Справа № 826/6730/14
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 серпня 2014 року № 826/6730/14
Окружний адміністративний суд
міста Києва в складі головуючого судді
Качура І.А., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Заступника прокурора міста Києва до
Київської міської державної
адміністрації, треті особи - КП
«Київжитлоспецексплуатація», ВАТ
«Акціонерна компанія «Київводоканал»,
Управління освіти Солом'янської
районної в м. Києві державної
адміністрації, про скасування
розпорядження та акту
До Окружного адміністративного
суду м. Києва звернувся Заступник
прокурора міста Києва (далі по тексту
також - позивач) з позовом до Київської
міської державної адміністрації
(надалі також - відповідач), треті особи
- КП «Київжитлоспецексплуатація», ВАТ
«Акціонерна компанія «Київводоканал»,
Управління освіти Солом'янської
районної в м. Києві державної
адміністрації, в якому з урахування
заяви про збільшення позовних вимог
- визнати протиправним та
скасувати розпорядження Київської
міської державної адміністрації № 2325
від 27.12.2002р. «Про передачу управління
ВАТ «Акціонерна компанія
«Київводоканал» майна територіальної
громади м. Києва» в частині передачі в
управління ВАТ «Акціонерна компанія
«Київводоканал» нежилого будинку
(приміщення) дошкільного навчального
закладу № 168 по вул. Монтажників, 97 у м.
Києві разом з об'єктами благоустрою;
- скасувати акт прийому-передачі
нежилого будинку № 97 по вул.
Монтажників у м. Києві в управління ВАТ
«Акціонерна компанія «Київводоканал №
291 від 22.08.2003р.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи в судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином
повідомленні про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
З огляду на наведене та з урахуванням
вимог ст. 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд дійшов
висновку про доцільність розгляду
справи у письмовому провадженні на
підставі наявних матеріалів справи.
Прокуратура оскаржила до
Окружного адміністративного суду
міста Києва розпорядження Київської
міської державної адміністрації № 2325
від 27.12.2002р. «Про передачу управління
ВАТ «Акціонерна компанія
«Київводоканал» майна територіальної
громади м. Києва» в частині передачі в
управління ВАТ «Акціонерна компанія
«Київводоканал» нежилого будинку
(приміщення) дошкільного навчального
закладу № 168 по вул. Монтажників, 97 у м.
Києві разом з об'єктами благоустрою та
акту прийому-передачі нежилого будинку
№ 97 по вул. Монтажників у м. Києві в
управління ВАТ «Акціонерна компанія
«Київводоканал № 291 від 22.08.2003р.,
оскільки на її переконання воно є не
правомірними, оскільки прийняте з
грубими порушеннями Конституції та
В обґрунтування позовних вимог
покликався на те, що спірне приміщення
не перебувало ні на балансі, ні в
статутному фонді ВАТ «АТ
«Київводоканал», а тому були відсутні
будь-які підстави для передачі
вказаному підприємству в управління
приміщення ДНЗ № 168 згідно спірного
розпорядження КМДА № 2325, а також для
наступної передачі його на баланс ВАТ
«АТ «Київводоканал» згідно акту
прийому-передачі від 12.08.2003р.
На даний спірне приміщення за
вказаною адресою, що є
матеріально-технічною базою закладів
освіти, перебуває у володінні та
користуванні ВАТ «Акціонерна компанія
«Київводоканал», яке не здійснює
освітню діяльність. Вказане на
переконання прокурора призвело до
фактичної зміни цільового призначення
матеріально - технічної бази
дошкільного навчального закладу №168 та
виключення його з майна належного
закладам освіти, при цьому рішення про
зміну цільового призначення та
виключення з реєстру закладів освіти
Відповідач проти задоволення позову
заперечував з мотивів
необґрунтованості та безпідставності.
Окрім того, звертав увагу суду на те, що
розпорядження Київської міської
державної адміністрації було прийнято
на виконання чинного рішення Київської
міської ради № 55/1489 від 02.10.2001р., в межах
компетенції органу місцевого
самоврядування відповідно до Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» та Закону України «Про
столицю України - місто-герой Київ».
Третя особа - ВАТ «АТ «Київводоканал»
проти задоволення позову заперечувала
та зазначала, що доводи прокуратури
покладені в основу правового
обґрунтування позовних вимог є
документально непідтвердженими, що
свідчить про відсутність правових
підстав для задоволення позову.
«Київжитлоспецексплуатація» вважала
рішення Київської міської ради та
розпорядження Київської міської
державної адміністрації такими, що
прийняті в межах компетенції органу
місцевого самоврядування відповідно
до Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» та Закону
України «Про столицю України -
місто-герой Київ», з огляду про що у
задоволенні позову просила відмовити у
повному обсязі.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 1 Закону
України від 05.11.1991 № 1789-ХІІ «Про
прокуратуру» (в редакції, яка діяла на
час виникнення спірних правовідносин,
далі - Закон № 1789-ХІІ) прокурорський
нагляд за додержанням і правильним
застосуванням законів Кабінетом
Міністрів України, міністерствами та
іншими центральними органами
виконавчої влади, органами державного
і господарського управління та
контролю, Радою міністрів Автономної
Республіки Крим, місцевими Радами, їх
виконавчими органами, військовими
частинами, політичними партіями,
громадськими організаціями, масовими
рухами, підприємствами, установами і
організаціями, незалежно від форм
власності, підпорядкованості та
приналежності, посадовими особами та
громадянами здійснюється Генеральним
прокурором України і підпорядкованими
йому прокурорами.

Згідно частини першої статті 13
Закону № 1789-ХІІ систему органів
прокуратури становлять: Генеральна
прокуратура України, прокуратури
Автономної Республіки Крим, областей,
міст Києва і Севастополя (на правах
обласних), міські, районні, міжрайонні,
районні в містах. У разі необхідності
Генеральний прокурор України може
створювати спеціалізовані прокуратури
на правах обласних, міських, районних
та міжрайонних прокуратур.

Частиною першою статті 8 Закону №
1789-ХІІ встановлено, що законні вимоги
прокурора є обов'язковими для всіх
органів, підприємств, установ,
організацій, посадових осіб та
громадян і виконуються невідкладно або
у передбачені законом чи визначені
прокурором строки.

У відповідності до частини
третьої статті 20 Закону № 1789-ХІІ при
виявленні порушень закону прокурор у
межах своєї компетенції має право: 1)
вносити подання; 2) у встановленому
законом порядку ініціювати
притягнення особи до дисциплінарної,
адміністративної відповідальності,
складати протокол про адміністративне
правопорушення та починати досудове
розслідування; 3) звертатися до суду в
передбачених законом випадках.

Відповідно до статті 23 Закону №
1789-ХІІ подання - це акт реагування
прокурора на виявлені порушення закону
з вимогою (вимогами) щодо: 1) усунення
порушень закону, причин та умов, що їм
сприяли; 2) притягнення осіб до
передбаченої законом
відповідальності; 3) відшкодування
шкоди; 4) скасування
нормативно-правового акта, окремих
його частин або приведення його у
відповідність із законом; 5) припинення
незаконних дій чи бездіяльності
посадових і службових осіб.

Подання може бути внесено
Прем'єр-міністру України, Кабінету
Міністрів України, Верховній Раді
Автономної Республіки Крим, Раді
міністрів Автономної Республіки Крим,
міністерствам та іншим центральним і
місцевим органам виконавчої влади,
органам місцевого самоврядування,
військовим частинам, громадським
об'єднанням, органам державного
нагляду (контролю), посадовим і
службовим особам цих органів,
підприємствам, установам та
організаціям незалежно від форм
власності, підпорядкованості чи
приналежності, фізичним особам -
підприємцям.

Відповідний прокурор має бути
повідомлений про результати розгляду
подання та вжиті заходи у визначений
ним строк, що обчислюється з дня
отримання подання та не може бути
меншим 10 днів.

У разі відхилення подання в
цілому чи частково або неповідомлення
прокурора про результати розгляду
подання, а також якщо подання не
вносилося, прокурор може звернутися до
суду.

Як вбачається з матеріалів
справи, 27.01.2014 року прокуратурою міста
Києва прийнята постанова № 08-1-14 про
проведення перевірки у порядку нагляду
за додержанням та застосуванням
законів.

Прокуратурою міста Києва
проведено перевірку додержання вимог
Закону України «Про охорону дитинства»
щодо реалізації державних та
регіональних цільових програм з
охорони дитинства, у тому числі щодо
створення умов для здобуття дітьми
освіти, використання будівель
(приміщень) дошкільних навчальних
закладів за цільовим призначенням,
чинного законодавства під час
прийняття Київською міською радою
рішення щодо приватизації об'єктів !
комунальної власності.

Встановлено, що відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
«Про розмежування державного майна між
загальнодержавною (республіканською)
власністю і власністю
адміністративно-територіальних
одиниць (комунальною власністю)» №311
від 05.11.1991р. дошкільні та інші навчальні
заклади, крім тих, що перебувають у
відомчому підпорядкуванні, із
загальнодержавної власності передані
до комунальної власності
адміністративно-територіальних
одиниць.

Виявлено, що на виконання рішення
Київської міської ради №55/1489 від 02.10.2001,
розпорядженням Київської міської
державної адміністрації «Про передачу
управління ВАТ «Акціонерна компанія
«Київводоканал» майна територіальної
громади м. Києва №2325 від 27.12.2002, майно
комунальної власності територіальної
громади м. Києва, що не увійшло до
статутного фонду ВАТ «АК
«Київводоканал» під час приватизації
передано йому в управління, у тому
числі нежилий будинок (приміщення)
дошкільного навчального закладу №168 по
вул. Монтажників, 97 у м. Києві разом з
об'єктами благоустрою.

Прокуратурою міста Києва 07.04.2014р.
внесено подання на розпорядження
Київської міської державної
адміністрації № 2325 від 27.12.2002р. «Про
передачу в управління ВАТ«Акціонерна
компанія «Київводоканал» майна
територіальної громади м. Києва», в
частині передачі в управління ВАТ
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
нежилого будинку (приміщення)
дошкільного навчального закладу №168 по
вул. Монтажників, 97 у м. Києві разом з
об'єктами благоустрою. Про результати
розгляду подання запропоновано було
проінформувати прокуратуру міста
Києва у 30-денний термін з дня його
отримання.

30.04.2014р. Департаментом комунальної
власності м. Києва виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
№062/12/10-3395 направлено проект відповіді
Київського міського голови, згідно з
яким за результатами опрацювання
подання прокуратури міста Києва від
07.04.2014р., Київською міською державною
адміністрацією вимоги прокурора не
можуть бути задоволені у зв'язку з тим,
що органом місцевого самоврядування не
скасовано рішення № 55/1489 від 02.10.2001р.

Відповідно до рішення Київської
міської ради від 29.11.2001 р. № 151/1585 «Про
затвердження переліку нежитлових
будівель комунальної власності
територіальної громади міста Києва»,
розпорядженням Київської міської
державної адміністрації від 22.02.2002р. №
347 «Про закріплення нежилих будинків та
приміщень комунальної власності
територіальної громади міста Києва»
нежилий будинок № 97 на вул. Монтажників
віднесений до комунальної власності
територіальної громади м. Києва та
закріплений на праві господарського
відання за КП
«Київжитлоспецексплуатація».

Вказаний нежилий будинок площею 222,00
кв.м був переданий Управлінням освіти
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації на баланс КП
«Київжитлоспецексплуатація» згідно з
актом приймання-передачі від 20.12.2002 р.

Згідно з п. 5 ст. 16 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
від імені та в інтересах
територіальних громад права суб'єкта
комунальної власності здійснюють
відповідні ради.

Відповідно до ч. 2 ст. 327 ЦК України
управління майном, що є в комунальній
власності, здійснюють безпосередньо
територіальна громада та утворені нею
органи місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» орган,уповноважений управляти
майном, вирішує питання можливості
передачі на умовах оренди майна
територіальної громади м. Києва та
визначає умови договору оренди.

Відповідно до п. 2.1 Статуту КП
«Київжитлоспецексплуатація» основною
метою діяльності Підприємства є...
утримання житлового і не житлового
фонду, що знаходиться в повному
господарському віданні Підприємства.

Статут КП «Київжитлоспецексплуатація»
передбачає надання в оренду нежилих
приміщень тільки за згодою власника
майна - територіальної громади м. Києва.
Згідно з п. 3.1 статуту КП
«Київжитлоспецексплуатація»
-(Підприємство має право), здавати в
оренду, закріплене за ним майно, в т. ч.
будівлі і споруди тільки за згодою
власника або органу, уповноваженого
управляти майном.

Разом з тим, 27.12.2002р. Київською міською
державною адміністрацією прийнято
розпорядження № 2325 «Про передачу в
управління ВАТ «Акціонерна компанія
«Київводоканал» майна територіальної
громади м. Києва» в частині передачі в
управління ВАТ «АК «Київводоканал»
нежилого будинку (приміщення)
дошкільного навчального закладу № 168
по вул. Монтажників у м. Києві разом з
об'єктами благоустрою.

В ході судового розгляду справи
встановлено, що спірне розпорядження
було прийняте на виконання рішення
Київської міської ради від 02.10.2001р. №
55/1489 «Про передачу майна в управління
відкритому акціонерному товариству
«Акціонерна компанія «Київводоканал»,
відповідно до пункту 2 якого
виконавчому органу Київської міської
ради (Київській міській державній
адміністрації) було доручено
затвердити перелік майна, що підлягає
передачі в управління відкритому
акціонерному товариству «Акціонерна
компанія «Київводоканал» та
забезпечити його передачу в
установленому законодавством порядку,
уклавши відповідну угоду.

В аспекті вищевикладеного суд звертає
увагу на те, що згідно з статтею 2 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», місцевим самоврядуванням в
Україні є гарантоване державною право
та реальна здатність територіальної
громади - жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів
кількох сіл, селища, міста - самостійно
або під відповідальність органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України.

Місцеве самоврядування
здійснюється територіальними
громадами сіл, селищ, міст як
безпосередньо, а також через сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи, а також через районні та
обласні ради, які представляють
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ, міст.

Виконавчу владу в областях і
районах, містах Києві та Севастополі
здійснюють місцеві державні
адміністрації. Київська міська
державна адміністрація паралельно є
виконавчим органом Київської міської
ради.

Повноваження виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад щодо
управління комунальною власністю
передбачені статтею 29 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», згідно з п.1 ч.1 якої до власних
(самоврядних) повноважень виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад належить управління в межах,
визначених радою, майном, що належить
до комунальної власності відповідних
територіальних громад.

Відповідно до статті 6 Закону
України «Про місцеві державні
адміністрації» на виконання
Конституції України, законів України,
актів Президента України, щорічного
послання Президента України та
Верховної Ради України про внутрішнє і
зовнішнє становище України, актів
Кабінету міністрів України,
міністерств та інших центральних
органів виконавчої влади, які
відповідно до закону забезпечують
нормативно - правове регулювання,
власних і делегованих повноважень
голова місцевої державної
адміністрації в межах своїх
повноважень видає розпорядження, а
керівники структурних підрозділів -
накази.

Відповідно до частини 1 статті 73 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», акти ради, сільського,
селищного, міського голови, голови
районної в місті ради, виконавчого
комітету сільської, селищної, міської,
районної у місті (у разі її створення)
ради, прийняті в межах наданих їм
повноважень, є обов'язковими для
виконання всіма розташованими на
відповідній території органами
виконавчої влади, об'єднаннями
громадян, підприємствами, установами
та організаціями, посадовими особами, а
також громадянами, які постійно або
тимчасово проживають на відповідній
території.

Таким чином підтверджено, що спірне
розпорядження прийнято на підставі
рішення міської ради, чинного на момент
виникнення спірних правовідносин,
виконання якого було обов'язковим у
силу закону.

Крім того, як вбачається із матеріалів
справи, заступник прокурора покликався
на те, що розпорядженням Київської
міської державної адміністрації № 2325
від 27.12.2002р. «Про передачу в управління
ВАТ«Акціонерна компанія
«Київводоканал» майна територіальної
громади м. Києва» нежилий будинок
(приміщення) дошкільного навчального
закладу №168 по вул. Монтажників, 97 у м.
Києві разом з об'єктами благоустрою
передано в управління ВАТ «Акціонерна
компанія «Київводоканал», що є
порушенням Законів України «Про
дошкільну освіту», «Про освіту».

Суд не погоджується з такими доводами
позивача, з огляду про наступне.

Відповідно до ст. 11 Закону
України «Про дошкільну освіту» (в
редакції що діяла на момент приймання
Розпорядження № 2325) дошкільний
навчальний заклад - це навчальний
заклад, що забезпечує реалізацію права
дитини на здобуття дошкільної освіти,
її фізичний, розумовий і духовний
розвиток, соціальну адаптацію та
готовність продовжувати освіту.

Дошкільний навчальний заклад,
відповідно до ч 1 ст. 13 Закону України
«Про дошкільну освіту» є юридичною
особою і діє на підставі статуту.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що
Заступником прокурора м. Києва не
надано жодного доказу, який би
підтверджував існування (створення)
дошкільного навчального закладу № 168
та його розміщення у нежитловій
будівлі по вул. Монтажників, 97.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про
дошкільну освіту»
матеріально-технічна база дошкільного
навчального закладу включає будівлі,
споруди, земельні ділянки, комунікації,
інвентар, обладнання, транспортні
засоби, службове житло та інше. Майно
дошкільного навчального закладу
належить йому на правах, визначених цим
Законом та іншими нормативно-правовими
актами.

Однак, судом встановлено, що на момент
прийняття спірного Розпорядження № 2325
будівля по вул. Монтажників, 97 не
перебувала у власності, володінні чи
користування жодного навчального
закладу, в тому числі дошкільного
навчального закладу, а відповідно до
акту приймання передачі основних
засобів від 20.12.2002р. № 531 будівля була
передана в експлуатацію КП
«Київжитлоспецексплуатація».

Вимоги до матеріально-технічної бази
дошкільного навчального закладу
визначаються відповідними
будівельними та
санітарно-гігієнічними нормами і
правилами, а також Типовим переліком
обов'язкового обладнання дошкільного
навчального закладу, у тому числі
корекційного, навчально-наочних
посібників, іграшок,
навчально-методичної, художньої та
іншої літератури.

Згідно з Розпорядження № 2325 та
відповідних актів приймання-передачі
нежитлова будівля по вул. Монтажників,
97 введена в експлуатацію в 1954 році, і
станом на 27.12.2002р. ступінь зносу будівлі
складав більше 70% від її первісної
балансової вартості (первісна
балансова вартість = 5 400 грн., знос = 3 800
грн.).

При цьому, нежитлова будівля по вул.
Монтажників, 97 не використовувалась як
дошкільний навчальний заклад до
моменту винесення Розпорядження № 2325,
більше того суду не надані будь-які
докази існування (реєстрації) у
вказаній будівлі дошкільного
навчального закладу № 168.

Також на переконання суду
безпідставним та необґрунтованим є
посилання заступника прокурора м.
Києва на ч. 5 ст. 16 Закону України «Про
дошкільну освіту», з огляду на те, що
вказаний пункт передбачає, зокрема,
заборону ліквідації дошкільного
навчального закладу, зменшення його
площі та кількості груп.

Однак Розпорядженням № 2325 не було
ліквідовано дошкільний навчальний
заклад, а нежитлове приміщення по вул.
Монтажників № 97, яке не
використовувалось та, в силу
технічного стану в якості будівлі
дошкільного навчального закладу.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, та
враховуючи всі наведені обставини, суд
прийшов до висновку про те, що спірне
розпорядження прийнято на підставі, у
межах та у спосіб, що визначені законом,
а відтак правові підстави для
задоволення позову відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи викладене, керуючись
статями 9, 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Постанова набирає законної сили
згідно ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
І.А. Качур