Справа № 2-а-4639/11/2414
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2014-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-4639/11/2414
Головуючий у 1-й інстанції: Смотрицький
Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака
В. Ю.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Шевченківського
районного суду м. Чернівці від 27 червня
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до
Пенсійного фонду України (далі -
відповідач 1), Управління Пенсійного
фонду в м. Чернівці (далі - позивач 2) про
зобов'язання призначити пенсію , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідачів 1, 2 про визнання
незаконною відмови та зобов'язання
призначити та виплачувати пенсію за
період з 28.02.2011.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 27.06.2014 в задоволені
адміністративного позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати вказане рішення та прийняте
нове, яким задовольнити позовні вимоги
повністю.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
суддю-доповідача, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції без змін з таких
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач з червня 1973 року по липень 1994
року навчався та працював на території
України, що підтверджується наявними
матеріалами справи. До виїзду він
проживав у АДРЕСА_1. 12 липня 1994 року
позивач виїхав з України до Держави
Ізраїль на постійне місце проживання.
Пенсія в установленому законом порядку
не призначена.

28 лютого 2011 року позивач направив
поштою до відповідача 1 із письмову
заяву про призначення та виплату йому
пенсії у зв'язку з прийняттям
Конституційним судом України рішення
№ 25-рп/2009 від 07.10.2009, яким визнано
недійсними положення п. 2 ч. 1 ст. 49 та
другого речення ст. 51 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" № 1058 - IV від 09.07.2003
(далі Закон № 1058 - IV).

Листом відповідача 1 від 24.04.2011 позивачу
було повідомлено, що вказане рішення
Конституційного суду України
поширюється на осіб, які виїхали на
постійне місце проживання за кордон
після 07.10.2009.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки позивач не звертався до
відповідача 2 із заявою про призначення
та виплату пенсії за віком відповідно
до вимог ст. 44 Закону № 1058 - IV та не
подавав заяву встановленого зразку, а
також необхідний пакет документів, що
визначає право на даний вид пенсії, то
відсутні підстави для задоволення
позову.

Колегія суддів погоджується з
вищевказаними посиланнями суду першої
інстанції з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону №
1058-ІV виплата пенсії припиняється на
весь час проживання пенсіонера за
кордоном, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України, згода
на обов`язковість якого надана
Верховною Радою України.

Статтею 51 вищенаведеного Закону
передбачено, що у разі виїзду
пенсіонера на постійне місце
проживання за кордон пенсія,
призначена в Україні, за заявою
пенсіонера може бути виплачена йому за
шість місяців наперед перед від'їздом,
рахуючи з місяця, що настає за місяцем
зняття з обліку за місцем постійного
проживання. Під час перебування за
кордоном пенсія виплачується в тому
разі, якщо це передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

На даний час міжнародних договорів з
питань пенсійного забезпечення між
Україною та Державою Ізраїль, не
укладено.

Разом з тим, рішенням Конституційного
Суду України від 07.10.2009 положення п. 2 ч.
1 ст. 49 та другого речення ст. 51 Закону
№ 1058-ІV визнані неконституційними, отже
втратили чинність з дня ухвалення
рішення Конституційним Судом України.

Колегія суддів апеляційного суду не
заперечує права позивача на отримання
пенсії за кордоном, з урахуванням
положень Рішення Конституційного Суду
України № 25-рп/2009. При цьому таке право
поширюється на всіх осіб, які виїхали
на постійне місце проживання за кордон,
як до так і після 07.10.2009, за наявності
передбачених законом підстав для
отримання пенсії. Дата прийняття
рішення Конституційного Суду України
визначає його дію в часі, і не обмежує
таке право осіб, які виїхали за кордон
раніше.

Закріплюючи на конституційному рівні
право на соціальний захист кожного
громадянина, без будь-яких винятків,
держава реалізує положення ст. 24
Конституції України, відповідно до
яких громадяни мають рівні
конституційні права, які не можуть
бути обмежені за ознаками раси, кольору
шкіри, політичних, релігійних та інших
переконань, статі, етнічного та
соціального походження, майнового
стану, місця проживання, за мовними або
іншими ознаками. Окрім того, Україна
гарантує піклування та захист своїм
громадянам, які перебувають за її
межами (ч. 3 ст. 25 Конституції України).

Водночас колегія суддів звертає увагу
на наступне.

Відповідно до ст. 44 Закону № 1058-ІV
заява про призначення (перерахунок)
пенсії та необхідні документи
подаються до територіального органу
Пенсійного фонду або до
уповноваженого ним органу чи
уповноваженій особі в порядку,
визначеному правлінням Пенсійного
фонду за погодженням із центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сферах трудових відносин,
соціального захисту населення,
особисто або через представника, який
діє на підставі виданої йому
довіреності, посвідченої нотаріально.

Постановою правління Пенсійного фонду
України, який є центральним органом
виконавчої влади, 25.11.2005 за № 22-1
затверджений Порядок подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону № 1058-ІV, зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за
№ 1566/11846.

Цим Порядком передбачено, що заява про
призначення пенсії непрацюючим
громадянам і членам їх сімей подається
заявником особисто або через
представника, який діє на підставі
виданої йому довіреності, посвідченої
нотаріально, безпосередньо до органу,
що призначає пенсію, за місцем
проживання (реєстрації), або законним
представником відповідно до
законодавства за місцем проживання
(реєстрації) заявника.

Зважаючи на відсутність іншого
нормативно-правового акту, що регулює
порядок призначення пенсії особам, які
виїхали на постійне місце проживання
за межі України, застосуванню
підлягають приписи діючого Порядку №
22-1, відповідно до яких для призначення
пенсії особа має подати заяву особисто
або через представника, який діє на
підставі виданої йому довіреності,
посвідченої нотаріально,
безпосередньо до органу, що призначає
пенсію.

При цьому до заяви про призначення
пенсії за віком додаються відповідні
документи (п. 7 Порядку). Не пізніше 10
днів після надходження заяви з
необхідними для призначення,
перерахунку, переведення з одного виду
пенсії на інший та поновлення раніше
призначеної пенсії документами орган,
що призначає пенсію, розглядає подані
документи та приймає рішення щодо
призначення, перерахунку, переведення
з одного виду пенсії на інший та
поновлення раніше призначеної пенсії.
(п.39 Порядку).

Як встановлено судом першої інстанції
і підтверджується матеріалами справи,
позивач особисто або через
представника, який діє на підставі
виданої йому довіреності, посвідченої
нотаріально не звертався з заявою до
управління Пенсійного фонду України в
м. Чернівцях з приводу призначення
йому пенсії за віком, тобто ним був
порушений встановлений законом
порядок звернення.

Окрім цього, суд апеляційної інстанції,
додатково звертає увагу позивача, що з
заявою про призначення пенсії і
необхідним пакетом документів, що
визначає право на даний вид пенсії
відповідно до Порядку № 22-1, йому
необхідно звернутись до Управління
Пенсійного фонду в м. Чернівцях (вул.
Головна, 205, м. Чернівці, 58018).

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо відмови у
задоволенні заявлених позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги
відповідача не ґрунтуються на вимогах
законодавства та не спростовують
висновків суду першої інстанції,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи, та ухвалив судове
рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для його скасування або
зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - залишити
без задоволення, а постанову
Шевченківського районного суду м.
Чернівці від 27 червня 2014 року, - без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Ватаманюк Р.В.

Судді
Мельник-Томенко Ж. М.

Сторчак В. Ю.