Справа № 2а-19844/09/0570
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" серпня 2014 р. м. Київ
К/9991/17923/11

№ К/9991/17923/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача:Усенко Є.А.,суддів:
Островича С.Е., Федорова М.О.
розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Маріупольської
митниці

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 26.01.2011

та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 10.03.2011

у справі № 2а-19844/09/0570 Донецького
окружного адміністративного суду

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Проектно-будівельне
підприємство «Азовінтекс»»

до Маріупольської митниці

про визнання нечинними податкових
повідомлень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 26.01.2011,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 10.03.2011, позов задоволено: визнано
протиправними податкові повідомлення
Маріупольської митниці про визнання
нечинними податкових повідомлень
форми «Р» № 19 11-16/14/3962 від 21.08.2009 та № 18
11-16/14/3965 від 21.08.2009.

У касаційній скарзі Маріупольська
митниця просить скасувати ухвалені у
справі рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову повністю, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Позивач не скористався своїм правом на
подання заперечень на касаційну
скаргу.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

В судовому процесі встановлено, що
згідно контракту від 20.02.2006 № 522/2006-62,
укладеного між компанією «A.W.M.SPA»
(резидент Італії) (продавець) та ТОВ
«Проектно-будівельне підприємство
«Азовінтекс»» (покупець), останній
купує нове автоматичне обладнання для
виготовлення зварювано-штахетної
опори типу «R.M. 200 V», 2006 року випуску, в
кількості одної одиниці за ціною 304000,00
євро.

15.04.2008 між компанією «МЕР Macchine Electroniche»
(резидент Італії) (продавець) та ТОВ
«Проектно-будівельне підприємство
«Азовінтекс»» (покупець) укладено
контракт № 522/2008-155, згідно якого
позивач купує нове обладнання для
зборки арматурних каркасів із
автоматичною зваркою модель GAM-1500, 2008
року випуску в кількості двох одиниць
по ціні 160000,00 євро.

При ввезенні обладнання на митну
територію України позивач подав
митному органу вантажні митні
декларації № 703040406/2006/002559 та №
703040406/2008/601266, за якими мине оформлення
здійснено 07.09.2006 та 06.08.2008 відповідно.

З метою реалізації повноважень митних
органів щодо здійснення контролю за
дотриманням вимог митного
законодавства на підставі підпункту
«в» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 ст. 4 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (Закон № 2181-III) та наказу
Маріупольської митниці від 26.12.2008 № 643
проведено камеральну перевірку стану
дотримання вимог чинного
законодавства України щодо
правильності класифікації товарів
згідно з УКТЗЕД, сплати у повному
обсязі податків та зборів (обов'язкових
платежів) під час митного оформлення
підприємством ТОВ
«Проектно-будівельне підприємство
«Азовінтекс»» товарів за вантажними
митними деклараціями № 703040406/2006/002559 та
№ 703040406/2008/601266, результати якої
оформлені актом від 11.06.2009
№ к/3/9/703000000/.

Згідно з висновками, викладеними в
цьому акті, за УКТЗЕД машини та апарати
для паяння або зварювання з можливістю
різання або без нього, електричні
(включаючи з електричним нагрівом
газу), лазерні або іншого світлового чи
фотонного випромінювання,
ультразвукові, електронно-променеві,
магнітно-імпульсні або плазмодугові
включаються до товарної позиції 8515.
Отже товар «автоматичне обладнання для
виробництва зварної решітчастої опори
тип A.R.M.200V-1шт., нове, 2006 року випуску»,
оформлений у митному відношені 07.09.2006
за вантажною митною декларацією №
703040406/2006/002559, та товар «обладнання для
збирання арматурних каркасів з
автоматичним зварюванням модель GAM 1500
компанії МЕР 1 шт., рік випуску 2008,
серійний номер 810133», оформлений у
митному відношенні 06.08.2008 року за
вантажною митною декларацією №
703040406/2008/601266, повинні класифікуватися в
товарній підкатегорії згідно з
УКТЗЕД, на яку Законом України «Про
митний тариф України» визначено ставку
ввізного мита у розмірі 5% від митної
вартості. Як наслідок, митний орган
зробив висновок, що позивач допустив
методологічну помилку при
класифікації обладнання для
зварювання, яка призвела до заниження
податкових зобов'язань із ввізного
мита та з податку на додану вартість.

На підставі зазначеного акту перевірки
митним органом прийнято податкові
повідомлення форми «Р» від 21.08.2009 № 18
11-16/14/3965, яким позивачу визначено
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість у сумі 25748,24 грн. (з якої
основний платіж - 24522,13 грн. та штрафні
санкції - 1226,11 грн.) та № 19 11-16/14/3962 - із
ввізного мита в сумі 128741,17 грн. (з якої
основний платіж - 122610,64 грн. та штрафні
санкції - 6130,53 грн.).

Як свідчить дослідження судової
економічної експертизи, основною
функцією наданого на дослідження
автоматичного обладнання «A.R.M.200V», є
виготовлення збірних решетчатих опор,
а основним функціональним
призначенням станку «GAM 1500» -
виробництво об'ємних циліндричних
каркасів для паль. Зазначене
обладнання використовується для
будівельних робіт, а зварювальний
вузол є допоміжним комплектуючим, а не
основним. Відповідно до встановленого
в судовому процесі функціонального
призначення зазначеного обладнання
суди попередніх інстанцій дійшли
висновку, що обладнання за товарною
характеристикою відповідає товарній
позиції 8479 «Машини та механічні
прилади спеціального призначення»
УКТЗЕД та відповідає коду 847910000
«Обладнання для громадських робіт,
будівлі та інших аналогічних робіт».

Крім того, позивачем під час під час
судового процесу надані листи від
компаній-постачальників обладнання
щодо його призначення.

Листом компанії «A.W.M.SPA» повідомлено, що
до базового комплекту обладнання для
виробництва зварювальної решетчатої
опори модель «A.R.M.200V» не входять
зварювальні апарати,виробничий процес
виробництва готової решетчатої клітки
полягає у вирівнянні арматурного
дроту; зазначено, що додатково може
постачатися як автоматичне, так і ручне
зварювальне обладнання за додатковим
замовленням покупця, операції по
зварюванню складають 27 %.

Листом компанії «МЕР Macchine Electroniche Piegatrici
S.p.A» повідомлено, що до базового
комплекту обладнання для зборки
арматурних каркасів «GAM 1500»
зварювальні апарати не входять та, як
правило, можуть постачатися як
автоматичні, так і ручні зварювальні
обладнання за окремим замовленням
покупця; основний виробничий процес
складається із зборки каркасів, а
операції по зварюванню складають лише
23%.

З урахуванням викладеного, суд першої
та апеляційної інстанцій, на підставі
оцінки доказів, яка відповідає вимогам
ст. 86 КАС України, зробили висновок, що
зазначене обладнання має
класифікуватися як обладнання для
здійснення будівельних робіт, а не як
зварювальне обладнання .

У пункті 19 статті 1 Митного кодексу
України міститься визначення терміна
«митні процедури» як операцій,
пов'язаних зі здійсненням митного
контролю за переміщенням товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України, митного оформлення цих
товарів і транспортних засобів, а також
із справлянням передбачених законом
податків і зборів.

За змістом пункту 10.3 статті 10 Закону
України «Про податок на додану
вартість» платники податку, які
імпортують товари (супутні послуги) на
митну територію України для їх
використання або споживання на митній
території України, відповідають за
дотримання правил надання інформації
для розрахунку бази оподаткування
(суми податку, належного до сплати)
митним органам.

Відповідно до підпункту 4.2.1 пункту 4.2
статті 4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (Закон № 2181-ІІІ)
якщо згідно з нормами цього пункту сума
податкового зобов'язання
розраховується контролюючим органом,
платник податків не несе
відповідальності за своєчасність,
достовірність та повноту нарахування
такої суми, проте несе
відповідальність за своєчасне і повне
погашення нарахованого податкового
зобов'язання та має право на оскарження
цієї суми в порядку, встановленому
зазначеним Законом.

За змістом статті 313 МК класифікація
товарів, тобто віднесення товарів до
класифікаційних групувань, зазначених
в Українській класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності, є
виключною компетенцією митних органів.

Незалежно від закінчення операцій
митного контролю, оформлення та
пропуску товарів і транспортних
засобів митний контроль за ними може
здійснюватися, якщо є достатні
підстави вважати, що мають місце
порушення законодавства України чи
міжнародного договору України,
укладеного в установленому законом
порядку, контроль за виконанням яких
покладено законом на митні органи
(стаття 69 цього Кодексу ).

Аналіз наведених норм свідчить про
можливість митного контролю після
завершення митного оформлення за умови
обґрунтованої підозри, що під час
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
було допущено порушення законодавства
України.

Таких обставин у цій справі не
встановлено і митниця на них не
посилається.

Відповідно до наведених правових норм,
якщо митні органи, приймаючи митну
декларацію, віднесли товар до певного
коду товарної номенклатури та
пропустили товар на митну територію
України (після сплати імпортером
передбачених законом податків і
зборів), то в подальшому вони не мали
правових підстав для прийняття
податкових повідомлень про
донарахування податкових зобов'язань у
зв'язку з виявленням помилки стосовно
класифікації товару, зокрема з
посиланням на результати камеральної
перевірки та на положення підпункту
«в» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4
Закону № 2181-ІІІ.

Таке правозастосування відповідає
правовій позиції Верховного Суду
України, висловленій, зокрема в
постанові від 06.11.2012 у справі за позовом
ОСОБА_4 до Ужгородської митниці ДМС
України про скасування податкових
повідомлень. Ця правова позиція в силу
норм частини 1 ст. 244-2 КАС України є
обов'язковою, в тому числі для судів,
які зобов'язані привести свою судову
практику у відповідності з рішенням
Верховного Суду України.

З огляду на вищенаведене, правильним є
висновок судів попередніх інстанцій,
що оспорюванні податкові
повідомлення-рішення форми «Р» є
такими, що прийняті із порушенням
законодавства, чинного на час
виникнення правовідносин, з приводу
прав і обов'язків в якому виник спір, у
зв'язку із чим підлягають скасуванню.

Доводи касаційної скарги правильність
цього висновку не спростовують, у
зв'язку з чим підстави для скасування
оскаржуваних судових рішень відсутні.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Маріупольської
митниці залишити без задоволення, а
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 26.01.2011 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 10.03.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя: підписЄ.А.
УсенкоСудді підписС.Е. Острович
підписМ.О. Федоров