Справа № 818/496/14
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2014-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2014 р.Справа № 818/496/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Водолажської Н.С. , Філатова Ю.М.

за участю секретаря судового засідання
Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у м. Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
01.04.2014р. по справі № 818/496/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Аграрник"

до Державної податкової інспекції у
м. Сумах Головного управління
Міндоходів у Сумській області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Публічне акціонерне
товариство "Аграрник" (надалі - ПАТ
"Аграрник"), звернувся до до Сумського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області, в якому просив
визнати протиправним і скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 31 жовтня 2013 року про збільшення
грошового зобов’язання з податку на
додану вартість в сумі 1642537 грн. 53 коп.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 01.04.2014р. по
справі № 818/496/14 позов задоволено.

Відповідач, не погодившись з даним
судовим рішенням, подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову та прийняти нову, якою у
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання, призначене на 07.08.2014 року не
прибули.

Представник відповідача надав до суду
заяву про розгляд справи без його
участі.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити розгляд апеляційної скарги
за відсутності представників сторін.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41
Кодексу адміністративного судочинства
України фіксування судового засідання
07.08.2014 року за допомогою
звукозаписувального технічного запису
не здійснювалось у зв'язку з неявкою
осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши суддю доповідача,
перевіривши рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено,
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, що Державною
податковою інспекцією у м. Сумах
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку ПАТ “Аграрник”.

Результати перевірки оформлені актом
№ 1289/2204/21126515/112 від 11.10.2013 року “Про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки ПАТ
“Аграрник” з питань дотримання вимог
податкового та іншого законодавства
при здійсненні операцій з придбання
продукції та подальшої її реалізації
на експорт у січні-серпні 2013 року”.

У висновках вказаного акту перевірки
контролюючим органом відображено
висновок про порушення позивачем
приписів: п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 198.1, п. 198.3
ст. 198 ПК України.

На підставі акту перевірки №
1289/2204/21126515/112 від 11.10.2013 року
відповідачем прийняте податкове
повідомлення-рішення № 31 жовтня
2013 року про збільшення грошового
зобов’язання з податку на додану
вартість в розмірі 1642537,53 грн., в тому
числі основного зобов’язання на суму
1095025,02 грн, штрафних санкцій на суму
547512,51 грн. ( том 1 а.с.12, 14-80).

З дослідженого акту перевірки слідує,
що фактичною підставою для прийняття
контролюючим органом рішення, слугував
висновок про те, що в період з січня 2013р.
по серпень 2013р. позивач здійснював
діяльність по придбанню та реалізації
на експорт товарів легкої
промисловості, розторопші п’ятнистої
та титану діоксиду пігментного, не
направлену на отримання прибутку, як
наслідок позивачем завищено
податковий кредит з податку на додану
вартість за період з січня 2013р. по
серпень 2013р. на загальну суму 1 095 025,02
грн. по цих операціях.

Такий висновок податкового органу
ґрунтується на тому, що для визначення
договірних цін та економічної
доцільності здійснених операцій ПАТ
“Аграрник” повинен був враховувати
всі понесені витрати на придбання
товарів, у тому числі, і сплату податку
на додану вартість, оскільки, реальні
витрати покупця, понесені у зв’язку з
придбанням товару, відповідають ціні,
сплаченій ним постачальнику; ПАТ
“Аграрник” уклав договори пов’язані
з реалізацією товару на умовах гірших з
точки зору витрат порівняно з умовами
купівлі-продажу на внутрішньому ринку;
операції на експорт продукції не мали
на меті настання реальних правових
наслідків, що свідчать про
безтоварність господарської операції;
товар постачався від комісіонера до
контрагента без фізичного переміщення
товару.

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість мотивів, які покладені
суб’єктом владних повноважень в
основу спірного правового акту
індивідуальної дії на відповідність
вимогам ч.3 ст.2 КАС України, колегія
суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи слідує, що згідно
договору поставки від 27.11.2012р. №78/12 та
Специфікації до договору від 24.01.2013р. у
ТОВ “Продекспортгруп” м. Суми
позивачем придбано 20 т титану діоксиду
пігментного марки Sum TITAN R-202 на загальну
суму 441 600,0 грн. з ПДВ.

За приписами ст. 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Згідно до ст. 712 Цивільного Кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Виходячи із змісту цієї норми,
наслідками за договором постачання
товару є перехід права власності на
товар від Постачальника до Покупця за
певну грошову суму.

Так, придбання товару підтверджується
видатковою накладною №РН-0000002 від
30.01.2013р., податковими накладними від
28.01.2013р. №5 та від 29.01.2013р. №6 та
платіжними дорученнями.

За результатами вказаної операції
позивачем сформовано податковий
кредит з податку на додану вартість за
січень 2013р. в сумі 75 477,60 грн. на
підставі податкових накладних,
виписаних ТОВ “Продекспортгруп”.

Придбаний товар в день його отримання
від постачальника було передано на
комісію для подальшої реалізації на
експорт, згідно договору комісії №5/К-13
від 15.01.2013р., укладеного позивачем з ТОВ
“Союзпартнер-Північ” м. Суми,
Специфікації №1 від 24.01.2013р. до цього
договору та акту прийому-передачі №1
від 30.01.2013р.

Комісійна плата становила 24 578,80 грн. з
ПДВ, сума ПДВ - 4 096,47 грн. також включена
позивачем до податкового кредиту.

Додатково позивачем понесені витрати
на транспортування титану діоксиду
пігментного від вул. Харківської, 12 (
адреса ПАТ “Сумихімпром”) до вул.
Воровського,35, у сумі 500 грн. з ПДВ. Сума
ПДВ - 83,33 грн. була також включена до
складу податкового кредиту за січень
2013р.

Згідно Специфікації№1 від 24.01.2013р.
сторонами договору комісії було
обумовлено ціну майна, за якою
комісіонер зобов’язувався продати це
майно - 1 515 000 рос. руб.

Вказаний товар (двоокис титану
пігментний) реалізовано на експорт ТОВ
“ИСТ” м. Курськ РФ та отримано виручку
від реалізації в сумі 409 646,60 грн., що
підтверджується декларацією форми МД-2
№805130000/2013/000893 від 30.01.2013р. та
банківськими виписками від 28.01.2013р.,
29.01.2013р., 05.03.2013, 20.03.2013 р. ( том 1 а.с. 127-148).

Відповідно до цього ж договору та
Специфікації від 20.02.2013р. у ТОВ
“Продекспортгруп” м. Суми позивачем
було придбано 20 т титану діоксиду
пігментного на загальну суму 441 600,0 грн.
з ПДВ.

Придбання товару підтверджується
видатковою накладною №РН-0000008 від
26.02.2013р., податковими накладними від
26.02.2013р. №13 та від 22.02.2013р. №12 та
платіжними дорученнями.

За результатами вказаної операції
позивачем сформовано податковий
кредит з податку на додану вартість за
лютий 2013р. в сумі 71 722,40 грн. на підставі
вказаних вище податкових накладних,
виписаних ТОВ “Продекспортгруп”.

Придбаний товар в день його отримання
від постачальника (26.02.2013р.) позивачем
передано на комісію для подальшої
реалізації на експорт, згідно договору
комісії №5/К-13 від 15.01.2013р., укладеного з
ТОВ “Союзпартнер-Північ” м. Суми,
Специфікації №2 від 20.02.2013р. до цього
договору та акту прийому-передачі №2
від 26.02.2013р.

Комісійна плата становила 11 942 грн. з
ПДВ, сума ПДВ - 83,33 грн. включена
позивачем до податкового кредиту.

Додатково позивачем понесені витрати
на транспортування титану діоксиду
пігментного від вул. Харківської, 12 ( з
території ПАТ “Сумихімпром”) до
Сумської митниці - вул. Воровського, 35, у
сумі 500 грн. з ПДВ. Сума ПДВ- 83,33 грн. була
також включена до складу податкового
кредиту за лютий 2013р.

Згідно Специфікації №2 від 20.02.2013р.
сторонами договору комісії було
обумовлено ціну майна, за якою
комісіонер зобов’язувався продати це
майно - 1 515 000 рос. руб. Вказаний товар
був реалізований на експорт лише за 1 475
000 рос. руб. ТОВ “Один” м. Суджа РФ та
отримано виручку від реалізації в сумі
398 094,46 грн. що підтверджується ВМД
№805130000/2013/002024 від 27.02.2013 та банківськими
виписками від 21.02.2013, 11.03.2013, 21.03.2013 ( том
1 а.с. 149-172).

Окрім того, згідно договору поставки
від 12.12.2012р. №26 у ТОВ СГП “CIJIBA” с.
Бубликове Білопільського району
Сумської області позивачем було
придбано 20 000 кг розторопші п’ятнистої
на загальну суму 196 000,0 грн. з ПДВ.

Придбання товару підтверджується
видатковою накладною №ОтС-0000002 від
16.01.2013р., податковими накладними від
16.01.2013р. №2/2 та від 17.12.2012р. №40/2 та
платіжними дорученнями.

За результатами вказаної операції
позивачем сформовано податковий
кредит з податку на додану вартість за
грудень-січень 2013р. в сумі 32 666,66 грн.

Товар на територію підприємства
позивача не завозився, а був переданий
на комісію для подальшої реалізації на
експорт згідно договору комісії №5/К-11
від 02.09.2011р., укладеного з TOB “НІКА С” м.
Суми, та акту прийому-передачі №7 від
16.01.2013р.

Витрати на транспортування товару,
згідно умов договору комісії,
покладались на Комісіонера. Комісійна
плата становила 27135,87 грн. з ПДВ, сума
ПДВ - 4 522,65 грн. включена Позивачем до
податкового кредиту.

Від реалізації вказаного товару на
експорт Позивачем отримано 171 690,0 грн.,
що підтверджується декларацією МД-2
№805130000/2013/000518 від 21.01.2013 та банківськими
виписками ( том 1 а.с. 91-123).

Також згідно договору поставки від
22.03.2013р. №22/03 у ТОВ “СЄБО ПЛЮС” м. Суми
позивачем було придбано тканину в
кількості 20 030,80 м п. на загальну суму 278
246,02 грн. з ПДВ.

Придбання вказаного товару
підтверджується видатковою накладною
№0т-0000002 від 16.04.2013, податковою
накладною від 16.04.2013 №1, банківськими
виписками.

За результатами вказаної операції
позивачем було сформовано податковий
кредит з податку на додану вартість за
квітень 2013р. в сумі 46 374,34 грн.

Товар на територію підприємства
позивача не завозився, отримувався від
продавця за довіреністю безпосередньо
головою правління ПАТ “Аграрник”
ОСОБА_1 та в день його придбання
переданий позивачем на комісію,
відповідно до договору комісії №8К-13
від 08.04.2013р., укладеного з ПП
“Суми-Руно” , Спеціфікації №1 від
16.04.2013р. до цього договору та акту
прийому-передачі №1 від 16.04.2013.

Комісійна плата становила 17 767,80 грн. з
ПДВ, сума ПДВ - 2 961,30 грн. включена
позивачем до податкового кредиту за
квітень 2013р. За змістом Специфікації №1
від 16.04.2013р., загальна вартість майна,
переданого на комісію, складає 253 825,78
грн.

Вказаний товар реалізований на
експорт ТОВ “ИСТ” м. Курськ РФ та
отримано виручку від реалізації в сумі
253 825,78 грн., що підтверджується ВМД
№807100000/2013/016848 від 17.04.2013 та банківськими
виписками ( том 1 а.с.173-196).

Також відповідно до цього договору
позивачем було придбано 3911,60 кв. м
тканини на загальну суму 293 463,88 грн. з
ПДВ. Придбання вказаного товару
підтверджується видатковою накладною
№0т-000005, податковою накладною від 27.06.2013
№3, банківськими виписками.

За результатами вказаної операції
позивачем сформовано податковий
кредит з податку на додану вартість за
червень 2013р. в сумі 48 910,65 грн.

Товар на територію підприємства
позивача не завозився, отриманий у
продавця за довіреністю безпосередньо
головою правління ПАТ “Аграрник”
ОСОБА_2 та в цей же день (27.06.2013)
позивачем переданий на комісію згідно
договору комісії №8К-13 від 08.04.2013р.,
укладеного з ПП “Суми-Руно” та акту
прийому-передачі №4 від 27.06.2013.

Комісійна плата становила 2 110,42 грн. з
ПДВ, сума ПДВ - 422,08 грн. включена
позивачем до податкового кредиту за
червень 2013р.

Згідно вказаного договору комісії,
загальна вартість майна, переданого
позивачем на комісію, складає 253 249,89
грн.

Вказаний товар було реалізовано на
експорт нерезиденту AVKUN TRADING LLC Болгарія
та отримано виручку від реалізації в
сумі 253 249,89 грн., що підтверджується ВМД
№805130000/2013/008148 від 05.07.2013 та банківськими
виписками ( том 1 а.с. 210-226).

На виконання цього ж договору
позивачем було придбано тканину
виробництва Китай у кількості 15 856,9 м п.
на загальну суму 250 841,78 грн. з ПДВ.

Придбання вказаного товару
підтверджується видатковою накладною
№ОтСт-000003 від 26.06.2013, податковою
накладною від 26.06.2013 №1, банківськими
виписками.

За результатами вказаної операції
позивачем було сформовано податковий
кредит з податку на додану вартість за
червень 2013р. в сумі 41 806,96 грн.

Товар до позивача не перевозився,
отриманий у продавця безпосередньо
головою правління ПАТ “Аграрник”
ОСОБА_2 за довіреністю та в день його
придбання (26.06.2013) переданий на комісію
згідно договору комісії №8К-13 від
08.04.2013р., укладеного з ПП “Суми-Руно”,
специфікації №3 від 26.06.2013р. до договору
та акту прийому-передачі №3 від 26.06.2013.

Комісійна плата становила 11121,38 грн. з
ПДВ, сума ПДВ - 1 853,56 грн. також включена
позивачем до податкового кредиту за
червень 2013р.

За змістом Специфікації до договору
комісії, загальна вартість товару,
переданого на комісію, складає 222 427,61
грн. , був реалізований на експорт та
отримана виручка від реалізації в сумі
225 466,33 грн., що підтверджується ВМД
№805130000/2013/007713 від 27.06.2013, банківськими
виписками. ( том 1 а.с. 197-209).

В липні 2013 року на виконання цього ж
договору позивачем придбано товари
легкої промисловості ( тканини, білизну
та одяг) на загальну суму 612 488,82 грн. з
ПДВ.

Придбання вказаного товару
підтверджується видатковою накладною
№ОтСт-000008 від 16.07.2013, податковою
накладною від 16.07.2013 №1 та платіжними
дорученнями.

За результатами вказаної операції
позивачем сформований податковий
кредит з податку на додану вартість за
липень 2013р. в сумі 102 081,47 грн.

Товар до позивача не перевозився,
отриманий у продавця безпосередньо
головою правління ПАТ “Аграрник”
ОСОБА_2 JI.B. за довіреністю та в день його
придбання (16.07.2013) переданий на комісію,
згідно договору комісії №8К-13 від
08.04.2013р., укладеного з ПП “Суми-Руно”,
Специфікації №5 від 16.07.2013р. до договору
та акту прийому-передачі №5 від 16.07.2013.

Комісійна плата становила 21 688,88 грн. з
ПДВ, сума ПДВ - 3 614,81 грн. також включена
позивачем до податкового кредиту за
липень 2013р.

За змістом Специфікації до договору
комісії та акту прийому-передачі,
загальна вартість товару, переданого
на комісію, складає 542 222,09 грн.,
реалізований на експорт та отримана
виручка від реалізації в сумі 542 222,10
грн., що підтверджується банківською
випискою ( том 1 а.с. 227-241).

Також на виконання умов цього договору
31.07.2013 року позивачем придбано у ТОВ
“СЄБО ПЛЮС” товари легкої
промисловості (білизна та одяг). на
загальну суму 1 059 655,22 грн.

Придбання вказаного товару
підтверджується видатковою накладною
№ОтСт-000015 від 31.07.2013, податковою
накладною від 31.07.2013 №5, банківськими
виписками.

За результатами вказаної операції
позивачем сформований податковий
кредит з податку на додану вартість за
липень 2013р. в сумі 176 609.20 грн.

Товар до позивача не перевозився,
отриманий головою правління ПАТ
“Аграрник” ОСОБА_2 JI.B. за довіреністю
та в день його придбання (31.07.2013)
переданий на комісію згідно договору
комісії №8К-13 від 08.04.2013р., укладеного з
ПП “Суми-Руно”, Специфікації №6 від
31.07.2013р. до договору та акту
прийому-передачі №6 від 31.07.2013.

Комісійна плата становила 9 098 грн. з
ПДВ, сума ПДВ - 1 516,38 грн. також включена
Позивачем до податкового кредиту за
серпень 2013р.

За змістом специфікації до договору
комісії та вказаного акту
прийому-передачі, загальна вартість
товару, переданого на комісію, складає
909 828,37 грн., від реалізації на експорт
отримана виручка в сумі 909 828,37 грн., що
підтверджується ВМД форми МД-2
№805130000/2013/009450 від 01.08.2013 і банківськими
виписками ( том 1 а.с.242-250, том 2 а.с.1-8).

Згідно договору купівлі-продажу від
25.03.2013р. №25/03 у ТОВ “Сумитекстильторг”
(м. Суми) позивачем було придбано
тканину у кількості 16 884,80 кг на
загальну суму 1 783 034,88 грн. з ПДВ.

Придбання товару підтверджується
видатковою накладною №0т-00000054 від
24.05.2013, податковою накладною від 24.05.2013
№6 та платіжними дорученнями.

За результатами вказаної операції
позивачем сформований податковий
кредит з податку на додану вартість за
травень 2013р. в сумі 297 172,48 грн.

Товар на територію підприємства
позивача не завозився, отриманий у
продавця головою правління ПАТ
“Аграрник” ОСОБА_2 та в день його
придбання (24.05.2013) переданий на комісію,
згідно договору комісії №8К-13 від
08.04.2013р., укладеного з ПП “Суми-Руно”,
спеціфікації №2 від 23.05.2013р. до цього
договору та акту прийому-передачі №2
від 24.05.2013.

Комісійна плата становила 40 083,18 грн. з
ПДВ, сума ПДВ - 6 680,53 грн. включена
позивачем до складу податкового
кредиту за травень 2013р.

За змістом специфікації №2 від 23.05.2013р.,
загальна вартість майна, переданого на
комісію, складає 1 603 327,22 грн., отримана
виручка від реалізації в сумі 1 632 814,16
грн., що підтверджується ВМД
№805130000/2013/005852 від 24.05.2013 та банківськими
виписками. ( том 2 а.с.9-24).

Відповідно до договору поставки від
21.01.2013р. №14 у ТОВ “Союз партнер-Північ”
м. Суми позивачем було придбано тканину
в кількості 7 103,70 кв. м на загальну суму 1
253 262,16 грн.

Придбання товару підтверджується
видатковою накладною №РН-0006203 від
16.08.2013, податковою накладною від 16.08.2013
№5 та платіжними дорученнями.

За результатами вказаної операції
позивачем було сформовано податковий
кредит з податку на додану вартість за
серпень 2013р. в сумі 208 877.03 грн.

Згідно накладної від 16.08.2013р. №5411
частину товару було повернуто
постачальнику та зменшено податковий
кредит на 3 340.44 грн.

Товар до позивача не перевозився,
отриманий у продавця безпосередньо
головою правління ПАТ “Аграрник”
ОСОБА_2 JIB. та в день його придбання
(16.08.2013) переданий на комісію, згідно
договору комісії №8К-13 від 08.04.2013р.,
укладеного з ПП “Суми-Руно”,
специфікації №7 від 16.08.2013р. до договору
та акту прийому-передачі №7 від 16.08.2013.

Комісійна плата становила 10 554,90 грн. з
ПДВ, сума ПДВ - 1 759,15 грн. також включена
позивачем до податкового кредиту за
серпень 2013р.

За змістом Специфікації до договору
комісії та вказаного акту
прийому-передачі, загальна вартість
товару, переданого на комісію, складає 1
055 490,28 грн. виручка від реалізації в
склала 1 055 490,28 грн., що підтверджується
ВМД форми МД-2 №807100000/2013/010196 від 16.08.2013 та
банківськими виписками. ( том 2 а.с.25-52).

Отже, колегія суддів приходить до
висновку, що бухгалтерські документи
по операціях з виконання зазначених
договорів мають всі обов’язкові
реквізити визначені законодавством, а
відтак є первинними документами
бухгалтерського та податкового обліку
та відображають фактично здійснені
позивачем господарські операції.

Позивачем надано належним чином
оформлені податкові накладні, отже
сума податку на додану вартість
правомірно віднесена підприємством до
складу податкового кредиту. Витрати
для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток, а
також податковий кредит для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Також колегія судів відзначає, що
зауваження контролюючого органу з
приводу відсутності документів на
підтвердження транспортування
товарно-матеріальних цінностей є
необґрунтованими з огляду на те, що, як
встановлено судовим розглядом та
підтверджується, наданими до
матеріалів справи доказами, товар не
транспортувався позивачем, оскільки
передавався за договором комісії в
день придбання та на складі
постачальника.

Окрім того, висновок контролюючого
органу про неправомірність віднесення
до складу податкового кредиту сум ПДВ
по придбаних товарах через те, що при їх
реалізації на експорт ціна не покрила
витрат з їх придбанням на внутрішньому
ринку України, а отже операції з
продажу товарів на експорт мають
збитковий характер, оскільки в ціні
товару не враховані суми податку на
додану вартість, сплачені при
придбанні товарів на внутрішньому
ринку є безпідставним та
необґрунтованим, виходячи з
наступного.

Положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку 9 "Запаси",
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України від 31.12.1999 № 318
визначено що первісною вартістю
запасів, що придбані за плату, є
собівартість запасів, яка складається,
зокрема, з таких фактичних витрат, як
суми, що сплачуються згідно з договором
постачальнику (продавцю), за
вирахуванням непрямих податків.

Відповідно до п.п. 14.1.178. ст.14 ПК України,
податок на додану вартість - непрямий
податок, який нараховується та
сплачується відповідно до норм розділу
V цього Кодексу. Зазначеним розділом
Податкового кодексу України
передбачено відшкодування податку на
додану вартість.

Враховуючи, що податок на додану
вартість є податком, який
відшкодовується підприємству, то він
не підлягає включенню до собівартості
та первісної вартості запасів.

Аналогічні норми містить і п. п. 139.1.6. п.
139.1 ст. 139 Податкового кодексу України,
відповідно до якого не включаються до
складу витрат, суми податку на додану
вартість, включеного до ціни товару
(роботи, послуги), що придбаваються
платником податку для виробничого або
невиробничого використання.

Відповідно до п. 18 Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 16 “Витрати”
податки, збори, інші передбачені
законодавством платежі (крім податків,
зборів та обов'язкових платежів, що
включаються до виробничої
собівартості продукції, робіт, послуг)
визначені як загальногосподарські
витрати, однак суд вважає, що згідно
Податкового кодексу України
податковий облік є максимально
наближеним до бухгалтерського. Стаття
138 ПК України не містить обмежень щодо
формування собівартості реалізованих
товарів, однак підпунктом 139.1.6 ПК
України визначено, що не включаються до
складу витрат, суми податку на додану
вартість, включеного до ціни товару
(роботи, послуги), що придбаваються
платником податку для виробничого або
невиробничого використання.

Виходячи з аналізу перелічених норм
законодавства, та згідно до порядку
обліку податку на додану вартість, що
встановлений Інструкцією Міністерства
фінансів України від 01.07.1997 № 141 "Про
затвердження Інструкції з
бухгалтерського обліку податку на
додану вартість", та ПК України, суми
ПДВ не впливають на склад доходів та
витрат підприємства, суми ПДВ, що
сплачені постачальнику в ціні товару
не є витратами підприємства.

Доходом, у розумінні п. 14.1.54 ст. 14
Податкового кодексу України, є
будь-який дохід, отриманий резидентами
або нерезидентами, у тому числі від
будь-яких видів їх діяльності на
території України у вигляді доходів
від продажу рухомого та нерухомого
майна.

Акт перевірки не містить жодних
зауважень, щодо порушення порядку
відображення продавцями товару своїх
податкових зобов’язань.

З матеріалів справи слідує, що
придбаний позивачем товар в повному
обсязі був використаний в
оподатковуваних податком на додану
вартість операціях, у межах його
господарської діяльності, результат
від цих господарських операцій
відображений по бухгалтерському
обліку що підтверджується актом
перевірки.

Окремо колегія суддів вважає за
потрібне відзначити, що відповідно до
ст.42 Господарського кодексу України
підприємництво - це самостійна,
ініціативна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Під господарською діяльністю у ст.3
цього Кодексу розуміється діяльність
суб'єктів господарювання у сфері
суспільного виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Також, Податковим кодексом України
господарська діяльність визначена, як
діяльність особи, що пов'язана з
виробництвом (виготовленням) та/або
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, спрямована на
отримання доходу і проводиться такою
особою самостійно та/або через свої
відокремлені підрозділи, а також через
будь-яку іншу особу, що діє на користь
першої особи (п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст.14 ПКУ).

Діюче законодавство визначило
прибуток (доход) суб'єкта
господарювання як показник фінансових
результатів його господарської
діяльності, що визначається шляхом
зменшення суми валового доходу
суб'єкта господарювання за певний
період на суму валових витрат та суму
амортизаційних відрахувань (ст.142 ГКУ).

Таким чином, прибуток - це мета всієї
діяльності, а не результат кожної
окремої операції, яка здійснюється в
процесі цієї діяльності, як помилково
вважає ДПІ у м. Сумах. Господарська
операція, яка направлена на отримання
доходу, не завжди може мати позитивний
економічний ефект, що є об'єктивним
процесом здійснення господарської
діяльності, оскільки при здійсненні
господарських операцій існує
звичайний комерційний ризик не
отримати доходу від конкретної
операції.

При цьому, збитковість господарської
операції не може бути підставою для
визначення виробничої діяльності як
негосподарської.

Отже, твердження відповідача про те що
зазначені операції з продажу позивачем
товарів мають збитковий характер, що
свідчить про направленість даних
операцій на зменшення податкових
зобов’язань зі сплати до бюджету
податку на додану вартість, колегія
суддів вважає безпідставним оскільки
статтею 195 ПК України визначено, що
операції з вивезення товарів за межі
митної території України у митному
режимі експорту оподатковуються за
нульовою ставкою, тобто законодавством
визначено, що при реалізації товару на
експорт податок на додану вартість до
бюджету не сплачується.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду –без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
відзначає, що суд першої інстанції
дійшов вичерпних юридичних висновків
щодо встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області залишити без
задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 01.04.2014р. по
справі № 818/496/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

ОСОБА_3Судді

ОСОБА_4

ОСОБА_5