Справа № 667/5226/14-а
Суддя: Радченко Г. А.
Дата ухвалення: 2014-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 667/5226/14-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 серпня 2014 року Комсомольський
районний суд м. Херсона у складі:

головуючого - судді Радченко
Г.А.,

при секретарі - Рушелюк О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Херсоні,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Херсонській області про визнання
протиправним та скасування рішення
(протоколу) та зобов'язання вчинити
певні дії,

в с т а
н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з
позовом в якому просила: визнати
протиправним та скасувати рішення
(протокол № 37 від 29.05.2014 року)
Управління Пенсійного фонду України в
місті Херсоні; зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в м. Херсоні
здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 по
довідці № 108/21-03-05 від 15.05.2014 року, яка
видана ДПІ у м. Херсоні ГУ Міндоходів у
Херсонській області з урахуванням
інших виплат, починаючи з 04.06.2010 року та
з урахуванням ч. 5 ст. 37 ЗУ «Про державну
службу» 90% від заробітку (доходу);
відшкодувати з Державного бюджету
України суму судових витрат в розмірі
1273,08 грн.

В обґрунтування позову
посилалася на те, що 20.05.2014 року нею
подано до відділу соціальних пенсій
УПФУ в м. Херсоні заяву про здійснення
перерахунку пенсії, призначеної
відповідно до Закону України «Про
державну службу» з урахуванням інших
виплат, які складаються із:
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, індексації
заробітної плати. Разом із заявою
подано довідку ДПІ у м. Херсоні ГУ
Міндоходів у Херсонській області від
15.05.2014 року № 108/21-03-05 про складові
заробітної плати (за останні 24
календарних місяці роботи або за
будь-які 60 календарних місяців роботи
підряд перед зверненням за пенсією), що
подається для призначення пенсії
відповідно до ЗУ «Про державну службу»,
інші виплати згідно якої складають 14
199,94 грн. Згідно протоколу № 37 від 29.05.2014
року засідання комісії для розгляду
питань, пов'язаних з призначенням
(перерахунком) та виплатою пенсій
Управлінням Пенсійного фонду України в
місті Херсоні вирішено відмовити їй в
проведенні перерахунку пенсії.
Відмовляючи позивачу у перерахунку
пенсії УПФУ в м. Херсоні дійшов до
висновку про те, що у відповідності з
приписами ст. 37-1 Закону України «Про
державну службу» визначено, що
перерахунок раніше призначених пенсій
здійснюється у разі підвищення розміру
заробітної плати працюючим державним
службовцям. Також підставою для
відмови у перерахунку пенсії на думку
УПФУ в м. Херсоні стало те, що згідно
постанови КМУ від 31.05.2000 року № 865 (зі
змінами внесеними постановою КМУ від
25.03.2014 року № 112) розмір виплати (крім
посадових окладів, надбавок за ранг або
кваліфікаційні класи, класний чин або
спеціальні звання, вислугу років), що
включається в заробіток для обчислення
пенсії відповідно до ЗУ «Про державну
службу», визначається за вибором того,
хто звернувся за пенсією за будь-які 60
календарних місяців роботи, яка дає
право на даний вид пенсії, підряд перед
зверненням за пенсією. Позивач не
погоджується з такою відмовою,
оскільки пенсія невірно нарахована
(без врахування інших виплат) саме з
вини УПФУ в м. Херсоні. Стосовно надання
довідки для перерахування пенсії за
останні 60 календарних місців роботи,
позивач також не погоджується,
оскільки на момент виходу на пенсію
існувала інша норма (постанови КМУ № 865
від 31.05.2000р.), яка надавала право вибору
позивачу надати довідку про заробіток
за останні 24 або 60 календарних місяців
роботи.

В судовому засідання представник
позивача позов підтримав, просив його
задовольнити з заявлених у ньому
підстав.

Представник відповідача - УПФУ в
м. Херсоні в судовому засіданні позов
не визнав, просив відмовити у його
задоволенні. Пояснив, що позивачем
пропущено строк на звернення до суду за
захистом своїх порушених прав, а саме
стосовно здійснення перерахунку
пенсії по довідці № 108/21-03-05 від 15.05ж.2014
року з урахуванням інших виплат,
починаючи з 04.06.2010 року. Так, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Днем, коли позивачка
дізналася про порушення свого права
слід розуміти 04.06.2010 року - день
призначення їй пенсії, так як документи
для призначення пенсії вона подавала
власноруч, та ще у 2010 році знала, що
графа «інші виплати» не була врахована
при призначенні пенсії. Крім того,
зазначила, що ОСОБА_1 перебуває на
обліку в Управлінні з 04.06.2010 року та
отримує пенсію, призначену відповідно
до довідки форма якої була затверджена
Постановою правління Пенсійного фонду
України від 30.10.2008 року № 19-11, тобто
зразка, який діяв до 14.02.2011 року. На
момент звернення позивачки за пенсією
графа «Інші виплати» в даних довідках
взагалі не була передбачена, а
відповідно і не враховувалась при
призначенні пенсії. Тому, здійснити
перерахунок пенсії по довідці від
15.05.2014 року, в яку внесено показники із
довідки від 18.05.2010 року, є не можливим та
нічим не обґрунтованим. Також
зазначила, що позивач просить зробити
їй перерахунок по довідці, проте даний
перерахунок законодавчо не
врегульований, тому відмова УПФ є
цілком обґрунтованою.

Представник відповідача -
Головного управління Державної
Казначейської служби України у
Херсонській області в судовому
засіданні просила у задоволені
позовних вимог в частині відшкодування
з Державного бюджету України витрат на
правову допомогу у сумі 1200 грн.
відмовити, в іншій частині позовних
вимог прийняти рішення з урахуванням
викладених пояснень. Зазначила, що
механізм виконання рішень суду про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів здійснюється у
відповідності до Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевого бюджетів або боржників,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03.09.2011 року № 845.
Зазначений Порядок передбачає
безспірне списання коштів державного
бюджету органами Казначейства за
судовими рішеннями про стягнення
надходжень бюджету у випадках,
зазначених у пункті 16 Порядку, а саме:
для повернення надмірно та/або
помилково сплачених податків і зборів.
Тобто, органи Казначейства здійснюють
повернення коштів, які зараховані до
державного бюджету. Витрати на правову
допомогу у сумі 1200 грн. не були
зараховані до Державного бюджету
України. Безспірне списання коштів
державного бюджету здійснюється
Державною казначейською службою
України, а не її територіальними
органами, за рахунок і в межах
бюджетних призначень, передбачених у
державному бюджеті на зазначеному
мету. Кошти в державному бюджеті на
відшкодування правової допомоги не
передбачені. Органи Державної
казначейської служби України
встановлювати бюджетні призначення та
змінювати їх цільове спрямування не
мають права. Зазначені обставини
унеможливлюють виконання судових
рішень про стягнення судових витрат з
Державного бюджету України. Крім того,
зазначила, що ч. 1 ст. 90 КАС України
передбачено, що витрати, пов'язані з
оплатою допомоги на адвоката або
іншого фахівця в галузі права, які
надають правову допомогу за договором,
несуть сторони. З цього приводу Вищий
адміністративний суд України своїм
листом від 21.11.2011 року № 2135/11/13-11
роз'яснив, що порядок стягнення судових
витрат з Державного бюджету України
слід призначати з урахуванням пункту 9
розділу VІ Прикінцевих та перехідних
положень Бюджетного кодексу України,
Порядку виконання рішень про стягнення
коштів державного та місцевих бюджетів
або боржників, затвердженого
постановою КМУ від 03.09.2011 року № 845,
шляхом їх безспірного списання із
рахунка суб'єкта владних повноважень -
відповідача. В даному випадку з
управління Пенсійного Фонду України у
м. Херсоні. Головне управління
Казначейства, як суб'єкт владних
повноважень, прав та законних
інтересів позивача не порушувало.
Спірні правовідносини виникли між
позивачем та Управлінням ПФУ в м.
Херсоні. Тому, Головне управління
Казначейства не та особа, яка повинна
відповідати за даним адміністративним
позовом.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення учасників процесу, суд
вважає позов таким, що підлягає
задоволенню з огляду на таке.

За змістом статті 37 Закону № 3723-XII
"Про державну службу" (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин) пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За приписами ч. 5 ст. 37 ЗУ "Про державну
службу" за кожний повний рік роботи
понад 10 років на державній службі
пенсія збільшується на один відсоток
заробітку, але не більше 90 відсотків
заробітної плати (норма, яка діяла на
час призначення пенсії).

Позивачка виходячи на пенсію мала стаж
державної служби більше 20 років, а отже
їй нарахована пенсія у розмірі 90% від
заробітку, що не заперечувалось
сторонами.

У частині першій статті 1 Закону
України від 24 березня 1995 року №108/95ВР
"Про оплату праці" (далі Закон №108/95-ВР)
встановлено, що заробітна плата це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону №
3723-XII "Про державну службу" передбачено,
що заробітна плата державних
службовців складається з посадових
окладів, премій, доплати за ранги,
надбавки за вислугу років на державній
службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від
5 листопада 1991 року №1788-XII "Про пенсійне
забезпечення" (далі Закон № 1788-XII)
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі Закон № 1058-IV)
визначає виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Так, зокрема до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Судом встановлено, що 20.05.2014 року ОСОБА_1
подано до відділу соціальних пенсій
УПФУ в м. Херсоні заяву про здійснення
перерахунку пенсії, призначеної
відповідно до Закону України «Про
державну службу» з урахуванням інших
виплат, які складаються із:
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, індексації
заробітної плати. Разом із заявою
подано довідку ДПІ у м. Херсоні ГУ
Міндоходів у Херсонській області від
15.05.2014 року № 108/21-03-05 про складові
заробітної плати, інші виплати згідно
якої складають 14 199,94 грн.

Згідно протоколу № 37 від 29.05.2014 року
засідання комісії для розгляду питань,
пов'язаних з призначенням
(перерахунком) та виплатою пенсій
Управлінням Пенсійного фонду України в
місті Херсоні вирішено відмовити
позивачці в проведенні перерахунку
пенсії.

Відмовляючи позивачу у перерахунку
пенсії УПФУ в м. Херсоні дійшов до
висновку про те, що у відповідності з
приписами ст. 37-1 Закону України «Про
державну службу» визначено, що
перерахунок раніше призначених пенсій
здійснюється у разі підвищення розміру
заробітної плати працюючим державним
службовцям.

Також підставою для відмови у
перерахунку пенсії на думку УПФУ в м.
Херсоні стало те, що згідно постанови
КМУ від 31.05.2000 року № 865 (зі змінами
внесеними постановою КМУ від 25.03.2014
року № 112) розмір виплати (крім
посадових окладів, надбавок за ранг або
кваліфікаційні класи, класний чин або
спеціальні звання, вислугу років), що
включається в заробіток для обчислення
пенсії відповідно до ЗУ «Про державну
службу», визначається за вибором того,
хто звернувся за пенсією за будь-які 60
календарних місяців роботи, яка дає
право на даний вид пенсії, підряд перед
зверненням за пенсією.

Суд вважає не законною таку відмову,
оскільки пенсія невірно нарахована
(без врахування інших виплат) саме з
вини УПФУ в м. Херсоні.

Стосовно надання довідки для
перерахування пенсії за останні 60
календарних місяців роботи, суд
враховує, що на момент виходу ОСОБА_1 на
пенсію існувала інша норма (постанови
КМУ № 865 від 31.05.2000р.), яка надавала право
вибору позивачу надати довідку про
заробіток за останні 24 або 60
календарних місяців роботи.

Проаналізувавши вищезазначений
протокол № 37 засідання Комісії для
розгляду питань, пов'язаних з
призначенням (перерахунком) та
виплатою пенсій Управління Пенсійного
фонду України в м. Херсоні від 29.05.2014
року, суд приходить до висновку, що він
порушує права позивачки, є незаконним
та підлягає скасуванню, а дії УПФУ в м.
Херсоні є протиправними, з огляду на
вищезазначені правові норми, оскільки
за їх змістом отримувані застрахованою
особою суми виплат, з яких було
фактично нараховано та сплачено єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, враховується
заробіток (дохід) застрахованої особи
для обчислення пенсії, незалежно від
того, чи входять вони до структури
заробітної плати.

Аналогічна правова позиція викладена і
у постановах Верховного суду України
від 20 лютого 2012 року по справі № 21-430а11,
від 14 травня 2013 року по справі № 21-125а13
та по справі № 21-97а13 від 28 травня 2013
року.

Частиною 2 статті 244-2 КАС України
передбачено, що рішення Верховного
Суду України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

При цьому, суд вважає за необхідне
зобов'язати УПФУ в м. Херсоні здійснити
належним чином розрахунок пенсії
ОСОБА_1, а не здійснити її перерахунок,
як про це просить позивачка, оскільки
судом встановлено, що фактично пенсія
була нарахована не вірно, однак
підстава її нарахування як у 2010 році
(при виході позивача на пенсію), так і
зараз - одна і та сама, а саме довідка
про складові заробітної плати за
останні 24 календарних місяці роботи
або будь-які 60 календарні місяців
роботи підряд перед зверненням за
пенсією.

Крім того, суд враховує, що відповідно
до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійсненні нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.

Як вбачається з матеріалів справи, при
подачі позову ОСОБА_1 сплачено судовий
збір у розмірі 73,08 грн., який підлягає
стягненню на користь позивачки з
Державного бюджету України.

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 59
Конституції України для забезпечення
права на захист від обвинувачення та
надання правової допомоги при
вирішенні справ у судах та інших
державних органах в Україні діє
адвокатура.

За ч. 2 ст. 16 КАС України правова
допомога може надаватися адвокатами
або іншими фахівцями у галузі права у
порядку і випадках, встановлених
законом.

Підстави, межі та порядок
відшкодування судових витрат на
правову допомогу, надані в суді як
адвокатом, так і іншим фахівцем у
галузі права, регламентовано у статтях
87, 90, 94-98 КАС України.

Згідно зі ст. 87 КАС України судові
витрати складаються із судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. До витрат, пов'язаних з
розглядом справи, належать, зокрема,
витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України
витрати, пов'язані з оплатою допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, які надають правову допомогу за
договором, несуть сторони.

Частиною 3 ст. 90 КАС України
передбачено, що граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Таким є Закон України «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах» від 20.12.2011
року № 4191-VІ.

Відповідно до вказаного закону розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, а в адміністративних
справах - суб'єктом владних
повноважень, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за одну годину
участі особи, яка надавала правову
допомогу, у судовому засіданні, під час
вчинення окремих процесуальних дій
поза судовим засіданням та під час
ознайомлення з матеріалами справи в
суді, що визначається у відповідному
судовому рішенні.

З наведених правових норм вбачається,
що правовою допомогою в
адміністративному процесі визнається
допомога правового характеру лише
адвоката або, у визначених законом
випадках, іншого фахівця у галузі
права, які її надають на підставі
договору.

Крім того, судові витрати, в тому числі
на правову допомогу, повинні бути
пов'язані тільки з розглядом
конкретної адміністративної справи, що
розглядається судом, і за надання
правової допомоги за визначених
законом обставин: у судовому засіданні,
під час вчинення окремих процесуальних
дій поза судовим засіданням та під час
ознайомлення з матеріалами справи в
суді.

Таким чином, надання правової допомоги
у вигляді правових консультацій,
формування доказової бази, написання
позовної заяви не підлягають
компенсації (відшкодуванню) як правова
допомога.

На підтвердження понесених позивачем
витрат на правову допомогу в розмірі 1200
гривень позивачем надано суду договір
про надання юридичних послуг (у формі
правової допомоги) № 017/2014 від 16.06.2014
року між виконавцем ТОВ «Юридична
фірма «Крістофферсен та Партнери» та
замовником ОСОБА_1, розрахунком
витраченого часу для надання правової
допомоги згідно вказаного договору,
акт приймання-передачі послуг від
20.06.2014 року, наказ-розпорядження № 004-к
від 02.04.2012 року та квитанцію на суму 1200
грн.

Судом встановлено, що окремих
процесуальних дій поза судовим
засіданням під час розгляду даної
справи судом не вчинялось, з
матеріалами справи представник
позивача не ознайомлювався.

Зважаючи на те, що відповідно до Закону
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах» до
компенсації витрат на правову допомогу
не відносяться послуги щодо правових
консультацій, формування доказової
бази, написання позовної заяви, тому
для відшкодування таких витрат з
відповідача відсутні правові підстави.

Суд також вважає, що не підлягають
відшкодуванню судові витрати за
надання правової допомоги у вигляді
участі представника позивача - ОСОБА_2 у
судових засіданнях 22.07.2014 року та 19.08.2014
року, оскільки представник позивача
приймав участь у судових засіданнях на
підставі нотаріально посвідченої
довіреності. У вказаній довіреності
відсутні дані щодо надання правової
допомоги та що ОСОБА_2 надає таку
правову допомогу на підставі
укладеного договору про надання
правової допомоги з юридичною особою,
яка має право згідно із законом
надавати правову допомогу.

Крім того, в матеріалах справи відсутні
докази на підтвердження того, що
представник позивача є фахівцем в
галузі права, який надає правову
допомогу за договором у порядку,
визначеному законом.

Керуючись ст.ст. 11, 16, 69, 86, 87, 90, 94,
159-162, 244-2 КАС України, ст. 19, 46
Конституції, ст. 33, 37 Закону України "Про
державну службу", ст. 1, 2 Закону України
"Про оплату праці", ст. 66 Закону України
"Про пенсійне забезпечення", ст. 41
Закону України "Про
загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування", Законом України "Про
граничний розмір компенсацій витрат на
правову допомогу у цивільних і
адміністративних справах", суд,

П о с т а н о в и
в :

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в м. Херсоні, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Херсонській області
про визнання протиправним та
скасування рішення (протоколу) та
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
протокол № 37 від 29.05.2014 року Управління
Пенсійного фонду України в місті
Херсоні.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Херсоні здійснити
належним чином розрахунок пенсії
ОСОБА_1 по довідці № 108/21-03-05 від 15.05.2014
року, яка видана ДПІ у м. Херсоні ГУ
Міндоходів у Херсонській області з
урахуванням інших виплат, починаючи з
04.06.2010 року та з урахуванням ч. 5 ст. 37 ЗУ
«Про державну службу» 90% від заробітку
(доходу).

Відшкодувати ОСОБА_1 з Державного
бюджету України суму судових витрат по
оплаті судового збору в розмірі 73,08 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції протягом
десяти днів з дня отримання її копії.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги постанова набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя: