Справа № 2а-6386/10/2570
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" серпня 2014 р. м. Київ
К/9991/39207/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача:Усенко Є.А.,суддів:
Островича С.Е., Федорова М.О.,
розглянувши у порядку письмового
провадження

касаційну скаргу Приватного
акціонерного товариства
«Чернігівський лікеро-горілчаний
завод «Чернігівська горілка»

на постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 27.01.2011

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 31.05.2011

у справі № 2а-6386/10/2570 Чернігівського
окружного адміністративного суду

за позовом Закритого акціонерного
товариства «Чернігівський
лікеро-горілчаний завод «Чернігівська
горілка»

до Чернігівської митниці

про скасування податкових повідомлень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 27.01.2011,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 31.05.2011, у задоволенні позову про
скасування податкових повідомлень
28.09.2010 № 47 та № 48 відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Чернігівський
лікеро-горілчаний завод «Чернігівська
горілка» просить скасувати ухвалені у
справі судові рішення, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, та направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Заперечуючи проти касаційної скарги,
відповідач просить залишити її без
задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для донарахування
позивачу податкових зобов'язань із
податку на додану вартість, ввізного
мита та застосування штрафних
(фінансових) санкцій згідно з
податковими повідомленнями, з приводу
правомірності яких виник спір, що є
предметом судового розгляду, стали
висновки Чернігівської митниці,
викладені в акті перевірки від 22.09.2010 №
0008/10/102000000/, про порушення
позивачем норм пункту «а» статті 1
Конвенції про тимчасове ввезення, до
якої Україна приєдналась 24.03.2004, статті
2 Додатку В.3. до Конвенції про тимчасове
ввезення, статті 204 Митного кодексу
України, статті 23 Закону України «Про
єдиний митний тариф», пункту 5. 17 ст. 5
Закону України «Про податок на додану
вартість» внаслідок порушення умов
застосування митного режиму
тимчасового ввезення товару «скляні
пляшки ємністю 0,7 л» з умовним повним
звільненням від його оподаткування, що
призвело до заниження ввізного мита на
41711,48 грн. та податку на додану вартість
з імпортованих товарів на 128843, 13 грн.

За наслідками перевірки Чернігівською
митницею прийняті податкові
повідомлення від 28.09.2010: № 47 - про
визначення податкового зобов'язання із
ввізного мита у сумі 62567,22 грн. (у тому
числі: 41711,48 грн. за основним платежем та
20885,74 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями); № 48 - про визначення
податкового зобов'язання із податку на
додану вартість у сумі 193264,70 грн. (у тому
числі: 128843,13 грн. за основним платежем
та 64421,57 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями).

У судовому процесі встановлено, що на
згідно із зовнішньоекономічними
договорами (контрактами) із фірмою «Vodka
House Ltd», (Сполучене Королівство
Великобританії та Північної Ірландії)
від 07.03.2007 № 1-07/3.2007 та із фірмою«Сохlеу
Assets Ltd»(Республіка Кіпр) від 18.03.2009 №
2-03/2009, позивач виготовляв та поставляв
на експорт цим покупцям товар «горілка
«SPUTNIK» у пляшках ємністю 0,7 л, які
попередньо ввозились на митну
територію України.

На виконання умов вказаних контрактів
позивач звернувся з заявою до
начальника Чернігівської митниці про
надання дозволу на переміщення товарів
через митний кордон України в митному
режимі тимчасового ввезення товару
(пляшки скляні місткістю 700 мл, Bottles Sputnik
Vodka - 30855 штук) з метою розливання
виготовленої горілки, яка призначалась
на експорт, та здійснив ввезення товару
у режимі «тимчасового ввезення». Ця
заява була задоволена, ввезення пляшок
на митну територію України із
застосуванням вказаного митного
режиму оформлено вантажними митними
деклараціями типу ІМ 31 (а.с.63, 65, 67-69).

Відповідно до договору від 02.04.2007 № 9,
укладеного між позивачем та ТОВ
«Укрпромінвестгруп», останній виконав
декорування вказаних пляшок шляхом
нанесення малюнку та стилізованого
напису за зразком, наданим покупцем
горілки.

Статтею 69 Митного кодексу України від
11.07.2002 № 92-IV (втратив чинність згідно з
Митним кодексом України від 13.03.2012 №
4495-VI) встановлено, що незалежно від
закінчення операцій митного контролю,
оформлення та пропуску товарів і
транспортних засобів митний контроль
за ними може здійснюватися, якщо є
достатні підстави вважати, що мають
місце порушення законодавства України
чи міжнародного договору України,
укладеного в установленому законом
порядку, контроль за виконанням яких
покладено законом на митні органи.

Такий контроль здійснюється на
підставі письмового розпорядження
керівника митного органу або особи, яка
його заміщує.

Статтею 204 цього Кодексу визначено, що
тимчасове ввезення (вивезення) - це
митний режим, відповідно до якого
товари можуть ввозитися на митну
територію України чи вивозитися за
межі митної території України з
обов'язковим наступним поверненням цих
товарів без будь-яких змін, крім
природного зношення чи втрат за
нормальних умов транспортування.

Ця норма кореспондується із нормою
пункту «а» статті 1 Глави І Конвенції
про тимчасове ввезення від 26.06.1990 (далі -
Конвенція), до якої згідно із Законом
України від 24.03.2004 № 1661-IV приєдналась
Україна (дата набрання чинності цієї
Конвенції для України - 22.09.2004).

Цим пунктом встановлено, що «тимчасове
ввезення» означає митний режим, який
дозволяє приймати на митну територію
певні товари (у тому числі транспортні
засоби), умовно звільнені від ввізного
мита і податків, без застосування
заборон чи обмежень економічного
характеру на ввезення; такі товари (у
тому числі транспортні засоби), мають
ввозитися з визначеною метою і
призначатися для подальшого вивезення
у встановлений термін, та не
піддаватися змінам, за винятком
нормального зниження їхньої вартості
(амортизації) внаслідок їхнього
використання.

Пунктом «b» статті 1 Додатку B.3 вказаної
Конвенції визначено поняття
«упаковка» як усі вироби та матеріали,
які служать або призначені служити у
тому стані, в якому вони ввозяться, для
упаковування, захисту, розміщення і
кріплення або розділення товарів, за
винятком пакувальних матеріалів, таких
як солома, папір, скловолокно, стружка
тощо, у разі, якщо товари ввозяться
навалом. Виключаються також контейнери
і піддони, які визначені відповідно у
пунктах «c»і «d» цієї статті.

Норми Конвенції не встановлюють інших
вимог, ніж в пункту «а» статті 1 Глави І
Конвенції, щодо митного режиму
«тимчасове ввезення» для упаковки і не
виключають упаковку з числа товарів,
стосовно яких цей режим може
застосовуватись.

За змістом наведених правових норм
однією із визначальних умов для
застосування митного режиму
тимчасового ввезення товару є заборона
щодо будь-якої зміни товару, окрім
зниження його вартості (амортизації)
внаслідок його звичайного
використання. Тобто товар, який був
ввезений на територію України у режимі
тимчасового ввезення, має бути
вивезений по закінченню встановленого
часу його перебування на митній
території України у тому ж самому
стані, в якому ввозився, та не
піддаватись жодним змінам, які можуть
вплинути на його індивідуалізацію,
якісні характеристики, зміну вартості,
крім як зниження його вартості
внаслідок його звичайного
використання.

Встановивши у судовому процесі факт
декорування пляшок ємністю 0,7 л, які
були попередньо ввезені на територію
України у режимі тимчасового ввезення,
що вплинуло на якісні характеристики
та збільшило вартість пляшок, суди
попередніх інстанцій зробили
обґрунтований та юридично правильний
висновок, що цими діями були порушені
умови митного режиму «тимчасове
ввезення», а отже митний орган
правомірно донарахувань позивачу
податкові зобов'язання із ввізного
мита та з податку на додану вартість.

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильність цього
висновку судів попередніх інстанцій.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
країни, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Приватного
акціонерного товариства
«Чернігівський лікеро-горілчаний
завод «Чернігівська горілка» залишити
без задоволення, а постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 27.01.2011 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 31.05.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, але
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав та в порядку,
передбачених статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
С.Е. Острович М.О. Федоров