Справа № 465/10093/13-а
Суддя: Гудим Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2014 року
Справа № 876/6760/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Гудима Л.Я.

суддів:
Довгополова О.М., Святецького
В.В.,

за участі секретаря судового
засідання: Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Франківського
районного суду м. Львова від 17 червня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Вовківської
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області про визнання
неправомірним та скасування рішення,
зобов»язання до вчинення певних дій, -

В С Т А Н О
В И В:

В жовтні 2013 року позивач - ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до
Вовківської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області про визнання дій відповідачами
неправомірними, визнання
неправомірним та скасування рішення
Вовківської сільської ради №348 від
06.10.2013 року «Про відмову в наданні
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки гр. ОСОБА_1», та зобов»язання
повторно розглянути клопотання про
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку від
02.09.2013 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог
посилається на те, що відповідачем
незаконно винесено рішення про відмову
в наданні дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки та з порушенням строків
визначених чинним законодавством.

Постановою Франківського районного
суду м. Львова від 17 червня 2014 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, позивач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з»ясуванням обставин, що
мають значення для справи, з порушенням
норм матеріального і процесуального
права та підлягає скасуванню,
покликаючись на те, що єдиною підставою
відмови в наданні дозволу було
посилання на ч. 3 ст. 24 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», що в даному випадку є
недоцільним.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги в їх сукупності,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково, а оскаржувану постанову -
скасувати, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи
позивач 02.09.2013 року звернувся до
Вовківської сільської ради з
клопотання про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою. В даному
клопотанні позивач просив надати
дозвіл на розробку проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд в с. Грабник, Пустомитівського
району, Львівської області,
орієнтований розмір земельної ділянки
становить 0,25 га. До клопотання додано
графічні матеріали на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки.

Рішенням Вовківської сільської ради
№348 від 06.10.2013 року відмовлено в наданні
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки з підстав ст. 12 Земельного
кодексу України, п. 3 ст. 24 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

Розглядувані відносини регулюються
приписами Земельного кодексу України
та Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

Як встановлено статтею 40 Земельного
кодексу України (далі - Кодекс)
громадянам України за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування можуть передаватися
безоплатно у власність або надаватися
в оренду земельні ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
гаражного будівництва в межах норм,
визначених цим Кодексом. Понад норму
безоплатної передачі громадяни можуть
набувати у власність земельні ділянки
для зазначених потреб за
цивільно-правовими угодами.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Кодексу
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.
Верховній Раді Автономної Республіки
Крим, Раді міністрів Автономної
Республіки Крим, органам виконавчої
влади або органам місцевого
самоврядування, які передають земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Також ч.7 ст. 118 Кодексу відповідний
орган виконавчої влади або орган
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об»єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня
реєстрації клопотання Верховна Рада
Автономної Республіки Крим, Рада
міністрів Автономної Республіки Крим,
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, не надав
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або мотивовану відмову у його
наданні, то особа, зацікавлена в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності, у місячний
строк з дня закінчення зазначеного
строку має право замовити розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки без надання такого
дозволу, про що письмово повідомляє
Верховну Раду Автономної Республіки
Крим, Раду міністрів Автономної
Республіки Крим, відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування. До письмового
повідомлення додається договір на
виконання робіт із землеустрою щодо
відведення земельної ділянки.

Сільські, селищні, міські ради
передають земельні ділянки у власність
або у користування із земель
комунальної власності відповідних
територіальних громад для всіх потреб
(ст. 122 Кодексу).

Отже, Земельним кодексом чітко
передбачено, що підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об»єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Також Законом України «Про регулювання
містобудівної діяльності» зокрема, ч. 3
ст. 24 передбачено, що у разі відсутності
плану зонування або детального плану
території, затвердженого відповідно до
вимог цього Закону, передача (надання)
земельних ділянок із земель державної
або комунальної власності у власність
чи користування фізичним та юридичним
особам для містобудівних потреб
забороняється.

Однак пунктом 6-1 розділу «Прикінцеві
положення» цього Закону встановлено,
що дія частин третьої та четвертої
статті 24 цього Закону до 1 січня 2015 року
не поширюється на території, де
відповідно до цього Закону не
затверджені плани зонування або
детальні плани територій.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія
суддів апеляційної інстанції
приходить до висновку, що відповідачем
необґрунтовано відмовлено в наданні
дозволу на розробку проекту
землеустрою посилаючись на ч. 3 ст. 24
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», оскільки
дія цієї норми на момент винесення
оскаржуваного рішення у зв»язку з не
затвердженим планом зонування або
детальним планом територій не
поширювалась.

Посилання позивача щодо порушення
строків розгляду клопотання про
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою колегія суддів вважає
безпідставною, з огляду на наступне.

З матеріалів справи видно, що позивач
звернувся з таким клопотанням до
Вовківської сільської ради 02.09.2013 року.
Розгляд даного клопотання був
призначений на засідання сесії 30.09.2013
року, тобто в межах місячного строку,
передбаченого чинним законодавством.
Однак таке засідання 30.09.2013 року не
відбулось у зв»язку з неявкою більше
половини депутатів від загального
складу ради, що відповідно до ч. 11 ст. 46
Закону України «Про місцеве
самоврядування» визначає таку сесію
неповноважною.

Отже не можна вважати, що відповідачем
пропущено без належних на те причин.

Також колегія суддів апеляційної
інстанції зазначає, що суд не вправі
зобов»язати повторно розглянути
клопотання, оскільки таке вже
розглядалось та прийнято рішення, але
це не позбавляє позивача повторно
звернутись до Вовківської сільської
ради із таким клопотанням.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб»єкта владних
повноважень обов»язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі
приписи та фактичні обставини справи,
колегія суддів прийшла до переконання,
що доводи апеляційної скарги є
підставними та обґрунтованими, а тому
підлягають частковому задоволенню.

З врахуванням викладеного вище, судом
першої інстанції прийнято незаконне
рішення, ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Рішення ухвалене не на підставі повно і
всебічно з»ясованих обставин справи,
не підтверджених тими доказами, які
були наявними у матеріалах справи.

Керуючись ст. ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 202,
205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О
В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково, постанову Франківського
районного суду м. Львова від 17 червня 2014
року у справі №465/10093/13-а - скасувати та
прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії
Вовківської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області при винесенні рішення.

Визнати незаконним та скасувати
рішення Вовківської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області №348 від 06.10.2013 року «Про відмову
в наданні дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки гр. ОСОБА_1».

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) 23,65 грн.
судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання
постановою законної сили, а у разі
складення постанови в повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України - з дня
складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя :
Л.Я. Гудим

Судді:
О.М. Довгополов

В.В. Святецький

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 20.08.2014 року.