Справа № 185/7544/14-а
Суддя: Шаповалова І. С.
Дата ухвалення: 2014-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/7544/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2014 року Суддя
Павлоградського міськрайонного
суду Шаповалова І.С., розглянувши у
скороченому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в м.Павлограді та
Павлоградському районі
Дніпропетровської області про
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом, який мотивовано тим, що
позивач вийшла на пенсію державного
службовця з 01.02.2012 року, а з 30.01.2008 року
вийшла на пенсію державного службовця
за віком як багатодітна мати.
Розпорядженням відповідача № 176325 від
15.03.2012 року позивачці призначена
пенсія в розмірі 84 % середнього
заробітку, у складі якого не були
враховані суми матеріальної допомоги
на оздоровлення зазначених у довідці
Управління праці та соціального
захисту населення Павлоградської
міської ради від 25.06.2014 року №1590/05.
Листом від 16.07.2014 року №Б/161 відповідач
повідомив позивча про те, що пенсія
позивачу призначена відповідно до норм
чинного законодавства.

Відповідачем було подано письмові
заперечення на позов, з яких
вбачається, що частиною 2 статті 33
Закону України «Про державну службу»
визначено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранг, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок,
проте матеріальна допомога на
оздоровлення до щорічної відпустки не
передбачені як складові частини
заробітної плати, у зв'язку з чим для
перерахунку пенсії немає законних
підстав.

Дослідивши матеріали справи і
оцінивши докази у справі в їх
сукупності, суд вважає позов таким, що
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що що
розпорядженням №176325м від 15.03.2012 року
управління Пенсійного фонду України в
м.Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області призначило
та виплачує ОСОБА_1 пенсію як
державному службовцю відповідно до
Закону України «Про державну службу»
01.02.2012 року.

Працюючи УПСЗН Павлоградськогї
міської ради, позивач отримував
матеріальну допомогу на оздоровлення
при наданні щорічної відпустки, яка
зазначена у довідці від 25.06.2014 року
№1590/05 про складові заробітної плати за
останні 24 календарних місяців (а.с.13).

На звернення позивача, управління
Пенсійного фонду України в
м.Павлограді та Павлоградскьому райні
листом від 16.07.2014 року №Б/161 повідомило
ОСОБА_1 про те, що пенсія позивачу
призначена відповідно до норм чинного
законодавства, посилаючись при цьому
на частину 2 статті 33 Закону України
«Про державну службу» якою визначено,
що заробітна плата державних
службовців складається з посадових
окладів, премій, доплати за ранг,
надбавки за вислугу років на державній
службі та інших надбавок, проте
матеріальна допомога на оздоровлення
до щорічної відпустки не передбачена
як складова частина заробітної плати
(а.с. 11-12).

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

За змістом статті 37 Закону України "Про
державну службу" пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

У частині першій статті 1 Закону
України "Про оплату праці" встановлено,
що заробітна плата -це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону
України "Про державну службу"
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Відповідно до абз. 4 п. 2 Постанови
Кабінету Міністрів України від 17 липня
2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення» індексації
підлягає оплата праці найманих
працівників підприємств, установ,
організацій у грошовому виразі, яка
включає оплату праці за виконану
роботу згідно з тарифними ставками
(окладами) і відрядними розцінками,
доплати, надбавки, премії, гарантійні
та компенсаційні виплати, передбачені
законодавством, а також інші
компенсаційні виплати, що мають
постійний характер. Індексація
заробітної плати являє собою дохід, з
якого відповідно до ст. 66 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
справляється страхові внески (збори) до
соціальних фондів відповідно до
діючого законодавства на день
одержання заробітку (виплат, доходу).

Аналіз наведених положень дає
підстави для висновку, що матеріальна
допомога на оздоровлення, допомога для
вирішення соціально-побутових питань
та індексація заробітної плати входила
до системи оплати праці державного
службовця.

Крім того, статтею 66 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої
статті 66 цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм
отримувані застрахованою особою суми
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Враховуючи, що в даних спірних
відносинах перевагу мають спеціальні
норми, що визначають виплати (доходи)
для обчислення пенсії - стаття 41 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та
стаття 66 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції зробив вірний висновок про
те, що суми матеріальної допомоги для
вирішення соціально-побутових питань
та допомоги на оздоровлення, на які
нараховувався збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, однак
які не включаються до складу
заробітної плати державного службовця,
враховується при обчисленні розміру
пенсії позивача.

На підставі зазначеного, суд
зробив висновок про те, що отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Крім того суд вважає за необхідне
зазначити, що така правова позиція
викладена в постанові Верховного Суду
України від 20 лютого 2012 року у справі
№21-430а11.

Відповідно до статті 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Згідно до положень ст..37 Закону
України „Про державну службу" (в
редакції, що діяла на час призначення
позивачу пенсії) на одержання пенсії
державних службовців мають право
особи, що досягли встановленого
законодавством пенсійного віку, за
наявністю страхового стажу для
чоловіків-не менше 25 років, для жінок-не
менше 20 років ,у тому числі стажу
державної служби-не менше 10 років, та на
час досягнення пенсійного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, що мають не
менше 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорії посад
державних службовців ,- незалежно від
місця роботи на час досягнення
пенсійного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80%
від суми їх заробітної плати, на які
нараховуються страхові внески за
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування ,а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями,-у розмірі 80%
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі. За кожний
повний рік роботи понад 10 років на
державній службі пенсія збільшується
на 1% заробітку, але не більше 90%
заробітної плати.

Між тим, відповідно до частин 1,2
статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України адміністративний
позов може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами. Для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Частиною 1 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд на
підставі позовної заяви та доданих до
неї матеріалів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними.

Закон України "Про державну
службу" та зміни до нього офіційно
публікуються в періодичних виданнях
після їх прийняття. Отже, положення
цього правового акту є
загальнодоступними для ознайомлення
всіма громадянами, і можливість
обізнаності людини про те чи інше
положення законодавства залежить
виключно від бажання такої людини.

Згідно практики Європейського
суду з прав людини, яка відповідно до
ст. 17 Закону України «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини» є
джерелом права, також свідчить про те,
що право на звернення до суду не є
абсолютним і може бути обмеженим, в
тому числі і встановленням строку для
звернення до суду за захистом
порушених прав.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 до суду з
позовом 28 липня 2014 року, а також те, що
позивач просить задовольнити позов
починаючи з 01 лютого 2012 року, суд
вважає за необхідне позов за період з 01
лютого 2012 року по 27 лютого 2014 року,
включно, залишити без розгляду у
зв'язку з пропуском строку звернення до
адміністративного суду.

При цьому, суд вважає за необхідне
зазначити, що пенсія є періодичним
платежем, виплата якої, за загальним
правилом не обмежена у часі, а отже
управлінням Пенсійного фонду України
має бути нараховано та виплачено
пенсію позивачу відповідно до Закону
України "Про державну службу" з
урахуванням у складі заробітної плати
сум на які нараховувалися страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування заявлених
довідкою від 25.06.2014 року №1590/05 до зміни
законодавчих норм, що регулюють
призначення цього виду пенсії.

Керуючись ст.ст.19,22,64
Конституції України,ст.ст.33,37 Закону
України „Про державну службу"
,ст..ст.1,2 Закону України від 24
березня 1995 року №108/95 ВР„Про оплату
праці",ст..66 Закону України від 5
листопада 1991 року №1788-Х11 „Про пенсійне
забезпечення",ст.41 Закону України від 9
липня 2003 року №1058-1У „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", ст.ст. 2,7,17,19,70,71,94,100,
159-163 КАС України, суд ,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Визнати протиправними дії
Управління Пенсійного фонду України в
м. Павлограді та Павлоградському
районі Дніпропетровської області щодо
неврахування сум індексації
заробітної плати, матеріальної
допомоги для вирішення
соціально-побутових питань та
матеріальної допомоги на
оздоровлення, з яких сплачено страхові
внески або збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування.

Зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в м.
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області здійснити
ОСОБА_1 з 28 лютого 2014 року
перерахунок пенсії, як державному
службовцю, відповідно до ст..37
Закону України „Про державну службу" в
розмірі 84 % від заробітної плати ,з
урахуванням фактично отриманих нею сум
індексації заробітної плати,
матеріальної допомоги для
вирішення соціально-побутових
питань та матеріальної допомоги
на оздоровлення, з яких сплачено
страхові внески або збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування ,та
здійснити відповідні виплати з
урахуванням фактично отриманих сум .

В задоволенні решти вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 73,08 гривень
судових витрат на сплату судового
збору.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Постанова суду може бути
оскаржена в апеляційному порядку
сторонами, а також іншими особами у
зв'язку з тим, що суд вирішив питання
про їхні права, свободи, інтереси чи
обов'язки.

Апеляційна скарга на постанову
суду може бути подана до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Павлоградський міськрайонний суд
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з моменту отримання копії
постанови.

Суддя
І. С. Шаповалова