Справа № 2а-10807/12/1370
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2014р.
Справа № 876/3830/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді

Левицької Н.Г.,

судді

Яворського І.О.,

судді

Кухтея Р.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові

апеляційну скаргу Фермерського
господарства "ОСОБА_1", с.Тартаків
Сокальського району Львівської
області

на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 29.01.2013р. у
справі №2а-10807/12/1370

за позовом Фермерського господарства
"ОСОБА_1", с.Тартаків Сокальського
району Львівської області

до Начальника управління з питань
дотримання процесуального
законодавства Секретаріату
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини Островської О.В., м.Київ

про встановлення наявності чи
відсутності повноважень, визнання
протиправними дій, зобов'язання
вчинити дії, визнання права,
гарантованого Конституцією, -

ВСТАНОВИВ:

24.12.2012р. позивач: Фермерське
господарство "ОСОБА_1" звернувся
Львівського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
відповідача: Начальника управління з
питань дотримання процесуального
законодавства Секретаріату
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини Островської О. В., у якому
позивач просить:

1. Визнати право Фермерського
господарства "ОСОБА_1", гарантоване ст.40
Конституції України на звернення до
суду для захисту конституційних прав
безпосередньо на підставі Конституції
України.

2. Визнати право Фермерського
господарства "ОСОБА_1", гарантоване ст.40
Конституції України на отримання від
суду обґрунтованої відповіді на
письмові звернення (позови) у
встановлений законом строк.

3. Визнати право Фермерського
господарства "ОСОБА_1", гарантоване ст.40
Конституції України на отримання від
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини обґрунтованої відповіді
на письмові звернення.

4. Визнати право Фермерського
господарства "ОСОБА_1", гарантоване ст.55
Конституції України на оскарження в
суді рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади, органів
місцевого, самоврядування і службових
осіб.

5. Визнати право Фермерського
господарства "ОСОБА_1", гарантоване ст.55
Конституції України на оскарження в
суді рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб.

6. Визнати право Фермерського
господарства "ОСОБА_1", гарантоване ст.55
Конституції України на звернення за
захистом своїх прав до Уповноваженого
Верховної Ради України з прав людини.

7. Визнати право Фермерського
господарства "ОСОБА_1", гарантоване
ст.55Конституції України на право
будь-якими не забороненими законами
засобами захищати свої права і свободи
від порушень і протиправних посягань.

8. Визнати право Фермерського
господарства "ОСОБА_1", гарантоване ст.57
Конституції України на право знати
свої права і обов'язки.

9. Визнати право Фермерського
господарства "ОСОБА_1", гарантоване ст.59
Конституції України на не виконання
явно злочинного розпорядження чи
наказу.

10. Визнати право ОСОБА_1, громадянина
України, як представника Фермерського
господарства "ОСОБА_1", гарантоване ст.8
Конституції України, на звернення до
суду для захисту конституційних прав
безпосередньо на підставі Конституції
України.

11. Визнати право ОСОБА_1, громадянина
України, як представника Фермерського
господарства "ОСОБА_1", гарантоване ст.40
Конституції України, на отримання від
суду обґрунтованої відповіді на
письмові звернення (позови).

12. Визнати право ОСОБА_1, громадянина
України, як представника Фермерського
господарства "ОСОБА_1", гарантоване ст.40
Конституції України, на отримання від
уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини обґрунтованої відповіді
на письмові звернення.

13. Визнати право ОСОБА_1, громадянина
України, як представника Фермерського
господарства "ОСОБА_1", гарантоване ст.55
Конституції України, на оскарження в
суді рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб.

14. Визнати право ОСОБА_1, громадянина
України, як представника Фермерського
господарства "ОСОБА_1", гарантоване ст.55
Конституції України, на оскарження в
суді рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб.

15. Визнати право ОСОБА_1, громадянина
України, як представника Фермерського
господарства "ОСОБА_1", гарантоване ст.55
Конституції України, на звернення за
захистом своїх прав до Уповноваженого
Верховної Ради України з прав людини.

16. Визнати право ОСОБА_1, громадянина
України, як представника Фермерського
господарства "ОСОБА_1", гарантоване ст.55
Конституції України, на право
будь-якими не забороненими законами
засобами захищати свої права і свободи
від порушень і протиправних посягань.

17. Визнати право ОСОБА_1, громадянина
України, як представника Фермерського
господарства "ОСОБА_1", гарантоване ст.57
Конституції України, на право знати
свої права і обов'язки.

18. Визнати право ОСОБА_1, громадянина
України, як представника Фермерського
господарства "ОСОБА_1", гарантоване ст.59
Конституції України, на не виконання
явно злочинного розпорядження чи
наказу.

19. Встановити наявність чи відсутність
повноваження :

- начальника Управління з питань
дотримання процесуального
законодавства Секретаріату
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини Островська О.В., а саме: чи
на підставі ст.ст.55, 101 Конституції
України, Закону України "Про
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини" до повноважень
начальника Управління з питань
дотримання процесуального
законодавства Секретаріату
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини Островська О.В. належить :

а) розгляд звернення направлених
Уповноваженому Верховної Ради України
з прав людини;

б) відмовляти в розгляді звернення
направлених Уповноваженому Верховної
Ради України з прав людини;

в) виконання вимог Конституції України
та Законів України;

- Уповноваженого Верховної Ради
України з прав людини, а саме: чи на
підставі ст.ст.55, 101 Конституції
України, ст.ст.2, 3 Закону України "Про
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини" до повноважень
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини належить захист моїх прав
передбачених Конституцією України.

20. Визнати протиправною :

- перевищення повноважень начальником
Управління з питань дотримання
процесуального законодавства
Секретаріату Уповноваженого Верховної
Ради України з прав людини Островська
О.В. своїх повноважень при розгляді
звернення Фермерського господарства
"ОСОБА_1" за вих.№ 471 від 26.07.2012р.

- порушення начальником Управління з
питань дотримання процесуального
законодавства Секретаріату
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини Островська О.В. норм
ст.ст.19, 24, 40, 55, 64, 101 Конституції України,
ст.ст.2, 3, 14, 16, 17 Закону України "Про
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини", ст.ст.7, 19, 20 Закону
України "Про звернення громадян",
ст.ст.9, 10 Закону України "Про
інформацію" при розгляді скарги
Фермерського господарства за вих.№ 471
від 26.07.2012р.

21. Зобов'язати начальника Управління з
питань дотримання процесуального
законодавства Секретаріату
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини Островська О.В., на
підставі ст.ст.19, 24, 40, 55, 64, 101
Конституції України, ст.ст.2, 3, 14, 16, 17
Закону України "Про Уповноваженого
Верховної Ради України з прав людини",
ст.ст.7, 19, 20 Закону України "Про
звернення громадян", ст.ст.9, 10 Закону
України "Про інформацію" передати
звернення Фермерського господарства
за вих.№471 від 26.07.2012р. на розгляд
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини.

22. На підставі ч.3 ст.2 КАС України в
судовому розгляді та в рішенні вказати:
чи начальник Управління з питань
дотримання процесуального
законодавства Секретаріату
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини Островська О. В. при
розгляді звернення Фермерського
господарства "ОСОБА_1" за вих.№471 від
26.07.2012р. діяла:

- на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

- з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

- обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

- безсторонньо (неупереджено);

- добросовісно;

- розсудливо;

- з дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації;

- пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

- з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

- своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Позивач вказані позовні вимоги
обґрунтовує тим, що дії відповідача
позивач вважає протиправним з
наступних підстав:

- по формі та змісту звернення від
26.07.2012р. відповідає вимогам ст.40
Конституції України, ст.5 Закону
України "Про звернення громадян", ст.19
Закону України "Про доступ до публічної
інформації";

- згідно вимог Конституції України,
Закону України "Про Уповноваженого
Верховної Ради України з прав людини"
та Закону України "Про звернення
громадян", до повноважень
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини належить захист прав
позивача, передбачених ст.ст.8, 40, 55
Конституції України;

- відповідачем при розгляді звернення
позивача порушено вимоги ст.40
Конституції України, абз.1 ст.17 Закону
України "Про Уповноваженого Верховної
Ради України з прав людини" та Закону
України "Про звернення громадян", та з
листа відповідача не вбачається, які
саме дії було здійснено за
результатами розгляду звернення
позивача з метою відновлення порушених
прав;

- відповідачем у встановлений Законом
України "Про звернення громадян" строк
не направлено звернення позивача за
належністю відповідному органу чи
посадовій особі якщо питання порушенні
у зверненні не входять до повноважень
відповідача;

- відповідачем у листі не зазначено
норми законодавства, на підставі яких
відмовлено у розгляді звернення,
мотивів відмови та не роз'яснено
порядку оскарження прийнятого рішення,
повно, всебічно та вчасно не перевірено
звернення позивача.

За результатами розгляду справи
Львівський окружний адміністративний
суд прийшов до висновку про те, що в
задоволенні адміністративного позову
потрібно відмовити повністю. Суд
першої інстанції в оскаржуваній
постанові вказує на те, що права і
свободи людини, закріплені
Конституцією є невідчужуваними,
непорушними та не є вичерпними, а тому
не потребують додаткового визнання
судом, оскільки діють в силу Основного
Закону України - Конституції України.
Крім того, відмовляючи в частині
позовних вимог, суд вказав на
відсутність публічно-правового спору
та порушення права позивача.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, Фермерське
господарство "ОСОБА_1" оскаржило його в
апеляційному порядку. В своїй
апеляційній скарзі посилається на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, тому
колегія суддів, у відповідності до
вимог ст.197 КАС України, вважає можливим
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таку може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у
справі, перевіривши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, колегія суддів приходить
до переконання, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, з огляду на
наступне:

26.07.2012р. за вих.№471 позивачем направлено
до Уповноваженого Верховної Ради
України з прав людини звернення з
проханням здійснити необхідні заходи
для вирішення питання про відновлення
порушених прав позивача, передбачених
ст.ст.8, 40, 55 Конституції України, що
полягають у бездіяльності судді Вищого
адміністративного суду України Мойсюк
М.І.

Листом Секретаріату Уповноваженого
Верховної ради України з прав людини
від 13.08.2012р. за вих.№7.2/9-Б202071.12/13-01, за
підписом начальника Управління з
питань дотримання процесуального
законодавства Секретаріату
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини Островської О.В. надано
відповідь на звернення позивача та
повідомлено, що дисциплінарне
провадження щодо суддів вищих
спеціалізованих судів здійснює Вища
рада юстиції.

Згідно ст.8 Конституції України, в
Україні визнається і діє принцип
верховенства права, Конституція
України має найвищу юридичну силу.
Закони та інші нормативно-правові акти
приймаються на основі Конституції
України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами
прямої дії. Звернення до суду для
захисту конституційних прав і свобод
людини і громадянина безпосередньо на
підставі Конституції України
гарантується.

Згідно ст.19 Конституції України,
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст.40 Конституції України, усі
мають право направляти індивідуальні
чи колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Згідно ст.55 Конституції України, права
і свободи людини і громадянина
захищаються судом.

Кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.

Кожен має право звертатися за захистом
своїх прав до Уповноваженого Верховної
Ради України з прав людини.

Кожен має право після використання
всіх національних засобів правового
захисту звертатися за захистом своїх
прав і свобод до відповідних
міжнародних судових установ чи до
відповідних органів міжнародних
організацій, членом або учасником яких
є Україна.

Кожен має право будь-якими не
забороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від
порушень і протиправних посягань.

Згідно ст.57 Конституції України,
кожному гарантується право знати свої
права і обов'язки. Закони та інші
нормативно-правові акти, що визначають
права і обов'язки громадян, мають бути
доведені до відома населення у порядку,
встановленому законом.

Закони та інші нормативно-правові акти,
що визначають права і обов'язки
громадян, не доведені до відома
населення у порядку, встановленому
законом, є нечинними.

Згідно ст.59 Конституції України, кожен
має право на правову допомогу. У
випадках, передбачених законом, ця
допомога надається безоплатно. Кожен є
вільним у виборі захисника своїх прав.
Для забезпечення права на захист від
обвинувачення та надання правової
допомоги при вирішенні справ у судах та
інших державних органах в Україні діє
адвокатура.

Згідно ст.60 Конституції України, ніхто
не зобов'язаний виконувати явно
злочинні розпорядження чи накази. За
віддання і виконання явно злочинного
розпорядження чи наказу настає
юридична відповідальність.

Згідно ст.101 Конституції України,
парламентський контроль за
додержанням конституційних прав і
свобод людини і громадянина здійснює
Уповноважений Верховної Ради України з
прав людини.

Згідно ст.1 Закону України "Про
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини", парламентський контроль
за додержанням конституційних прав і
свобод людини і громадянина та захист
прав кожного на території України і в
межах її юрисдикції на постійній
основі здійснює Уповноважений
Верховної Ради України з прав людини,
який у своїй діяльності керується
Конституцією України, законами
України, чинними міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст.3 цього ж Закону, метою
парламентського контролю, який
здійснює Уповноважений, є:

1) захист прав і свобод людини і
громадянина, проголошених
Конституцією України, законами України
та міжнародними договорами України;

2) додержання та повага до прав і свобод
людини і громадянина суб'єктами,
зазначеними у статті 2 цього ж Закону;

3) запобігання порушенням прав і свобод
людини і громадянина або сприяння їх
поновленню;

4) сприяння приведенню законодавства
України про права і свободи людини і
громадянина у відповідність з
Конституцією України, міжнародними
стандартами у цій галузі;

5) поліпшення і подальший розвиток
міжнародного співробітництва в галузі
захисту прав і свобод людини і
громадянина;

6) запобігання будь-яким формам
дискримінації щодо реалізації людиною
своїх прав і свобод;

7) сприяння правовій інформованості
населення та захист конфіденційної
інформації про особу.

Згідно ст.14 цього ж Закону,
Уповноважений зобов'язаний
додержуватися Конституції України і
законів України, інших правових актів,
прав та охоронюваних законом інтересів
людини і громадянина, забезпечувати
виконання покладених на нього функцій
та повною мірою використовувати надані
йому права.

Уповноважений зобов'язаний зберігати
конфіденційну інформацію. Це
зобов'язання діє і після припинення
його повноважень. У разі розголошення
таких відомостей Уповноважений несе
відповідальність у встановленому
законодавством порядку. Уповноважений
не має права розголошувати отримані
відомості про особисте життя заявника
та інших причетних до заяви осіб без
їхньої згоди.

Згідно ст.16 цього ж Закону,
Уповноважений здійснює свою
діяльність на підставі відомостей про
порушення прав і свобод людини і
громадянина, які отримує: за
зверненнями громадян України,
іноземців, осіб без громадянства чи їх
представників; за зверненнями народних
депутатів України; за власною
ініціативою.

Згідно ст.17 цього ж Закону,
Уповноважений приймає та розглядає
звернення громадян України, іноземців,
осіб без громадянства або осіб, які
діють в їхніх інтересах, відповідно до
Закону України "Про звернення
громадян".

Звернення подаються Уповноваженому в
письмовій формі протягом року після
виявлення порушення прав і свобод
людини і громадянина. За наявності
виняткових обставин цей строк може
бути подовжений Уповноваженим, але не
більше ніж до двох років.

При розгляді звернення Уповноважений:

1) відкриває провадження у справі про
порушення прав і свобод людини і
громадянина;

2) роз'яснює заходи, що їх має вжити
особа, яка подала звернення
Уповноваженому;

3) направляє звернення за належністю в
орган, до компетенції якого належить
розгляд справи, та контролює розгляд
цього звернення;

4) відмовляє в розгляді звернення.

Уповноважений не розглядає тих
звернень, які розглядаються судами,
зупиняє вже розпочатий розгляд, якщо
заінтересована особа подала позов,
заяву або скаргу до суду. Повідомлення
про прийняття звернення до розгляду
або відмову у прийнятті звернення до
розгляду надсилається в письмовій
формі особі, яка його подала. Відмова у
прийнятті звернення до розгляду
повинна бути вмотивованою.

Згідно ст.7 Закону України "Про
звернення громадян", звернення,
оформлені належним чином і подані у
встановленому порядку, підлягають
обов'язковому прийняттю та розгляду.

Якщо питання, порушені в одержаному
органом державної влади, місцевого
самоврядування, підприємствами,
установами, організаціями незалежно
від форм власності, об'єднаннями
громадян або посадовими особами
зверненні, не входять до їх
повноважень, воно в термін не більше
п'яти днів пересилається ними за
належністю відповідному органу чи
посадовій особі, про що повідомляється
громадянину, який подав звернення. У
разі якщо звернення не містить даних,
необхідних для прийняття
обґрунтованого рішення органом чи
посадовою особою, воно в той же термін
повертається громадянину з
відповідними роз'ясненнями.

Згідно ст.19 цього ж Закону, органи
державної влади і місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації незалежно від
форм власності, об'єднання громадян,
засоби масової інформації, їх
керівники та інші посадові особи в
межах своїх повноважень зобов'язані:

- об'єктивно, всебічно і вчасно
перевіряти заяви чи скарги;

- у разі прийняття рішення про
обмеження доступу громадянина до
відповідної інформації при розгляді
заяви чи скарги скласти про це
мотивовану постанову;

- на прохання громадянина запрошувати
його на засідання відповідного органу,
що розглядає його заяву чи скаргу;

- відміняти або змінювати оскаржувані
рішення у випадках, передбачених
законодавством України, якщо вони не
відповідають закону або іншим
нормативним актам, невідкладно вживати
заходів до припинення неправомірних
дій, виявляти, усувати причини та умови,
які сприяли порушенням;

- забезпечувати поновлення порушених
прав, реальне виконання прийнятих у
зв'язку з заявою чи скаргою рішень;

- письмово повідомляти громадянина про
результати перевірки заяви чи скарги і
суть прийнятого рішення;

- вживати заходів щодо відшкодування у
встановленому законом порядку
матеріальних збитків, якщо їх було
завдано громадянину в результаті
ущемлення його прав чи законних
інтересів, вирішувати питання про
відповідальність осіб, з вини яких було
допущено порушення, а також на прохання
громадянина не пізніш як у місячний
термін довести прийняте рішення до
відома органу місцевого
самоврядування, трудового колективу чи
об'єднання громадян за місцем
проживання громадянина;

- у разі визнання заяви чи скарги
необґрунтованою роз'яснити порядок
оскарження прийнятого за нею рішення;

- не допускати безпідставної передачі
розгляду заяв чи скарг іншим органам;

- особисто організовувати та
перевіряти стан розгляду заяв чи скарг
громадян, вживати заходів до усунення
причин, що їх породжують, систематично
аналізувати та інформувати населення
про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності
можливостей розгляд звернень громадян
покладається на посадову особу чи
підрозділ службового апарату,
спеціально уповноважені здійснювати
цю роботу, в межах бюджетних
асигнувань. Це положення не відміняє
вимоги частини дев'ятої цієї статті.

Згідно ст.20 цього ж Закону, звернення
розглядаються і вирішуються у термін
не більше одного місяця від дня їх
надходження, а ті, які не потребують
додаткового вивчення, - невідкладно,
але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня
їх отримання. Якщо в місячний термін
вирішити порушені у зверненні питання
неможливо, керівник відповідного
органу, підприємства, установи,
організації або його заступник
встановлюють необхідний термін для
його розгляду, про що повідомляється
особі, яка подала звернення. При цьому
загальний термін вирішення питань,
порушених у зверненні, не може
перевищувати сорока п'яти днів.

Згідно п.3 Положення про Секретаріат
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини, основними завданнями
Секретаріату Уповноваженого є:
організаційне, правове,
науково-консультативне,
інформаційно-аналітичне,
науково-експертне, контрольне,
матеріально-технічне, фінансове та
інше забезпечення діяльності
Уповноваженого з метою здійснення
парламентського контролю за
додержанням конституційних прав і
свобод людини і громадянина.

Згідно п.п.2 п.11 цього ж Положення,
керівник Секретаріату, крім іншого,
організовує виконання доручень
Уповноваженого.

Згідно п.3.4. Інструкції з ведення
діловодства за зверненнями громадян
України, іноземців, осіб без
громадянства чи їх представників,
народних депутатів України,
підприємств, установ, організацій з
відомостями про порушення прав і
свобод людини і громадянина у
Секретаріаті Уповноваженого Верховної
Ради України з прав людини,
(затвердженої Наказом Уповноваженого
ВРУ з прав людини №19/7-09 від 14.12.2009р.),
підчас розгляду роз'яснюються заходи,
що їх має вжити особа, яка подала
звернення. Під час вивчення матеріалів
звернення, виконавець у справі готує
пропозиції, проекти листів, які
погоджує та підписує керівник
структурного підрозділу, якщо інше не
зазначено в дорученні.

Якщо під час вивчення матеріалів
звернення, прийнято рішення відмовити
заявнику у його розгляді, виконавець у
справі готує проект листа-відповіді та
подає на підпис керівнику структурного
підрозділу або посадовій особі, яка
дала доручення.

Згідно п.2 Положення про Управління з
питань дотримання процесуального
законодавства Секретаріату
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини, основним завданням
Управління є забезпечення реалізації
повноважень Уповноваженого у сфері
здійснення парламентського контролю
за додержанням процесуальних прав і
свобод людини і громадянина.

Згідно п.п.3.1.6. та п.п.3.1.10 п.3.1. п.3
Положення про Управління з питань
дотримання процесуального
законодавства Секретаріату
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини, Управління відповідно до
покладеного на нього завдання:

- розглядає звернення громадян з
питань, що належить до компетенції
Управління, готує пропозиції щодо
відкриття провадження у справах про
порушення прав людини та здійснює
реалізацію відкритих проваджень;

- за дорученням Уповноваженого
роз'яснює заходи, яких має вжити особа,
що подала звернення до Уповноваженого.

Стаття 70 КАС України встановлює
правила належності доказів, які
визначають об'єктивну можливість
доказу підтверджувати обставину, що
має значення для вирішення справи, а
також правила допустимості доказів, що
визначають легітимну можливість
конкретного доказу підтверджувати
певну обставину у справі. Предметом
доказування, згідно з ч.1 ст.138 КАС
України, є обставини (факти), якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

Згідно ст.11 КАС України, суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог. Кожна особа, яка
звернулася за судовим захистом,
розпоряджається своїми вимогами на
свій розсуд, крім випадків,
встановлених цим же Кодексом.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо позовних вимог про
визнання за ним та/або його
представником прав, гарантованих
ст.ст.8, 40, 55, 57, 59 Конституції України.
Конституцією України закріплено
загальні засади, на яких базуються
суспільно-політичні відносини в
державі. Права і свободи людини та їх
гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави,
держава відповідає перед людиною за
свою діяльність, утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави.
Забезпечення прав і свобод людини і
громадянина означає їх визнання,
дотримання та захист. Відповідно,
закони та інші нормативно-правові акти
приймаються на основі Конституції
України і повинні відповідати їй. Права
і свободи людини, закріплені
Конституцією є невідчужуваними,
непорушними та не є вичерпними, а тому
не потребують додаткового визнання
судом, оскільки діють в силу Основного
Закону України - Конституції України.
Відтак, позовні вимоги в цій частині
задоволенню не підлягають.

Колегією суддів не враховуються доводи
апеляційної скарги стосовно
встановлення наявності чи відсутності
повноважень відповідача згідно ст.ст.55,
101 Конституції України та Закону
України "Про Уповноваженого Верховної
Ради України з прав людини", оскільки
відповідач згідно ст.19 Конституції
України зобов'язаний діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. За юридичною
природою повноваження - це офіційно
надане кому-небудь право якої-небудь
діяльності, ведення справ.
Повноваження відповідача визначені у
Положенні про Секретаріат
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини та Інструкції з ведення
діловодства за зверненнями громадян
України, іноземців, осіб без
громадянства чи їх представників,
народних депутатів України,
підприємств, установ, організацій з
відомостями про порушення прав і
свобод людини і громадянина у
Секретаріаті Уповноваженого Верховної
Ради України з прав людини, а також у
Положенні про Управління з питань
дотримання процесуального
законодавства Секретаріату
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини.

Відтак, в цій частині суд правильно
відмовив в задоволенні позовних вимог,
оскільки позивачем не надано жодних
належних та допустимих доказів про
наявність публічно-правового спору та
порушення прав, свобод та інтересів
позивача щодо наявності чи відсутності
повноваження відповідача визначених
вищевказаним нормами.

Відповідно до вимог п.3.4. Інструкції з
ведення діловодства за зверненнями
громадян України, іноземців, осіб без
громадянства чи їх представників,
народних депутатів України,
підприємств, установ, організацій з
відомостями про порушення прав і
свобод людини і громадянина у
Секретаріаті Уповноваженого Верховної
Ради України з прав людини
(затвердженої Наказом Уповноваженого
ВРУ з прав людини №19/7-09 від 14.12.2009р.),
відповідач відповідно до доручень
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини чи Керівника
Секретаріату наділена правом підпису
письмової відповіді на звернення особи
із роз'ясненням заходів, які має вжити
особа, яка подала звернення.

Також колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції в
частині позовних вимог про
зобов'язання відповідача передати
звернення позивача на розгляд
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини, оскільки відповідачем в
межах Інструкції з ведення діловодства
за зверненнями громадян України,
іноземців, осіб без громадянства чи їх
представників, народних депутатів
України, підприємств, установ,
організацій з відомостями про
порушення прав і свобод людини і
громадянина у Секретаріаті
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини, надано позивачу
письмову, обґрунтовану відповідь на
його ж звернення. Незгода позивача із
особою, що підписала цю ж відповідь в
межах наданих їй повноважень, не дає
підстав для зобов'язання відповідача
передати звернення позивача для
повторного розгляду. Відтак,
апеляційна скарга в цій частині
задоволенню не підлягає.

Крім цього, судом попередньої
інстанції вірно зазначено, що
відповідач щодо предмету спору діяла
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб передбаченими законодавством
України.

Позивач належних та допустимих доказів
на підтвердження обґрунтованості
апеляційної скарги та позовних вимог
суду не надав.

Згідно із вимогами ст.ст.49, 70 КАС
України, сторони зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, а відтак
зобов'язані обґрунтовувати належність
та допустимість доказів для
підтвердження своїх вимог або
заперечень.

Відповідно до вимог ст.200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та постановив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду,
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення.

Керуючись вимогами ст.ст.160, 195, 197, 198, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Фермерського
господарства "ОСОБА_1", с.Тартаків
Сокальського району Львівської
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
29.01.2013р. у справі №2а-10807/12/1370 за позовом
Фермерського господарства "ОСОБА_1",
с.Тартаків Сокальського району
Львівської області до Начальника
управління з питань дотримання
процесуального законодавства
Секретаріату Уповноваженого Верховної
Ради України з прав людини Островської
О.В., м.Київ про встановлення наявності
чи відсутності повноважень, визнання
протиправними дій, зобов'язання
вчинити дії, визнання права,
гарантованого Конституцією, - залишити
без задоволення.

2. Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 29.01.2013р. у
справі №2а-10807/12/1370 за позовом
Фермерського господарства "ОСОБА_1",
с.Тартаків Сокальського району
Львівської області до Начальника
управління з питань дотримання
процесуального законодавства
Секретаріату Уповноваженого Верховної
Ради України з прав людини Островської
О.В., м.Київ про встановлення наявності
чи відсутності повноважень, визнання
протиправними дій, зобов'язання
вчинити дії, визнання права,
гарантованого Конституцією, - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.Г.
Левицька

Суддя
І.О.
Яворський

Суддя
Р.В.
Кухтей