Справа № 820/13847/14
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2014 р.
№ 820/13847/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Заічко О.В.,

при секретарі судового засідання
Демченко В.В.,

за участю представників сторін:

позивача - Малахової Н.В.,

відповідача - Мосійчука Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові адміністративну справу за
позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтертранссервіс"
до Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
податкового повідомлення-рішення ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Інтертранссервис",
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з позовом, у
якому просив скасувати податкове
повідомлення - рішення відповідача,
Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області № від 20
червня 2014 року.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що спірне податкове
повідомлення - рішення ґрунтується на
помилкових судженнях суб'єкта владних
повноважень, що викладені в акті
№2331/20-30-22-03/38631811 від 11.06.2014р., а відтак,
суперечать ч.3 ст.2 КАС України, оскільки
за відсутності визначених законом
підстав покладають на платника
податків додатковий обов'язок по
оплаті грошового зобов'язання на
користь Державного бюджету України.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав вимоги і доводи
заявленого позову, просив суд прийняти
рішення про задоволення позову.
Посилався на безпідставність
висновків ДПІ у Дзержинському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
нереальність здійснення господарських
операцій з контрагентом - ТОВ
«Промбуд-Маркет», які ґрунтуються лише
на акті про неможливість проведення
зустрічної звірки контрагента з його
поставщиками. Між тим по договору з
яким товар був переданий в повному
обсязі, оплату вартості товарів
проведено повністю, тобто господарські
зобов'язання виконані належним чином,
реальність здійснення господарських
операцій підтверджується належно
оформленими первинними документами
бухгалтерського та податкового обліку.

Відповідач, ДПІ у Дзержинському районі
м. Харкова, з поданим позовом не
погодився.

В обґрунтування заперечень проти
позову відповідач зазначив, що за
висновками складеного ДПІ у
Будьоннівському районі м. Донецька
акту по неможливість проведення
зустрічної звірки контрагента
позивача - ТОВ «Промбуд Маркет» було
встановлено факт відсутності
реальності здійснення господарських
операцій, вчинених даним суб'єктом
господарювання. Даного висновку згідно
з законом є достатньо для судження про
порушення ТОВ "Інтертранссервис" вимог
Податкового кодексу України. До того ж
під час перевірки не були надані докази
наступної реалізації придбаного
товару. Оскільки, платник податків
відніс складені ТОВ «Промбуд Маркет»
податкові накладні на збільшення
податкового кредиту з ПДВ, то тим самим
скоїв порушення п. 198.2, п. 198.3., 198.6 ст. 198
Податкового Кодексу. В судовому
засіданні представник відповідача
підтримала вимоги і доводи заперечень
проти позову, просила суд прийняти
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Суд, вивчивши доводи позову та
заперечень проти нього, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши зібрані по справі докази в
їх сукупності, проаналізувавши зміст
норм матеріального і процесуального
права, які врегульовують спірні
правовідносини, виходить з таких
підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом
встановлене, що позивач, товариство з
обмеженою відповідальністю
«Інтертранссервис», пройшов 28.03.13р.
передбачену законодавством процедуру
державної реєстрації, набув правового
статусу юридичної особи, включений до
Єдиного держаного реєстру підприємств
та організацій України з
ідентифікаційним кодом -38631811,
знаходься на обліку як платник
податків, зборів у ДПІ у Дзержинському
м. Харкова.

Судовим розглядом встановлено, що 11
червня 2014 року фахівцями ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова ГУ
Міндоходів у Харківській області була
проведена документальна позапланова
виїзна перевірка підприємства ТОВ
«Інтертранссервис» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинам з
ТОВ «Промбуд Маркет» за січень 2014 року.

Результати перевірки оформлені актом
за №2331/20-30-22-03/38631811 від 11.06.2014р.

Згідно висновків акту перевірки,
встановлено порушення: п.198.2, п. 198.3,п.198.6
ст.198. п.200.1, п.200.2. п.200.3 ст.200 Податкового
Кодексу України, що призвело до
заниження суми податку на додану
вартість у розмірі 72258грн. за січень 2014
року.

За наслідками перевірки було прийняте
податкове повідомлення рішення за
№ від 20 червня 2014 року про
збільшення суми грошового зобов'язання
по податку на додану вартість на
загальну суму 90322,5грн., з яких: за
основним платежем - 72258грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями -
18064,50грн.

Як з'ясовано судом, фактичною підставою
для винесення спірного рішення,
слугувало відображення в акті
перевірки №2331/20-30-22-03/38631811 від 11.06.2014р.
судження суб'єкта владних повноважень
про порушення ТОВ "Інтертранссервис"
п.198.2, п. 198.3,п.198.6 ст.198. п.200.1, п.200.2. п.200.3
ст.200 Податкового Кодексу України в
наслідок відображення в податковому
обліку з ПДВ показників первинних
документів, складених ТОВ «Промбуд
Маркет» по якому встановлена
нереальність здійснення господарських
операцій.

В ході розгляду справи судом
встановлене, що мотивом, на підставі
якого ДПІ у Дзержинському районі м.
Харкова дійшла такого судження, є
висновки ДПІ у Будьоннівському районі
м. Донецька про нереальність
здійснення господарських операцій ТОВ
«Промбуд Маркет», котрі відображені в
акті «Про неможливість проведення
зустрічної звірки» №85/05-61-22-01/38654416 від
28.03.2014року.

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість мотивів, покладених
суб'єктом владних повноважень в основу
спірного правового акту
індивідуальної дії, а також суджень
суб'єкта владних повноважень,
викладених в акті перевірки позивача
на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС
України, суд зазначає таке.

Так, між ТОВ «Інтертранссервис»
(покупець) та підприємством ТОВ
«Промбуд Маркет» (постачальник) був
укладений договір поставки від 26.01.2014р.
за №Т-11/13.

На виконання умов договору
підприємство ТОВ «Промбуд Маркет»
протягом січня 2014 року поставило
товарно-матеріальні цінності (штапики,
захисні профілі, труби сталеві,
саморізи, ізоляція, заглушки, трійники
та інше) відповідно до рахунків-фактур,
які ТОВ «Інтертранссервіс» прийняло
відповідно до видаткових накладних:
№15927 від 31.01.2014р. на суму 288080,44грн. та
№15928 від 31.01.2014р. на суму 103443,32грн.
(перелік наведений на арк. 5 акту
перевірки).

При здійснені вказаних операції
підприємство також отримало від ТОВ
«Промбуд Маркет» податкові накладні:
№15927 від 31.01.2014р. на суму 288080,44грн. (в т.ч.
ПДВ 48013,41грн.) та №15928 від 31.01.2014р. на
суму 103443,32грн. (в т.ч. ПДВ 17240,55грн.)
(перелік наведений на арк. 5 акту
перевірки).

Відповідно п.4.2.1 договору, місце
поставки: м. Київ, вул. Якутська, 10. За
даною адресою знаходиться складське
приміщення, яке ТОВ «Інтертранссервис»
орендує відповідно договору оренди
№С-12/13 від 02.02.13р. Доставка товару
здійснювалася постачальником за
допомогою 3-х осіб, відповідно до
товарно-транспортних накладних.

Розрахунки за товар були
здійснені у безготівковій формі шляхом
перерахування коштів через
розрахунковий рахунок ТОВ
«Інтертранссервіс», що
підтверджується платіжними
дорученнями та випискою по
банківському рахунку.

Отриманий товар був оприбуткований на
підприємстві, що підтверджується
даними бухгалтерського обліку ТОВ
«Інтертранссервіс»,
оборотно-сальдовими відомостями по
рахунку 631 (контракти, замовлення), та
рахунку 281 (місце зберігання: оптовий
склад).

Весь товар отриманий від ТОВ «Промбуд
Маркет» було у подальшому реалізовано
підприємством ТОВ «Інтертранссервис»
наступному покупцю - ТОВ «Компанія
«Фаворбуд», що підтверджується
договором поставки, довіреністю на
отримання ТМЦ, видатковими накладними,
виписками по банківському рахунку.
Тобто використано в господарській
діяльності підприємства.

Вирішуючи спір, суд бере до уваги, що
вимоги до оформлення первинних
документів визначені нормами Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні",
відповідно до ч.2 ст.9 якого первинні та
зведені облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції,
та деталізовані приписами Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку
(затверджено наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995р. №88,
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 05.06.1995р. за №168/704; далі за
текстом -Положення №88), згідно з п.2.4
якого первинні документи повинні мати
такі обов'язкові реквізити:
найменування підприємства, установи,
від імені яких складений документ,
назва документа (форми), дата і місце
складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиниця виміру
господарської операції (у натуральному
та/або вартісному виразі), посади і
прізвища осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Оцінивши перелічені первинні
документи за правилами ст.86 КАС
України, суд відмічає, що зміст
оглянутих документів містить назву
документа (форми); дату і місце
складання; назву підприємства, від
імені якого складено документ; зміст та
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції;
особистий підпис особи, яка брала
участь у здійсненні господарської
операції; первинні документи виписані
реально існуючими суб'єктами права.

За таких обставин, суд доходить
висновку, що оглянуті документи не
мають дефектів форми, змісту або
походження, котрі в силу ст.9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», ст.44
Податкового кодексу України, п.2.4
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку (затверджено
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995р.
за №168/704; далі за текстом - Положення
№88) спричиняють втрату первинними
документами юридичної сили і
доказовості, призвели до зміни в
структурі активів платника податків, а
відтак сприймаються судом як належні
та допустимі докази реальності
вчинення господарських операцій.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Первинні бухгалтерські документи, які
дають право на віднесення сум до складу
податкового кредиту були надані
перевіряючим в повному обсязі та
відображені в акті перевірки.

У ході розгляду справи відповідачем за
правилами ч.2 ст.71 КАС України не
спростовано достовірності відомостей
цих первинних документів.

Витребувані судом на виконання вимог
ст.11 КАС України та приєднані до справи
документи засвідчують факт виконання
позивачем зобов'язань за спірними
правочинами шляхом перерахування
безготівкових грошових коштів, що
підтверджується платіжними
дорученнями та виписками по
банківському рахунку. Внаслідок
списання безготівкових коштів з
банківських рахунків позивача ТОВ
«Інтерстранссервис» втратило право
власності на ці кошти. Доказів
повернення цих коштів до позивача,
наявності у позивача та його
контрагента спільного інтересу щодо їх
отримання позивачем (що могло б мати
місце в разі пов'язаності цих осіб), до
матеріалів справи суб'єктом владних
повноважень до матеріалів справи не
подано. За правилами Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» операція по
списанню коштів з банківських рахунків
платника податку призводить до зміни
стану та структури активів і
зобов'язань такого платника. Отже,
приєднані до справи документи про
оплату товару визнаються судом
належними та допустимими доказами
реальності вчинених між позивачем та
контрагентом позивача господарських
операцій.

Системно аналізуючи положення Порядку
проведення органами державної
податкової служби зустрічних звірок
(затверджено постановою КМУ від 27.12.2010р.
№1232; далі за текстом - Порядок №1232), а
також Порядку оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства (затверджено
наказом ДПА України від 22.12.2010р. №984,
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 12.01.2011р. за №34/18772; далі за
текстом - Порядок №984), суд доходить
висновку, що судження податкового
органу відносно правильності
справляння платником податків сум
податків та зборів за відображеними в
податковій звітності показниками
господарських операцій можуть бути
викладені виключно в акті перевірки
або довідці зустрічної звірки. Чинним
законодавством не передбачено
відображення таких суджень в акті про
неможливість проведення перевірки або
акті про неможливість проведення
зустрічної звірки, де мають
зазначатись лише обставини, котрі
спричинили таку неможливість. А відтак,
акти про неможливість проведення
перевірки та акти про неможливість
проведення зустрічної звірки не можуть
бути визнані належними та допустимими
доказами вчинення платником податків
порушення закону.

Окрім того, суд при вирішенні спору
вважає за необхідне взяти до уваги
приписи ч.4 ст.70 КАС України, де
зазначено, що обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Суд зазначає, що оскільки висновки ДПІ
про формування позивачем податкового
кредиту з ПДВ без дотримання вимог ст.198
Податкового кодексу України
ґрунтуються на складеному ДПІ у
Будьоннівському районі м. Донецька
акті про неможливість проведення
зустрічної звірки контрагента
позивача, то слід зробити висновок про
недоведеність факту вчинення
позивачем податкового правопорушення.

При цьому, суд зауважує, що в силу
закону отримання податковим органом
акту перевірки чи довідки зустрічної
звірки, в котрих викладені висновки про
вчинення контрагентом платника
податків нікчемного правочину або
відображення в звітності показників
господарських операцій, які фактично
не відбулись, не звільняє такий
податковий орган від виконання
обов'язку по самостійному встановленню
та доведенню факту вчинення платником
податків порушення закону, позаяк ані
акт перевірки, ані довідка зустрічної
звірки не має преюдиціального значення
та не є документами, що достовірно та
безсумнівно підтверджують обставини
фактичної дійсності.

Відповідно до приписів ст.ст. 6, 627
Цивільного Кодексу України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Суд зазначає, що згідно ст. 42
Господарського Кодексу -
підприємництво - це самостійна,
ініціативна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Необхідність здійснення тих або інших
витрат, а так само їх зв'язок з власною
господарською діяльністю визначає сам
платник податку, оскільки суб'єкт
підприємництва має право без обмеження
здійснювати господарську діяльність,
що не суперечить законодавству.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Доказів того, що придбані товари від
ТОВ «Промбуд Маркет» не були
використані в господарської
діяльності ТОВ «Інтертранссервис»,
відповідачем не надано, а судом під час
розгляду справи - не виявлено.

В ході розгляду справи з пояснень
представника відповідача, котрі в цій
частині повністю узгоджуються з
матеріалами справи, судом встановлено,
що жодних зауважень чи претензій до
правоздатності і дієздатності
юридичних осіб, які є сторонами спірних
правочинів, до правового статусу
сторін спірних правочинів як платників
ПДВ, відповідності спірних правочинів
вимогам закону, належності складання
первинних документів за переліченими
вище правочинами ДПІ ані при
проведенні перевірки, ані в ході
судового розгляду не має.

Оглянувши зміст перелічених
правочинів, суд відзначає, що предметом
даних правочинів не є речі, котрі
обмежені в цивільному обороті, зміст
прав та обов'язків сторін не суперечить
закону, правочини за формою та змістом
узгоджуються з вимогами закону.

При цьому, в силу приписів п.6 розділу І
та п.5.2 розділу ІІ Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства
(затверджено наказом ДПА України від
22.12.2010р. №984, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 12.01.2011р.
за №34/18772; далі за текстом -Порядок №984)
до набуття законної сили рішенням суду
про визнання недійсним правочину, за
яким платником податків було
сформовано валові витрати обігу та
виробництва або податковий кредит з
ПДВ чи зменшено суму отриманого в межах
звітного податкового періоду доходу,
податковий орган не має правових
підстав для відображення в акті
перевірки судження про вчинення таким
платником порушення податкового
законодавства щодо правильності та
повноти справляння податків за цим
правочином.

З пояснень представника відповідача
судом встановлено, що укладені між
позивачем та контрагентом у спірних
правовідносинах договір в судовому
порядку не оспорювався, таких, що
набули законної сили, рішень судів з
приводу визнання договору недійсним не
має.

Висновки перевіряючих осіб, що
викладені в акті перевірки, не
підкріплені належними доказами і
носять характер суб'єктивних
припущень.

Таким чином, ДПІ у Дзержинському районі
м. Харкові, встановивши порушення
платником податків податкового
законодавства з огляду встановлення
нереальності угоди укладеної між ТОВ
"Інтертранссервис" та ТОВ «Промбуд
Маркет», безпосередньо в акті
перевірки, вийшла за межі своїх
повноважень.

Аналізуючи положення ст.ст. 54, 58, 76, 86
Податкового кодексу України, Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства (затверджено наказом ДПА
України від 22.12.2010р. №984, зареєстровано
в Міністерстві юстиції України 12.01.2011р.
за №34/18772; далі за текстом -Порядок №984),
Порядку направлення органами
державної податкової служби
податкових повідомлень-рішень
платникам податків (затверджено
наказом Державної податкової
адміністрації України 22.12.2010р. №985,
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 30.12.2010р. за №1440/18735; далі за
текстом -Порядок №985), суд доходить
висновку, що специфіка правових актів
індивідуальної дії, які ухвалюються
органами податкової служби у формі
податкових повідомлень -рішень з
приводу самостійного визначення
грошових зобов'язань платників
податків, полягає у тому, що фактичні
підстави для ухвалення цих актів
містяться в документальних
результатах контролю за діяльністю
платника податків (матеріалах
перевірки), а правові підстави та
владні приписи - безпосередньо в самих
податкових повідомленнях - рішеннях.

Проте, в акті перевірки суб'єктом
владних повноважень не викладено
жодних належних та допустимих доводів
про відсутність фактичного виконання
позивачем господарських операцій за
спірними правочинами, про відсутність
витрат позивача у спірних
правовідносинах, про наявність
взаємопов'язаності позивача та
контрагента позивача, про несумісність
предмету спірних правочинів з напрямом
господарської діяльності позивача, що
зумовлює необґрунтованість висновку
суб'єкта владних повноважень про
нереальність правочинів або
невідповідності закону вчинених за
ними господарських операцій.

Наявні у справі документи не містять
жодних доказів наявності між позивачем
та контрагентом позивача, ТОВ "Промбуд
Маркет", взаємоузгоджених спільних
зловмисних дій, спрямованих на
порушення існуючого в Державі
суспільного ладу або моральних засад.
Таких доказів суду відповідачем не
надано, а судом при виконанні вимог ст.11
КАС України не виявлено.

Також, судом було встановлено подальшу
реалізацію отриманих від ТОВ "Промбуд
Маркет" товарів наступному покупцю ТОВ
«Компанія «Фаворбуд», що
підтверджується договором поставки,
довіреністю на отримання ТМЦ,
видатковими накладними, виписками по
банківському рахунку. Тобто
використано в господарській
діяльності підприємства.

Додатково суд бере до уваги, що згідно
зі змістом суджень відповідача, котрі
викладені в акті висновок суб'єкта
владних повноважень про нереальність
укладеного між ТОВ "Промбуд Маркет" та
ТОВ "Інтерстранссервис" спірного
правочину вмотивований посиланням на
акт ДПІ у Будьоннівському районі м.
Донецька ГУ Міндоходів у Донецької
області про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ "Промбуд Маркет"
з контрагентами від 28.03.14р.
№85/05-61-22-01/38654416.

Разом з тим, в силу ст.70 КАС України
судження державної податкової
інспекції про нереальність укладених
суб'єктами господарювання правочинів
не може бути визнано належним,
допустимим і достатнім доказом
невідповідності правочину вимогам
закону.

Суд звертає увагу, що згідно витягу з
Єдиного державного реєстру ТОВ
«Промбуд Маркет» знаходиться за
юридичною адресою: 83053, Донецька
область, м. Донецьк, вул. Георгія
Димитрова, буд.2.

Відповідно ч.1, ч.2 ст. 18 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб і фізичних осіб-підприємців» якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін.

Також суд звертає увагу, що ТОВ
«Промбуд Маркет» оскаржило дії
податкової інспекції щодо коригування
показників податкової звітності в АІС
«Податковий блок» внесених на підставі
акту по неможливість проведення звірки
та просило зобов'язати ДПІ відновити в
АІС показники податкової звітності, що
зазначені в податкових деклараціях з
податку на додану вартість.

За позовом підприємства було відкрите
провадження Донецьким окружним
адміністративним судом справа за
№805/4814/14, та в рамках розгляду справи 30
квітня 2014 року судом винесена ухвала по
забезпечення адміністративного позову
в якої суд заборонив ДПІ у
Будьоннівському районі м. Донецька
використовувати інформацію викладену
в акті про неможливість проведення
звірки від 28.03.2014року в якості
доказової інформації з питань
правомірності формування податкового
кредиту та заборонив надсилати копію
зазначеного акту до податкових органів
за місцезнаходженням підприємства -
контрагента.

26 травня 2014 року Донецьким окружним
адміністративним судом прийнята
постанова по справі, якою позовні
вимоги ТОВ «Промбуд Маркет» до ДПІ у
Будьонівському районі м. Донецька
задоволені повністю. Дії ДПІ щодо
корегування показників податкової
звітності підприємства в АІС
«Податковий блок», «Підсистеми
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податного
кредиту в розрізі контрагентів» на
підставі акту перевірки від 28.03.2014р. за
№85/05-61-22-01/38654416 за грудень 2013 року -
лютий 2014 року визнані протиправними.

Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду по справі
№805/4818/14 від 30.04.2014р. вжиті заходи
забезпечення позову, а саме заборонено
ДПІ у Будьонівському районі м.
Донецька використовувати інформацію
викладену в акті від 28.03.2014р. за
№85/05-61-22-01/38654416 за грудень 2013 року -
лютий 2014 року про неможливість
проведення звірки в якості доказової
інформації з питань правомірності
формування податкового кредиту та
заборонив надсилати копію зазначеного
акту до податкових органів за
місцезнаходженням підприємства -
контрагента. Оскарження ухвали не
зупиняє її виконання.

На вказану ухвалу суду ДПІ подано
апеляційну скаргу.

Ухвалою від 04.06.2014р. Донецького
апеляційного адміністративного суду
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Будьоннівському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області на ухвалу
Донецького окружного
адміністративного суду від 30 квітня 2014
року у справі № 805/4818/14 - залишити без
задоволення. Ухвалу Донецького
окружного адміністративного суду від 30
квітня 2014 року у справі № 805/4818/14 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Промбуд Маркет» до
Державної податкової інспекції у
Будьоннівському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії - залишено без змін.

Таким чином, на час направлення запитів
ДПІ про надання документів по
взаємовідносинам з ТОВ «Промбуд
Маркет», проведення перевірки та
складення акту перевірки від 11.06.2014р.
вже була винесена ухвала Донецького
окружного адміністративного суду від 30
квітня 2014 року якою накладено заборону
податкової інспекції використовувати
інформацію викладену в акті від 28.03.2014р.
за №85/05-61-22-01/38654416 в якості доказової
інформації та заборону надсилання
копії зазначеного акту до податкових
органів за місцезнаходженням
підприємства - контрагента.

Що стосується пояснень представника
ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова
ГУ Міндоходів у Харківській області
щодо не надання під час проведення
перевірки ТОВ «Інтертранссервис»
первинних документів по реалізації
товару придбаного у ТОВ «Промбуд
Маркет» що стало причиною для
встановлення заниження суми податку на
додану вартість, то суд зазначає
наступне.

Відповідно п. 198.3. ст. 198 Податкового
Кодексу України, податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Таким чином зі змісту статті
вбачається, що до складу податкового
кредиту відносяться суми податку
сплачені (нараховані) за товар, який
придбаний з метою використання у
господарської діяльності, та його
наступна реалізація не впливає на
формування податкового кредиту.

Відповідно п.198.2. ст. 198 Податкового
Кодексу України, датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п.198.6. ст. 198 Податкового
Кодексу України, не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку, які
попередньо віднесені до податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Згідно п.201.8. ст. 201 Податкового Кодексу
України, право на нарахування податку
та складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

ТОВ «Промбуд Маркет» знаходиться на
обліку в ДПІ у Жовтневому районі м.
Харкова та зареєстровано в якості
платника податку на додану вартість,
про що видано свідоцтво №100296388.

Згідно п.201.10. ст. 201 Податкового Кодексу
України, податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

З матеріалів справи вбачається що
поставщиком товарів - ТОВ «Промбуд
Маркет» були виписані та видані
податкові накладні, зміст яких
відповідає вимогам п. 201.1. ст. 201
Податкового Кодексу України та сума
вартості товару повністю сплачена ТОВ
«Інтертранссервис» по безрахунковому
рахунку, що підтверджується платіжними
дорученнями та випискою по
банківському рахунку, тобто в
наявності усі первинні документи, які
надають право на віднесення сум
зазначених у податкових накладних до
складу податкового кредиту.

До того ж, контрагент ТОВ «Промбуд
Маркет» повністю відобразив суми ПДВ
визначені в виданих податкових
накладних у складі власних податкових
зобов'язань, що підтверджується листом
від підприємства та не спростоване
податковим органом.

Враховуючи, що обґрунтованість та
правомірність судження суб'єкта
владних повноважень про нереальність
правочину не знайшла свого
підтвердження добутими судом по справі
доказами, а інших фактичних мотивів
суб'єктом владних повноважень в основу
спірного рішення згідно з актом
перевірки не покладено, то слід дійти
висновку про недоведеність факту
порушення ТОВ "Інтертрассервис" п.198.2,
п. 198.3, п.198.6 ст.198 Податкового Кодексу
України.

За таких обставин, слід дійти висновку,
що за правилами ч.2 ст.71 КАС України
відповідач не довів правомірності та
обґрунтованості мотивів власного
судження про нереальність правочину
укладеного між позивачем та ТОВ
"Промбуд Маркет".

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Суд відмічає, що відповідно до вимог ч.2
ст.71 Кодексу адміністративного
судочинства України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, особливістю
адміністративного судочинства є те, що
тягар доказування в спорі покладається
на відповідача - орган публічної влади,
який повинен надати суду всі матеріали,
які свідчать про його правомірні дії.

Оскільки в ході судового розгляду
знайшов підтвердження факт порушення
спірним податковим
повідомленням-рішенням прав та
охоронюваних законом інтересів
позивача у сфері публічно-правових
відносин, то позов належить
задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.
19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 159, 160-
163, 186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Інтертранссервіс" до Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення - задовольнити в
повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
№ від 20 червня 2014 року, винесене
відносно Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтертранссервіс".

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 29
серпня 2014 року.

Суддя
Заічко О.В.