'єднаної державної
фінансової інспекції відповідь на
звернення позивача, якою в процесі
проведеної ревізії управління освіти
та науки Білоцерківської міської ради,
за результатами якої складено акт
перевірки №311-31/2 від 22.01.2014р.
підтверджено порушення вимог Закону
України "Про здійснення державних
закупівель" при проведенні процедур
закупівлі товарів харчової
промисловості та повідомлено про
відсутність законодавчо закріпленого
механізму визначення збитків у разі
порушення законодавства у сфері
закупівель.

ТОВ "Вінпродтрейд" не погоджується з
даним рішенням суб'єкта владних
повноважень, просить, з урахування
заяви про уточнення позовних вимог,
визнати протиправними та скасувати
рішення №11-17/310 від 04.02.2014р. та акт
ревізії №311-31/2 від 22.01.2014р. в частині
встановлення факту недійсності
банківської довідки від 09.08.2014р.

В ході судового розгляду
адміністративної справи судом
допущено заміну відповідача у справі з
Білоцерківської об'єднаної державної
фінансової інспекції на Держану
фінансову інспекцію у Київській
області.

Представник позивача у судовому
засіданні надала пояснення, що
відтворюють зміст позовної заяви та
просила позов задовольнити у повному
обсязі .

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, однак 13.08.2014р. за
вх. №16245 до суду надійшла заява про
розгляд справи у порядку письмового
провадження за відсутності
представника відповідача. Крім того, в
матеріалах справи містяться письмові
заперечення на адміністративний позов
(а.с. 46-51).

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши усі обставини
справи та надавши їм юридичну оцінку,
судом встановлено наступне.

19.12.2014р. ТОВ "Вінпродтрейд" звернулося
до відповідача із заявою про порушення
при проведенні процедури державних
закупівель. Відповіді на своє
звернення підприємство не отримало і
29.01.2014р. звернулося до органу
виконавчої влади повторно.

За результатами розгляду звернення
позивача від 19.12.2013р., 29.01.2014р. №281 та №42
Держфінінспекцією у Київській області
надано доручення Білоцерківській ОДФІ
щодо дослідження поставлених у
зверненні питань у ході проведення
планової ревізії Управління освіти і
науки Білоцерківської міської ради за
період з 01.09.2010 року по 30.11.2013 року.

За результатами ревізії складено акт
від 22.01.2014 №11-31/2, який підписано
об'єктом контролю без заперечень.

Порушення щодо закупівлі товарів,
робіт і послуг за державні кошти, які
виявлено у ході контрольного заходу та
відповіді на поставлені питання
описано у відповіді відповідача від
04.02.2014 №11-17/310, що є предметом спору у
даній справі.

Суд, визначаючись щодо заявлених
позовних вимог, заперечень відповідача
та наданих у справу доказів, виходив з
наступного.

У відповідності до вимог статті 2 КАС
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Нормами цієї ж статті, визначено, що до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Таким чином, нормами КАС України,
обмежено коло осіб, дії яких можуть
оскаржуватись та звужено до суб'єктів
владних повноважень.

У відповідності до статті 3 КАС України,
суб'єкт владних повноважень - орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Необхідно зазначити, що згідно ст.2
Закону України „Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні", головним завданням
органів Держфінінспекції України є
здійснення державного фінансового
контролю.

Зважаючи на те, що порушення описані у
зверненнях позивача досліджувались у
ході ревізії та оформлювались у
відповідності до Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затвердженого постановою КМУ
від 26.04.2006 №550, правові наслідки
настають для об'єктів контролю не після
складання актів ревізій, а у разі
невиконання законних вимог, в тому
числі направлених за результатами
проведених ревізій щодо усунення
виявлених порушень.

Крім того, суд вважає за необхідне
відзначити, що позивач у даному випадку
не відноситься до об'єкта контролю.

Таким чином, посилання позивача на акт
ревізії та рішення відповідача від
04.02.2014р. №11-17/310 в даному випадку є
неспроможними, оскільки даний акт та
рішення є лише документами, якими
встановлено факт порушення, тому, що в
розумінні положень Кодексу
адміністративного судочинства України
рішення суб'єкта владних повноважень
необхідно розуміти як
нормативно-правові акти, так і правові
акти індивідуальної дії. Правові акти
індивідуальної дії - це рішення які є
актом одноразового застосування норм
права і дію яких поширено на конкретних
осіб або які стосуються конкретної
ситуації. За своєю природою
ненормативні правові акти, на відміну
від нормативних, встановлюють не
загальні правила поведінки, а
конкретні приписи, звернені до
окремого індивіда чи юридичної особи,
застосовуються одноразово й після
реалізації вичерпують свою дію. Усі
рішення суб'єкта владних повноважень
мають підзаконний характер, тобто
повинні бути прийняті на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
визначений законом.

Пунктом 35 Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №
550, передбачає, що акт ревізії
складається зі вступної та
констатуючої частин. У констатуючій
частині наводиться інформація про
результати ревізії в розрізі кожного
питання програми із зазначенням того,
за який період, яким способом
(вибірковим, суцільним) та за якими
документами перевірено ці питання, а
також висновок про наявність або
відсутність порушень законодавства.
Виявлені допущені об'єктом контролю
порушення законодавства, контроль за
дотриманням якого віднесено до
компетенції контролюючого органу,
фіксуються в констатуючій частині акта
ревізії з обов'язковим посиланням на
норми законів чи інших
нормативно-правових актів, які
порушено, та зазначенням винних у їх
допущенні осіб.

З приводу оскарження висновків акта
ревізії необхідно також зазначити, що
складений за результатами ревізії акт
не має будь-яких правових наслідків для
позивача, оскільки він лише
підтверджує факт проведення ревізії, є
носієм інформації про виявлені
контролюючим органом порушення
законодавства.

При цьому, слід зазначити, що суд не
може підміняти державний орган, дії чи
рішення якого оскаржуються, приймаючи
замість його висновку інший висновок,
який би відповідав закону, та давати
вказівки, які б свідчили про вирішення
питань, які належать до виключної
компетенції чи внутрішньої
організаційної діяльності такого
суб'єкта владних повноважень.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 105 Кодексу
адміністративного судочинства України
- адміністративний позов може містити
вимоги про скасування або визнання
нечинним рішення відповідача - суб'єкта
владних повноважень. Однак, позивач
порушує у позові питання щодо визнання
акта ревізії незаконним та визнання
незаконною відповіді на звернення, що в
свою чергу не відповідає суті
адміністративно-правових відносин.
Тобто, в даному випадку, компетенція
адміністративного суду не поширюється
на такий спір, оскільки позовні вимоги
позивача є нічим іншим як вимогою про
підтвердження наявності/відсутності
факту (встановлення факту).

Так, в розумінні ч. 1 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
акт ревізії, оскаржувана відповіді від
04.02.2014р. №11-17/310, висновки акту в якій
описано - не є рішеннями суб'єкта
владних повноважень
(нормативно-правовими актами
індивідуальної дії), які тягнуть за
собою правові наслідки відносно
позивача, не спрямовані на регулювання
тих чи інших суспільних відносин і не
мають обов'язкового характеру для
позивача, оскільки акт ревізії не
встановлює для ТОВ "Вінпродтрейд"
жодних прав та обов'язків (не породжує
певних правових наслідків і не має
обов'язкового характеру виконання) так
як і відповідь, тому вони не набувають
статусу рішення в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 17
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Отже, суд приходить до переконання, в
задоволенні позову про визнання
незаконними та скасування акту
ревізії від 22.01.2014р. за №11-31/2 та рішення
від 04.02.2014р. №11-17/310 в частині
встановлення факту недійсності
банківської довідки від 09.08.2013 року
необхідно відмовити.

Частиною 2 ст. 71 КАС України визначено,
що в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Відповідно,
обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається на відповідача і у
справах про поновлення на публічній
службі.

В судовому засіданні позивач не навів
аргументів та доказів, які б стали
підставою для задоволення позову. В
свою чергу, вимоги щодо свого обов'язку
довести правомірність прийнятого
рішення відповідачем виконано.

На підставі викладеного та враховуючи
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог, витрати пов'язані з
розглядом справи, згідно положень
статті 94 КАС України, позивачу не
відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Комар Павло Анатолійович