Справа № 826/4097/14
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2014-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/4097/14

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 червня 2014 року № 826/4097/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клименчук Н.М. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Інспекції з питань захисту прав споживачів у Львівській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сав Дістрибьюшн"

про вжиття відповідних заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю),

обставини справи :

Інспекція з питань з питань захисту прав споживачів у Львівській області звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до ТОВ "Сав-Дістрибьюшн" про застосування заходів реагування.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18.02.2014 №813/8949/13-а передано адміністративну справу на розгляд до Окружного адміністративного суду м.Києва. Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва прийнято до провадження та призначено справу до судового розгляду.

На вимоги суду позивачем не одноразово уточнено позовні вимоги, в остаточній редакції позовні вимоги викладено у заяві від 26.05.14р. вих. №. 1482.

Позовні вимоги Інспекція обґрунтовує тим, що під час проведення планових виїзних перевірок у суб'єкта господарювання - ТОВ "Сав Дістрибьюшн", який здійснює господарську діяльність в магазинах "Фокстрот" за адресами: м. Львів, пр. Чорновола, 59 та м. Львів, вул. Липського, 50а з питань перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів складено відповідні акти від 11 листопада 2013 року №0919 та №0922 і зафіксовано ряд порушень.

З огляду на викладене позивач, з посиланням на частину 7 статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та пункт 5 частини 1 статті 1832 Кодексу адміністративного судочинства України, звернувся до суду з позовом про тимчасову заборону надання товарів на ринку до приведення їх у відповідність із встановленими вимогами.

Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі, в обґрунтування заперечень зазначено про безпідставність та не обґрунтованість заявлених вимог.

У судовому засіданні 12.05.14р. з урахуванням вимог ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Працівниками Інспекція з питань захисту прав споживачів у Львівській проведено

позапланові виїзні перевірки ТОВ "Сав Дістрибьюшн" щодо дотримання законодавства про захист прав споживачів.

За результатами перевірок складено акти від 11 листопада 2013 року №0919 та №0922 (надалі - акти), копії яких наявні у матеріалах справи.

У вказаних актах уповноваженими особами Інспекції, зокрема, вказано, що за виявлені під час перевірки порушення передбачена відповідальність згідно частини 7 статті 23 Закону України "Про захист прав споживачів", а саме: до суб'єктів господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанного господарства, за відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію застосовується штраф у розмірі тридцяти відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб'єкт господарської діяльності не веде обов'язковий облік доходів і витрат, - у розмірі п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та актів перевірки, останні здійснені посадовими особами Інспекції у відповідності до Закону України "Про захист прав споживачів".

У той же час, Законом, що визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) є Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 року №877-V з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (надалі - Закон України від 05.04.2007 року №877-V).

Так, частиною 4 статті 4 названого Закону закріплено, що виключно законами встановлюються органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.

Саме на реалізацію наведеної банкетної норми прийнято Закон України "Про захист прав споживачів" від 12.05.1991 року №1023-ХІІ (надалі - Закон України від 12.05.1991 року №1023- XII), який регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до положень пунктів 7 та 8 частини 1 статті 26 згаданого Закону спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в областях, містах Києві та Севастополі, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері захисту прав споживачів здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і мають право:

1) припиняти відвантаження і реалізацію товарів, що не відповідають вимогам нормативних документів, до усунення суб'єктами господарювання виявлених недоліків;

2) забороняти суб'єктам господарювання реалізацію споживачам продукції:

а) на яку відсутні документи, що засвідчують її відповідність вимогам нормативних документів;

б) на яку в нормативно-правових актах та нормативних документах встановлено обов'язкові вимоги щодо забезпечення безпеки життя, здоров'я, майна споживачів та охорони навколишнього природного середовища, якщо продукцію внесено до переліку продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації, але яка не має сертифіката відповідності (свідоцтва про визнання відповідності);

в) ввезеної на територію України без документів, які підтверджують її належну якість;

г) на яку строк придатності не зазначено або зазначено з порушенням вимог нормативних документів, а також товарів, строк придатності яких минув;

ґ) яка є фальсифікованою;

3) приймати рішення про:

а) припинення суб'єктами господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, реалізації та виробництва продукції, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів та нормативних документів, - до усунення виявлених недоліків;

б) тимчасове припинення діяльності суб'єктів господарювання сфери торгівлі (секцій, відділів), послуг, у тому числі ресторанного господарства, складів підприємств оптової і роздрібної торгівлі та організацій незалежно від форми власності, що систематично реалізують товари неналежної якості, порушують правила торгівлі та надання послуг, умови зберігання та транспортування товарів, - до усунення виявлених недоліків.

З наведеного вбачається, що Законом України від 12.05.1991 року №1023-ХІІ, відповідно та на підставі якого проводились перевірки відповідача та на який посилається позивач, закріплено право спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в областях, містах Києві та Севастополі, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим на зупинення реалізації продукції.

Аналізуючи посилання позивача на положення частини 5 статті 4 Закону України від 05.04.2007 року №877-V, як на підставу для звернення з відповідним позовом до суду, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до названої правової норми повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування. Вжиття інших заходів реагування, передбачених законом, допускається за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного нагляду (контролю) чи його заступника, а у випадках, передбачених законом, - із наступним підтвердженням обгрунтованості вжиття таких заходів адміністративним судом.

Згідно з частиною 7 статті 7 Закону України від 05.04.2007 року №877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб'єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

Отже, наведеними правовими нормами закріплена необхідність звернення суб'єкта власних повноважень до суду з позовом щодо повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг.

Однак, такий позов подається у порядку та строки, встановлені законом, яким на сьогоднішній день є Кодекс адміністративного судочинства України.

Так, пунктом 5 частини 1 статті 1832 названого Кодексу закріплено, що у порядку скороченого провадження розглядаються адміністративні справи щодо застосування у випадках, передбачених законом, заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), якщо вони можуть бути застосовані виключно за судовим рішенням.

Крім того, стаття 1836 Кодексу адміністративного судочинства України врегульовує особливості провадження у справах щодо підтвердження обґрунтованості вжиття суб'єктами владних повноважень заходів реагування під час здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Аналізуючи наведені положення Кодексу адміністративного судочинства України суд приходить до висновку, що звернення до суду з позовом про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) можливе за наявності двох обов'язкових умов, а саме: якщо такі заходи можуть бути застосовані виключно за судовим рішенням та виключно у випадках, передбачених законом.

Відсутність хоча б однієї з наведених умов виключає право суб'єкта владних повноважень на звернення до суду на підставі пункту 5 частини 1 статті 1832 Кодексу адміністративного судочинства України, проте не позбавляє його права на звернення до адміністративного суду з позовом про підтвердження обґрунтованості вжиття суб'єктами владних повноважень заходів реагування під час здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності на підставі статті 1836 Кодексу адміністративного судочинства України.

Викладене повністю узгоджується з приписами частини 5 статті 4 та частини 7 статті 7 Закону України від 05.04.2007 року №877-V, оскільки названі правові норми не містять вимог щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг виключно судом.

З огляду на викладене, а також враховуючи наведені вище положення Закону України від 12.05.1991 року №1023-ХІІ, який є спеціальних по відношенню до Закону України від 05.04.2007 року №877-V, суд приходить до висновку, що саме на посадових осіб органів ринкового нагляду покладено обов'язок щодо прийняття рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, яке в силу приписів загального Закону України від 05.04.2007 року №877-V має бути у подальшому підтверджене судом у порядку, визначеному статтею 1836 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені вище обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись вимогами статей 69-71, 160-162, 1832, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.М. Клименчук