Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" серпня 2014 р. м. Київ
К/9991/9286/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача Усенко Є.А.

суддів: Островича С.Е., Федорова М.О.,

при секретарі: Луцак А.В.,

розглянувши у судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції в Надвірнянському районі
Івано-Франківської області та заяву
прокурора Івано-Франківської області
про приєднання до касаційної скарги

на постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17.10.2011

та касаційну скаргу Державної
податкової інспекції в
Надвірнянському районі
Івано-Франківської області

на ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11.01.2012

у справі № 2а-2615/09/0970
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду

за позовом Публічного акціонерного
товариства (ПАТ) «Нафтохімік
Прикарпаття»

до Державної податкової інспекції в
Надвірнянському районі
Івано-Франківської області

за участю прокурора Івано-Франківської
області

про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
25.05.2010 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17.10.2011
постанову суду першої інстанції
скасовано; позов задоволено: визнано
протиправними дії ДПІ в
Надвірнянському районі
Івано-Франківської області щодо
відмови ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» у
списанні безнадійного податкового
боргу у сумі 83919112,52 грн., пені та
штрафних санкцій, нарахованих на
вказану суму податкового боргу;
зобов'язано ДПІ в Надвірнянському
районі Івано-Франківської області
списати безнадійний податковий борг
ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» у сумі
83919112,52 грн., суми пені та штрафних
(фінансових) санкцій, нарахованих на
вказану суму податкового боргу;
стягнуто з Державного бюджету України
на користь позивача судові витрати у
розмірі 3,40 грн. сплаченого судового
збору.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11.01.2012
відмовлено у задоволенні заяви ДПІ в
Надвірнянському районі
Івано-Франківської області про
роз'яснення постанови Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 17.10.2011.

У касаційній скарзі ДПІ в
Надвірнянському районі
Івано-Франківської області на
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17.10.2011, до
якої приєднався прокурор
Івано-Франківської області, просить
скасувати постанову апеляційного суду,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм матеріального та
процесуального права, та залишити в
силі постанову суду першої інстанції. У
касаційній скарзі на ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11.01.2012 ДПІ в
Надвірнянському районі
Івано-Франківської області просить
скасувати цю ухвалу з підстав
порушення норм процесуального права та
направити справу до суду апеляційної
інстанції для надання роз'яснення.

Заперечуючи проти касаційної скарги
ДПІ на постанову суду апеляційної
інстанції, позивач просить залишити її
без задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга ДПІ на постанову суду
апеляційної інстанції підлягає
задоволенню, а касаційна скарга на
ухвалу - залишенню без розгляду.

06.04.2009 позивач подав до ДПІ у
Надвірнянському районі заяву про
списання безнадійного податкового
боргу з акцизного збору за
квітень-грудень 2002 року в сумі 75188879,00
грн. та за січень 2003 року в сумі 8730242,52
грн., який виник за податковими
зобов'язаннями, визначеними згідно з
податковими повідомленнями-рішеннями
від 09.01.2004 № /0 та №/0, від
04.04.2003 № /0 та № 000014260/0. При цьму
позивач посилався на те, що 30.03.2005
відносно податкового боргу в сумі
75188879,00 грн. та 12.04.2005 відносно
податкового боргу в сумі 8730242,52 грн.
минув строк давності, протягом якого
податковий борг може бути примусово
стягнутий.

Листом від 16.04.2009 №4070/10/10-022 ДПІ в
Надвірнянському районі позивачу у
списанні податкового боргу в
зазначених сумах відмовлено.

У судовому процесі встановлено, що за
наслідками проведених документальних
перевірок ДПІ прийняті податкові
повідомлення-рішення від 04.04.2003 №
/0 та № /0, згідно з якими
позивачу визначені податкові
зобов'язання із акцизного збору та
застосовані штрафні (фінансові)
санкції на загальну суму 8730242,52 грн.; а
від 09.01.2004 № /0 та № /0 -
податкові зобов'язання із акцизного
збору та застосовані штрафні
(фінансові) санкції на загальну суму 75188
870,00 грн.

За наслідками процедури судового
оскарження податкових
повідомлень-рішень від 04.04.2003 № /0
та № /0 рішенням Господарського
суду Івано-Франківської області від
06.12.2004 ці податкові
повідомлення-рішення визнані
недійсними. Постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
12.04.2005 рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нове про відмову
у задоволенні позову. Ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
09.08.2007 постанову Львівського
апеляційного господарського суду від
12.04.2005 скасовано, а рішення суду першої
інстанції залишено в силі. Однак,
Верховний Суд України постановою від
26.02.2008 скасував ухвалу Вищого
адміністративного суду України від
09.08.2007, а постанову Львівського
апеляційного господарського суду від
12.04.2005 залишив в силі.

В судовому порядку позивачем
оскаржувались і податкові
повідомлення-рішення від 09.01.2004 №
/0 та № /0. Так, рішенням
Господарського суду
Івано-Франківської області від 30.09.2004
ці податкові повідомлення-рішення
визнані недійсними. Постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 30.03.2005 рішення
суду першої інстанції скасовано, а в
задоволенні позову відмовлено. Ухвалою
Вищого адміністративного суду України
від 28.02.2007 ця постанова скасована із
залишенням в силі рішення
Господарського суду
Івано-Франківської області від 30.09.2004.
Постановою ж Верховного Суду України
від 04.03.2008 ухвалу Вищого
адміністративного суду України від
28.02.2007 скасовано, а постанова
Львівського апеляційного
господарського суду від 30.03.2005 залишена
в силі.

Відповідно до підпункту 5.2.1 пункту 5.2
ст.5 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (Закон № 2181-ІІІ)
податкове зобов'язання платника
податків, нараховане контролюючим
органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3
статті 4 цього Закону, вважається
узгодженим у день отримання платником
податків податкового повідомлення, за
винятком випадків, визначених
підпунктом 5.2.2 цього пункту. Нормами
зазначеного підпункту встановлена
процедура адміністративного
оскарження платником податків рішення
контролюючого органу, зокрема і щодо
визначення суми податкового
зобов'язання.

Підпунктом 5.2.4 пункту 5.2 встановлено, що
день закінчення процедури
адміністративного оскарження
вважається днем узгодження
податкового зобов'язання платника
податків. При зверненні платника
податків до суду з позовом щодо
визнання недійсним рішення
контролюючого органу податкове
зобов'язання вважається неузгодженим
до розгляду судом справи по суті та
прийняття відповідного рішення.

У випадках апеляційного узгодження
суми податкового зобов'язання платник
податків зобов'язаний самостійно
погасити її узгоджену суму, а також
пеню та штрафні санкції за їх наявності
протягом десяти календарних днів,
наступних за днем такого узгодження
(підпункт 5.3.2 пункту 5.3 цієї статті).

Згідно з підпунктом 15.2.1 пункту 15.2 ст. 15
цього Закону у разі коли податкове
зобов'язання було нараховане
податковим органом до закінчення
строку давності, визначеного у пункті
15.1 цієї статті, податковий борг, що
виник у зв'язку з відмовою у
самостійному погашенні податкового
зобов'язання, може бути стягнутий
протягом наступних 1095 календарних днів
від дня узгодження податкового
зобов'язання. Якщо платіж стягується за
рішенням суду, строки стягнення
встановлюються до повного погашення
такого платежу або до визнання боргу
безнадійним.

Відповідно до частини 1 пункту 18.2 ст. 18
Закону № 2181-ІІІ підлягає списанню
безнадійний податковий борг, у тому
числі пеня, нарахована на такий
податковий борг, а також штрафні
санкції.

Підпунктом «в» частини 2 цього пункту
встановлено, що під терміном
"безнадійний" слід розуміти податковий
борг юридичних та фізичних осіб,
стосовно якого минув строк позовної
давності, встановлений цим Законом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
суми податкових зобов'язань, визначені
вище вказаними податковими
повідомлення-рішеннями, стали
узгодженими в день ухвалення Верховним
Судом України постанов, якими було
завершено судову процедуру вирішення
спору з приводу наявності у позивача
податкового обов'язку, а відтак строк
давності, встановлений підпунктом 15.2.1
пункту 15.2 ст. 15 Закону № 2181-ІІІ,
стосовно стягнення податкового боргу
за цими податковими зобов'язаннями не
збіг.

Натомість, апеляційний суд,
задовольняючи позов, зробив
протилежний висновок, визнавши
податковий борг у сумах 75188879,00 грн. та
8730242,52 грн. безнадійним, пославшись на
те, що строк давності стосовно
стягнення цих сум починає перебіг з
30.03.2005 та 12.04.2005 відповідно, тобто з дат
прийняття Львівським апеляційним
господарським судом постанов від 30.03.2005
та від 12.04.2005.

Такий висновок суду апеляційної
інстанції не відповідає правильному
застосуванню наведених правових норм.

За змістом правового регулювання,
встановленого цими правовими нормами,
факт узгодження суми податкового
зобов'язання, визначеного контролюючим
органом, законодавець пов'язує із
фактом вирішення спору між платником
податків та податковим органом щодо
правомірності донарахування суми
податкового зобов'язання. Якщо спір
вирішується в межах судових процедур,
то актом про його вирішення є судове
рішення, прийняте за результатами
розгляду справи судом вищої інстанції,
до якого звернулись сторони спору,
реалізуючи своє право на звернення до
суду відповідно до процесуального
законодавства. Відтак, правильним є
висновок суду першої інстанції, що
датами узгодження сум податкових
зобов'язань, визначених згідно з
податковими повідомленнями-рішеннями
від 09.01.2004 №№ /0, №/0 та від
04.04.2003 № /0 та № 000014260/0, є дати
ухвалення Верховним Судом України
постанов за наслідками вирішення
спорів щодо правомірності цих
податкових повідомлень-рішень.
Відповідно правильним є і висновок
суду першої інстанції, що підстави для
списання податкового боргу за цими
податковими зобов'язаннями як на дату
звернення позивача до ДПІ із такою
вимогою, так і на дату ухвалення
судового рішення у цій справі відсутні.

Апеляційний суд, однак, не звернув
увагу на такий зміст правового
регулювання, внаслідок чого зробив
неправильний висновок щодо результату
вирішення спору.

Відповідно до статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Враховуючи те, що постанова
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17.10.2011
підлягає скасуванню, касаційна скарга
на ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11.01.2012 про
відмову у роз'ясненні цієї постанови
підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції в Надвірнянському районі
Івано-Франківської області та заяву
прокурора Івано-Франківської області
про приєднання до касаційної скарги
задовольнити, скасувати постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17.10.2011,
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
25.05.2010 - залишити в силі.

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції в Надвірнянському районі
Івано-Франківської області на ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11.01.2012
залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя Є.А. УсенкоСудді: С.Е.
Острович М.О. Федоров