Справа № 805/6095/14
Суддя: Попов В.В.
Дата ухвалення: 2014-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Христофоров
Суддя-доповідач - Попов В.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2014 року
справа №805/6095/14

приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді Попова В.В.,

суддів: Білак С.В., Сухарька М.Г.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Ворошиловському районі міста Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 18 червня 2014
р. у справі № 805/6095/14 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробнича
компанія «Еко-сервіс» до Державної
податкової інспекції у
Ворошиловському районі міста Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання
протиправним та скасування наказу,
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О
В И В :

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 18 червня 2014
року задоволено аміністративний позов
Товариства за обмеженою
відповідальністю "Науково-виробнича
компанія "Еко-сервіс" до Державної
податкової інспекції у
Ворошиловському районі м.Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання дій
протиправними, скасування податкових
повідомлень-рішень. Визнано
протиправними дії Державної
податкової інспекції у
Ворошиловському районі м.Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області щодо проведення
камеральної перевірки 21.03.2014 року.
Скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у
Ворошиловському районі м.Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області № від 15.04.2014
року. Скасоване податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у
Ворошиловському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області № від 15.04.2014
року.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
відповідач - Державна податкова
інспекція у Ворошиловському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області, подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на те, що судом першої інстанції
невірно застосовані норми
матеріального та процесуального права
та просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняте нове
рішення, яким відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенні з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено матеріалами справи,
Державною податковою інспекцією у
Ворошиловському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області 21 березня 2014 року, на
підставі п. 200.10 ст. 200 Податкового
кодексу та в порядку ст. 76 цього Кодексу
проведена камеральна перевірка даних
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість щодо
своєчасності сплати самостійно
визначеного грошового зобов'язання.

За результатами проведеної перевірки
складено акт № 198/0562-15-01/36306924 від 21.03.2014
року відповідно до якого підприємством
порушено пункт 203.2 статті 203, пункт 126.1
статті 126 Податкового кодексу України в
частині несвоєчасної сплати
самостійно визначеного грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість протягом строків, визначених
законодавством.

Не погодившись з висновками акту
камеральної перевірки, позивач подав
заперечення до Державної податкової
інспекції у Ворошиловському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області № 03-04/14
від 03.04.2014 року, в якому просив
скасувати акт камеральної перевірки №
198/0562-15-01/36306924 від 21.03.2014 року в повному
обсязі.

Проте, листом № 11402/10/05-62-15-01, Відповідач,
залишив заперечення Позивача без
задоволення, зазначивши, що акт
перевірки є законним та відповідає
приписам податкового законодавства
України та просив вважати вірним те, що
під час перевірки використана
декларація з податку на додану
вартість за липень 2012 року замість -
листопад 2012 року.

15 квітня 2014 року на підставі
зазначеного акту перевірки
№198/0562-15-01/36306924 від 21.03.2014 року Державною
податковою інспекцією у
Ворошиловському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області винесені податкові
повідомлення-рішення за № , яким
за затримку сплати суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 10 000 грн. у 22
календарних днів, зобов'язано сплатити
штраф у розмірі 10% у сумі 1 000 грн. Та №
, яким за затримку сплати суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 278 220 грн. у 5 233
календарних днів, зобов'язано сплатити
штраф у розмірі 20% у сумі 55 644 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що 20
серпня 2012 року ТОВ "Науково-виробнича
компанія "Еко-сервіс" до Державної
податкової інспекції у
Ворошиловському районі м.Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області подано податкову
декларацію з податку на додану
вартість за липень 2012 року із
самостійно визначеною сумою податку,
яка підлягає сплаті в бюджет, у розмірі
444 679 грн.

30 січня 2013 року Державною податковою
інспекцією у Ворошиловському районі
м.Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області
прийнято рішення №9/19-113 про
розстрочення податкового боргу з
податку на додану вартість у розмірі 273
219,98 грн.

30 січня 2013 року між Державною
податковою інспекцією у
Ворошиловському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області та ТОВ
"Науково-виробнича компанія
"Еко-сервіс" укладено договір №9 про
розстрочення податкового боргу
предметом якого є надання платнику
податків розстрочення сплати
податкового боргу на загальну суму 273
328,34 грн. під проценти терміном з 31.01.2013
року по 06.12.2013 року.

Камеральні та документальні перевірки
проводяться контролюючими органами в
межах їх повноважень виключно у
випадках та у порядку, встановлених цим
Кодексом, а фактичні перевірки - цим
Кодексом та іншими законами України,
контроль за дотриманням яких покладено
на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка
проводиться у приміщенні
контролюючого органу виключно на
підставі даних, зазначених у
податкових деклараціях (розрахунках)
платника податків.

Згідно п. 76.1, 76.2 ст. 76 Податкового
кодексу України камеральна перевірка
проводиться посадовими особами
контролюючого органу без будь-якого
спеціального рішення керівника такого
органу або направлення на її
проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся
податкова звітність суцільним
порядком.

Згода платника податків на перевірку
та його присутність під час проведення
камеральної перевірки не обов'язкова.

Порядок оформлення результатів
камеральної перевірки здійснюється
відповідно до вимог статті 86 цього
Кодексу.

На підставі п. 86.2 ст. 86 Податкового
кодексу України за результатами
камеральної перевірки у разі
встановлення порушень складається акт
у двох примірниках, який підписується
посадовими особами такого органу, які
проводили перевірку, і після
реєстрації у контролюючому органі
вручається або надсилається для
підписання протягом трьох робочих днів
платнику податків у порядку,
визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно з п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу
України податкове
повідомлення-рішення приймається
керівником контролюючого органу (його
заступником) протягом десяти робочих
днів з дня, наступного за днем вручення
платнику податків акта перевірки у
порядку, передбаченому статтею 58 цього
Кодексу, для надсилання (вручення)
податкових повідомлень-рішень (за
результатами фактичної перевірки - з
дня реєстрації (надходження) акта такої
перевірки до контролюючого органу за
основним місцем обліку платника
податків), а за наявності заперечень
посадових осіб платника податків до
акта перевірки приймається з
урахуванням висновку про результати
розгляду заперечень до акта перевірки -
протягом трьох робочих днів, наступних
за днем розгляду заперечень і надання
(надсилання) письмової відповіді
платнику податків.

У разі, якщо предметом дослідження
мають бути документи щодо
підтверджують своєчасність сплати
грошового зобов'язання, у тому числі
розстрочені на підставі ст.100 ПК
України, то така перевірка не може
відноситись до категорії камеральної
відповідно до положень пп.75.1.1 ст.75 та п.
76.1 ст.76 ПК України.

За таких обставин, здійснивши в межах
камеральної перевірки даних позивача
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість, перевірку
своєчасності сплати грошового
зобов'язання, Державна податкова
інспекція у Ворошиловському районі
м.Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області
перевищила надані їй Податковим
кодексом України повноваження,
одночасно порушивши строки її
проведення передбачені п. 200.10 ст. 200
Податкового кодексу України.

Вимогами п.п. 78.1.1. п. 78.1 ст. 78 Податкового
кодексу України передбачено, що
документальна позапланова перевірка
здійснюється, зокрема, у разі коли за
наслідками перевірок інших платників
податків або отримання податкової
інформації виявлено факти, що свідчать
про можливі порушення платником
податків податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит
контролюючого органу, в якому
зазначаються можливі порушення цим
платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства
протягом 10 робочих днів з дня отримання
запиту.

Таким чином, виявлення фактів з питань
несвоєчасної сплати узгоджених
податкових зобов'язань, що свідчать про
можливі порушення платником податків
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
є підставою для призначення та
проведення документальної, а не
камеральної перевірки.

Отже, враховуючи те, що Державною
податковою інспекцією у
Ворошиловському районі м.Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області, з порушенням
встановлених у Податковому кодексі
України строків, призначено камеральну
перевірку та фактично замість
камеральної перевірки проведено
невиїзну документальну перевірку без
наявності на те передбачених законом
підстав, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги в частині визнання
протиправними дій відповідача щодо
проведення камеральної перевірки
21.03.2014 року є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Щодо розрахунку штрафних санкцій за
несвоєчасну сплату податкових
зобов'язань та прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень, суд
зазначає наступне.

Відповідно до ст.203 Податкового кодексу
України, податкова декларація
подається за базовий звітний
(податковий) період, що дорівнює
календарному місяцю, протягом 20
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця.

Платник податку зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї
статті для подання податкової
декларації.

В силу п.126.1 ст.126 ПК України у разі якщо
платник податків не сплачує узгоджену
суму грошового зобов'язання протягом
строків, визначених цим Кодексом, такий
платник податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
таких розмірах: при затримці до 30
календарних днів включно, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 10
відсотків погашеної суми податкового
боргу; при затримці більше 30
календарних днів, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 20
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

Судом встановлено, що податкова
декларація за липень 2012 року подана
позивачем та прийнята контролюючим
органом 20.08.2012 року, що підтверджується
квитанціями №2 від 20.08.2012 року, тобто у
строки передбачені ст. 203 Податкового
кодексу України.

В підтвердження сплати податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість по декларації за липень 2012
року ТОВ "Науково-виробнича компанія
"Еко-сервіс" до суду надані платіжні
доручення, а саме №477 від 30.08.2012 року
щодо перерахування коштів з податку на
додану вартість у сумі 150 000,00 грн., №653
від 29.12.2012 року - 10 000 грн., № 670 від 29.01.2013
року - 5 000 грн., №694 від 08.02.2013 року - 24 848,03
грн., №710 від 11.03.2013 року - 24 848,03 грн., №773
від 26.04.2013 року - 24 848,03 грн., №808 від 29.05.2013
року - 24 848,03 грн., №873 від 27.06.2013 року - 24
848,03 грн., №961 від 31.07.2013 року - 24 848,03 грн.

З розрахунків штрафних санкцій
вбачається, що граничним строком
сплати узгодженого грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість, яке задеклароване в
податковій декларації за липень 2012
року та сплачене позивачем частково
29.12.2012 року у сумі 10 000 грн., контролюючим
органом визначено 08.12.2012 року.

При цьому, слід зазначити, що
виправляючи описку в акті перевірки
№198/0562-15-01/36306924 від 21.03.2014, тобто замість
інформації щодо використаної
декларації з податку на додану
вартість за листопад 2012 року просили
вважати вірним - липень 2012 року,
граничні строки сплати в розрахунках
штрафних санкцій не змінювались.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що розраховуючи штрафні
санкції, застосовані спірним
податковим повідомленням - рішенням
№ від 15.04.2014 року, відповідачем
невірно визначений граничний строк
сплати узгодженого грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість, передбачений статтею 203
Податкового кодексу України, тим самим,
зроблено невірний вибір розміру штрафу
передбачений п.126.1 ст.126 Податкового
кодексу України.

Щодо розрахунку розміру штрафних
санкцій за несвоєчасну сплату грошових
зобов'язань розстрочених контролюючим
органом, суд зазначає наступне.

Згідно пп. 19-1.1.24 п. 19-1.1 ст. 19-1
Податкового кодексу України
контролюючі органи виконують
здійснюють відстрочення, розстрочення
та реструктуризацію грошових
зобов'язань та/або податкового боргу,
недоїмки із сплати єдиного внеску, а
також списання безнадійного
податкового боргу.

Вимогами п. 100.1 ст. 100 Податкового
кодексу України передбачено, що
розстроченням, відстроченням грошових
зобов'язань або податкового боргу є
перенесення строків сплати платником
податків його грошових зобов'язань або
податкового боргу під проценти, розмір
яких дорівнює розміру пені,
визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього
Кодексу.

За змістом п.1.5 ст.1 Порядку
розстрочення (відстрочення) грошових
зобов'язань (податкового боргу)
платників податків, затвердженого
наказом державної податкової
адміністрації України від 24.12.2010 року №
1036, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 30 грудня 2010 р. за №
1431/18726 (надалі - Порядок №1036) період при
сплаті розстрочених (відстрочених)
грошових зобов'язань (податкового
боргу) дорівнює календарному місяцю
або іншому строку за згодою сторін,
який зафіксовано у договорі про
розстрочення (відстрочення).

Таким чином, виходячи з правового
аналізу зазначених вище норм
Податкового кодексу України та Порядку
№1036, суд вважає, що у результаті
прийняття відповідачем рішення про
розстрочення позивачеві податкового
боргу та укладення відповідного
договору, визначені Податковим
кодексом України строки сплати
податкових зобов'язань, розстрочених
зазначеним договором, переносяться на
строки сплати цих податків та
податкових платежів, передбачені
рішенням про розстрочення.

Отже,кількість днів затримки сплати
розстрочених податкових зобов'язань
для розрахунку штрафних санкцій,
передбачених ст.126.1 ст.126 ПК України
слід визначати, виходячи з того, що днем
виникнення заборгованості з
узгодженого грошового зобов'язання є
визначені договором про розстрочення
терміни їх сплати.

З розрахунку штрафних санкцій
вбачається, що граничним строком
сплати залишку узгодженого грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість за липень 2012 року, яке
розстрочене договором ДПІ у
Ворошиловському районі м.Донецька ГУ
Міндоходів у Донецькій області №9 від
30.01.2013 року, визначено 10.12.2012 року.

При цьому, в рішенні про розстрочення
податкового боргу №9/19-113 від 30.01.2013 року
визначені такі граничні строки і суми
сплати розстроченого податкового
боргу, як 08.02.2013 року, 11.03.2013 року, 09.04.2013
року, 10.05.2013 року, 10.06.2013 року, 08.07.2013 року,
06.09.2013 року, 07.10.2013 року, 05.11.2013 року зі
сплатою по 24 848,03 грн. щомісячно, та у
строк до 06.12.2013 року - 24 848,04 грн.

Отже, судом встановлено, що
розраховуючи штрафні санкції,
застосовані спірним податковим
повідомленням - рішенням № від
15.04.2014 року, відповідач невірно (без
врахування строків, передбачених
договором про розстрочення) визначив
кількість днів затримки сплати, що в
свою чергу спричинило невірний вибір
розміру штрафних санкцій, який слід
застосувати за порушення ним строків
сплати, визначених договором про
розстрочення.

Крім того, суд також враховує те, що
підставною для прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень №
та № від 15.04.2014 року слугував акт
камеральної перевірки податкової
звітності позивача.

Таким чином, враховуючи те, що акт
камеральної перевірки від 21.03.2014 року
№198/0562-15-01/36306924, складений відповідачем
з порушенням вимог пп.75.1.1 ст.75 та п. 76.1
ст.76 ПК України, він не може слугувати
доказом порушення позивачем вимог
Податкового кодексу України та,
відповідно, бути підставою для
прийняття податкових
повідомлень-рішень № та №
від 15.04.2014 року.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
неправомірність дій відповідача, які
він допустив при проведенні
камеральної перевірки, визнання
протиправними дії податкового органу,
щодо проведення перевірки, скасування
рішень податкового органу, які були
прийняті за результатами такої
перевірки.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив постанову з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, тому підстав для скасування
постанови не має, у зв'язку з чим
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.195 - 197, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. 200,
п.1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ст. 211, 212, ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Ворошиловському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 18 червня 2014
року у справі № 805/6095/14 - залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 18 червня 2014
року у справі № 805/6095/14 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробнича
компанія «Еко-сервіс» до Державної
податкової інспекції у
Ворошиловському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання дій
протиправними, скасування податкових
повідомлень-рішень - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:
В.В. Попов

Судді:
С.В. Білак

М.Г. Сухарьок