Справа № 806/1541/13-а
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" серпня 2014 р. м. Київ
К/800/54064/13

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Карась О.В., Рибченко А.О.,

розглянув у письмовому провадженні
касаційну скаргу Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
(далі - Житомирська ОДПІ)

на постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 31.07.2013

та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 07.10.2013

у справі № 806/1541/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Житомирської ОДПІ,

за участю прокуратури Житомирського
району,

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 31.07.2013,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 07.10.2013,
позов задоволено; визнано протиправним
та скасовано податкове
повідомлення-рішення від 06.03.2013 №
.

У прийнятті цих судових актів
попередні судові інстанції виходили з
того, що скасування в судовому порядку
визначеної Управлінням
Держземагенства у Житомирському
районі Житомирської області
нормативної грошової оцінки належної
позивачеві земельної ділянки виключає
можливість обчислити суму земельного
податку, що підлягала сплаті ОСОБА_1
протягом 2010-2013 років з цієї ділянки.

Посилаючись на невідповідність
висновків судів вимогам чинного
законодавства та дійсним обставинам
справи, Житомирська ОДПІ звернулася до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалені у справі судові
акти та відмовити у позові.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків судів наявним
у матеріалах справи доказам,
правильність застосування судами норм
матеріального права та дотримання ними
процесуальних норм, обговоривши доводи
касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України вважає за
необхідне частково задовольнити
розглядувані касаційні вимоги
виходячи з такого.

Попередніми судовими інстанціями у
розгляді справи з'ясовано, що
оспорюване податкове
повідомлення-рішення, згідно з яким
позивачеві визначено грошове
зобов'язання із земельного податку в
сумі 658 097,30 грн., було прийнято
податковою інспекцією за наслідками
проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки
ОСОБА_1 з питань правильності
нарахування та сплати земельного
податку з фізичних осіб до бюджету за
період з 31.07.2009 по 31.12.2012.

Результати цієї перевірки висвітлені в
акті від 25.01.2013 № 51/4701/НОМЕР_2, в якому
зазначено про заниження позивачем суми
цього податку за земельну ділянку
площею 14,9366 га, що розташована по
АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 на праві
приватної власності згідно з державним
актом на право власності на земельну
ділянку серії ЯЖ № 939967. Згідно з
витягом з технічної документації
нормативна грошова оцінка цієї
земельної ділянки становить 23 691 245,58
грн., однак протягом 2010-2013 років
земельний податок з цією земельної
ділянки сплачувався позивачем у
розмірі, нижчому ніж 1 відсоток від цієї
нормативної грошової оцінки (як того
вимагає пункт 274.1 статті 274 Податкового
кодексу України).

Приймаючи рішення про задоволення
цього позову, суди попередніх
інстанцій послалися на постанову
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 29.05.2013 у
справі № 278/260/13-а, якою підтримано
висновок суду першої інстанції з цієї
справи про неправильність визначення
Управлінням Держземагентства у
Житомирському районі Житомирської
області нормативної грошової оцінки
зазначеної ділянки та зобов'язано
зазначене Управління провести
перерахунок нормативної грошової
оцінки земельної ділянки площею 14,9366 га
у відповідності з вимогами чинного
законодавства.

На підставі цього суди обох попередніх
інстанцій зазначили, що скасування в
судовому порядку нормативної грошової
оцінки земельної ділянки (покладеної в
основу донарахування позивачеві
оспорюваної суми грошового
зобов'язання з земельного податку)
виключає можливість обчислення суми
цього податку, що підлягає сплаті
ОСОБА_1 протягом 2010-2013 років.

Однак такий висновок судів не
відповідає нормам податкового права,
що регулюють розглядувані
правовідносини.

Дійсно, установлена судом
протиправність дій суб'єкта владних
повноважень щодо визначення
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки площею 14,9366 га у сумі 23 691 245,58
грн. виключає можливість застосування
цієї нормативної грошової оцінки при
обчислення суми земельного податку, що
підлягає сплаті з цієї земельної
ділянки.

Відсутність іншої (чинної) нормативної
грошової оцінки земельної ділянки дає
підстави для віднесення спірної
земельної ділянки до категорії земель,
нормативну грошову оцінку яких не
проведено.

Згідно з частиною першою статті 7
Закону України «Про плату за землю»
(який регулював порядок обчислення
земельного податку до 01.01.2011) ставки
земельного податку з земель, грошову
оцінку яких встановлено,
встановлюються у розмірі одного
відсотка від їх грошової оцінки, за
винятком земельних ділянок, зазначених
у частинах п'ятій - десятій цієї статті
та частині другій статті 6 цього Закону.

Водночас у частині другій цієї ж статті
Закону встановлено розміри ставок
податку за земельні ділянки, грошову
оцінку яких не проведено.

Відповідно до частини третьої статті 7
цього ж Закону у разі придбання
земельної ділянки на підставі
цивільно-правової угоди розмір податку
розраховується від суми, що дорівнює
грошовій оцінці землі, але в будь-якому
разі сума, від якої розраховується
розмір податку, не може бути меншою
ціни земельної ділянки, що зазначена в
угоді.

З 01.01.2011 порядок обчислення земельного
податку регулюється положеннями
Податкового кодексу України. За
змістом пункту 271.1 статті 271 цього
Кодексу базою оподаткування є:

нормативна грошова оцінка земельних
ділянок з урахуванням коефіцієнта
індексації, визначеного відповідно до
порядку, встановленого цим розділом
(підпункту 271.1.1);

площа земельних ділянок, нормативну
грошову оцінку яких не проведено
(підпункт 271.1.2).

Таким чином, відсутність установленої
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки не є підставою для довільного
визначення платником суми земельного
податку з такої ділянки.

У даному разі для правильного
вирішення цього спору судам слід було
встановити, яку суму земельного
податку повинен був сплатити ОСОБА_1 зі
спірної ділянки із застосуванням
правил оподаткування, що діяли у
відповідному звітному періоді
(зокрема, з 01.01.2011 виходячи з площі
земельної ділянки та ставки земельного
податку, встановленої у Податковому
кодексі України в залежності від
категорії земельної ділянки та її
розташування); за наслідками
встановленого судам необхідно було
порівняти обчислену за відповідними
правилами суму земельного податку за
весь перевірений період з сумою
податку, фактично сплаченою ОСОБА_1, та
достовірно встановити наявність (або
відсутність) у позивача недоплати з
даного виду податку.

Таким чином, оскільки вирішення цього
спору потребує установлення
додаткових обставин, тоді як
відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України касаційна інстанція
позбавлена права досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, ухвалені у справі
судові акти підлягають скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
для усунення зазначених процесуальних
недоліків.

З урахуванням викладеного, керуючись
статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
задовольнити частково.

2. Постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 31.07.2013 та
ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 07.10.2013 у
справі № 806/1541/13-а скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:О.В. Карась А.О. Рибченко