Справа № 2а-10883/12/1370
Суддя: Затолочний В.С.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року
Справа №
4994/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Затолочного В.С.,

суддів
Каралюса В.М., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
01.02.2013 року у справі за позовом
Прокурора Сихівського району м. Львова
в інтересах Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Львівській області
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про стягнення штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Сихівського району м. Львова
звернувся до суду з адміністративним
позовом в інтересах Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Львівській
області до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення штрафу в сумі 1700
грн., застосованого за порушення
законодавства про рекламу.

Львівський окружний адміністративний
суд постановою від 01.02.2013 позов
задовольнив повністю.

Дану постанову оскаржив в апеляційному
порядку відповідач, який посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що штраф на
відповідача позивачем накладено
безпідставно, а відтак відсутні
підстави для його стягнення.

Сторони правом на участь у розгляді
справи не скористалися, у зв'язку з чим
справа розглядалася в порядку
письмового провадження.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з наступних підстав.

17 квітня 2012 року Інспекція у справах
захисту прав споживачів у Львівській
області прийняла рішення № 0030 про
накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу за
порушення законодавства про рекламу в
сумі 1700 грн. Підставою для прийняття
такого рішення, відповідно до
протоколу про порушення законодавства
про рекламу від 29.02.2012 року, було те, що
всупереч вимог п. 1 ст. 16 Закону України
«Про рекламу» підприємець самовільно
розмістила зовнішню рекламу на фасаді
будинку № 23 на проспекті Свободи та на
конструкції сходів у внутрішньому
подвір'ї цього будинку без погодження з
органами місцевого самоврядування.

На запрошення позивача прибути на
розгляд справи про порушення
законодавства про рекламу ФОП ОСОБА_1
не з'явилась, причин неявки не
повідомила і пояснень з приводу
розміщення реклами також не надала.

На підтвердження того, що відповідача
було запрошено з'явитись на розгляд
справи про правопорушення, а також на
підтвердження того, що їй було
надіслано копію постанови № 0030 від
17.04.2012 року у справі наявні копії
реєстрів відправленої поштової
кореспонденції.

Таким чином, як вірно зазначив суд
першої інстанції, факт порушення
законодавства про рекламу
встановлений у передбаченому законом
порядку і підтверджується долученими
до матеріалів справи доказами.

ФОП ОСОБА_1 не оскаржував постанови від
17.04.2012 року про накладення штрафу в сумі
1700 грн., однак і штрафу станом на дату
судового розгляду справи не сплатив.

Згідно зі ст. 26 Закону «Про рекламу»
контроль за дотриманням законодавства
України про рекламу здійснюють у межах
своїх повноважень спеціально
уповноважений центральний орган
виконавчої влади у сфері захисту прав
споживачів - щодо захисту прав
споживачів реклами. Згідно зі ст. 26
Закону України «Про захист прав
споживачів», спеціально уповноважений
центральний орган виконавчої влади у
сфері захисту прав споживачів та його
територіальні органи в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі здійснюють державний
контроль за додержанням законодавства
про захист прав споживачів,
забезпечують реалізацію державної
політики щодо захисту прав споживачів
і мають, зокрема, право накладати на
винних осіб у випадках, передбачених
законодавством, адміністративні
стягнення.

Відповідно до п. 6 ст. 27 Закону України
«Про рекламу» за неподання або подання
завідомо недостовірної інформації
щодо вартості розповсюдженої реклами
та/або виготовлення реклами та/або
вартості розповсюдження реклами
спеціально уповноваженому
центральному органу виконавчої влади у
сфері захисту прав споживачів та його
територіальним органам, необхідної для
здійснення ними передбачених цим
Законом повноважень, на рекламодавців,
виробників реклами та
розповсюджувачів реклами накладається
штраф у розмірі 100 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Відповідно до Положення про Державну
інспекцію України з питань захисту
прав споживачів, затвердженого Указом
Президента України від 13.04.2011 року №
465/2011, Державна інспекція України з
питань захисту прав споживачів
(Держспоживінспекція України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Першого
віце-прем'єр-міністра України -
Міністра економічного розвитку і
торгівлі України. Держспоживінспекція
України здійснює свої повноваження
безпосередньо та через свої
територіальні органи в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі (п. 7 названого вище
Положення).

Відповідно до Положення про інспекції
з питань захисту прав споживачів в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого наказом Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України від 09.11.2011 року №206
територіальними органами Державної
інспекції України з питань захисту
прав споживачів є інспекції з питань
захисту прав споживачів в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі (далі - інспекції).
Інспекції підпорядковуються Державній
інспекції України з питань захисту
прав споживачів.

Суд попередньої інстанції в
оскаржуваній постанові правильно
вказав, що питання правомірності
застосування до відповідача штрафу не
входить до предмету доказування в
даній справі, оскільки рішення про його
накладення не є предметом спору в
справі про стягнення штрафу. Отже, у
межах розгляду даної адміністративної
справи рішення відповідача № 0030 від
17.04.2012р аналізу не підлягає.

Таким чином, вірним є висновок суду
першої інстанції, що позовні вимоги
прокурора Сихівського району м. Львова,
заявлені в інтересах держави в особі
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Львівській області є
обґрунтованими, підтверджуються
дослідженими у судовому засіданні
доказами, тому підлягають задоволенню.

Зважаючи на наведене, оскаржувана
постанова Львівського окружного
адміністративного суду від 01.02.2013 року
є законною, прийнятою з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для її скасування
колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
01.02.2013 року у справі № 2а-10883/12/1370
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.С.
Затолочний

Судді В.М. Каралюс

З.М. Матковська