Справа № 820/8596/14
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 р.Справа № 820/8596/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Подобайло З.Г. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання
Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Харківської митниці
Міндоходів на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
08.07.2014р. по справі № 820/8596/14

за позовом Приватного підприємства
"Харків Полімер"

до Харківської митниці Міндоходів

про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Приватне підприємство "Харків
Полімер" (далі - ПП "Харків Полімер"),
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Харківської митниці Міндоходів, в
якому просив визнати протиправним та
скасувати рішення про коригування
митної вартості товарів №807000003/2014/000482/2
від 08.04.2014 року, які прийняті
Харківською митницею Міндоходів;
визнати протиправним та скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформлені випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№807140000/2014/00012 від 08.04.2014 року, які
прийняті Харківською митницею
Міндоходів.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 08.07.2014р. по
справі № 820/8596/14 позов задоволено
частково.

Скасовано рішення про коригування
митної вартості товарів №807000003/2014/000482/2
від 08.04.2014 року, яке прийнято
Харківською митницею Міндоходів.
Скасовано картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформлені
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №807140000/2014/00012 від 08.04.2014
року, яка прийнята Харківською
митницею Міндоходів. В решті позовних
вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з даним
судовим рішенням, подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову та прийняти нову, якою у
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41
Кодексу адміністративного судочинства
України фіксування судового засідання
26.08.2014 року за допомогою
звукозаписувального технічного запису
не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши суддю доповідача,
перевіривши рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено,
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, що між ПП "Харків
Полімер" (покупець) та SAY POLYMERS BV
(Нідерланди) (продавець) укладено
контракт №17032014 від 17.03.2014 року (а.с. 22-26).

Відповідно до умов вказаного контакту
продавець постачає покупцю поліетилен
і поліпропілени, в асортименті та в
об'ємах зазначених в додатках до
контракту (а.с. 27-32). Митна вартість
товарів визначена за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

З графи 44 митної декларації наданої
позивачем до Харківської митниці
Міндоходів, вбачається, що ПП "Харків
Полімер" для підтвердження заявлених
відомостей подало також:
зовнішньоекономічний контракт та
додатки до нього, міжнародну
автомобільну накладну, документи про
підтвердження вартості товару, інвойс,
пакувальний лист, договір про
перевезення, рахунок-фактура, довідка
про транспортні витрати, висновок
експерту Дніпропетровської
торгово-промислової палати, паспорти
якості, експортна декларація,
інформацію про здійснення
фітосанітарного та радіологічного
контролю.

Харківською митницею Міндоходів 08.04.2014
року прийнято рішення №807000003/2014/000482/2
про коригування митної вартості
товарів, яким позивачу скориговану
митну вартість товарів за другорядним
методом (резервним) (а.с. 42-43).

Крім того, головним державним
інспектором Харківської митниці
Міндоходів 08.04.2014 року складено картку
відмови в прийнятті декларації,
митному оформлені випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №807140000/2014/00012
(а.с. 44-45).

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість мотивів, які покладені
суб’єктом владних повноважень в
основу спірних правових актів
індивідуальної дії на відповідність
вимогам ч.3 ст.2 КАС України, колегія
суддів виходить з наступного.

Правове регулювання процедури митного
декларування імпортованого товару
чітко визначено Митним кодексом
України від 13.03.2012 року №4495-VI.

Згідно частини 1 статті 3 Митного
кодексу України при здійсненні митного
контролю та митного оформлення
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, що
переміщуються через митний кордон
України, застосовуються виключно норми
законів України та інших
нормативно-правових актів з питань
державної митної справи, чинні на день
прийняття митної декларації органом
доходів і зборів України.

За правилами ст. 49 Митного кодексу
України визначено, що митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Статтями 52, 54 Митного кодексу України
встановлено права та обов'язки
декларанта та органів доходів і зборів
при визначенні митної вартості товару.

Відповідно до ч. 1 статті 52 МК України
митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

В силу приписів частин 2, 3, 4 статті 52
вище вказаного кодексу декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані: 1)
заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з органом
доходів і зборів; 2) подавати органу
доходів і зборів достовірні відомості
про визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; 3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням органу доходів і зборів
додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
мають право: 1) надавати митному органу
(за наявності) додаткові відомості у
разі потреби уточнення інформації; 2) на
випуск у вільний обіг товарів, що
декларуються: у разі визнання органом
доходів і зборів заявленої митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно із заявленою
митною вартістю; у разі згоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органу доходів і зборів про
коригування митної вартості товарів -
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю, визначеною органом
доходів і зборів; у разі незгоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю товарів та надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу в
розмірі, визначеному органом доходів і
зборів відповідно до частини сьомої
статті 55 цього Кодексу; 3) проводити
цінову експертизу договору (контракту)
шляхом залучення експертів за власні
кошти; 4) оскаржувати у порядку,
визначеному главою 4 цього Кодексу,
рішення органу доходів і зборів щодо
коригування митної вартості
оцінюваних товарів та бездіяльність
органу доходів і зборів щодо
неприйняття протягом строків,
встановлених статтею 255 цього Кодексу
для завершення митного оформлення,
рішення про визнання митної вартості
оцінюваних товарів; 5) приймати
самостійне рішення про необхідність
коригування митної вартості після
випуску товарів; 6) отримувати від
органу доходів і зборів інформацію
щодо підстав, з яких орган доходів і
зборів вважає, що взаємозв'язок
продавця і покупця вплинув на ціну, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари; 7) у
випадках та в порядку, визначених цим
Кодексом, вимагати від органу доходів і
зборів надання письмової інформації
про причини, за яких заявлена ними
митна вартість не може бути визнана; 8) у
випадках та в порядку, визначених цим
Кодексом, вимагати від органу доходів і
зборів надання письмової інформації
щодо порядку і методу визначення
митної вартості, застосованих при
коригуванні заявленої митної вартості,
а також щодо підстав для здійснення
такого коригування.

У випадках, визначених цим Кодексом,
для заявлення митної вартості товарів,
що переміщуються через митний кордон
України відповідно до митного режиму
імпорту, органу доходів і зборів, який
проводить митне оформлення цих
товарів, разом з митною декларацією та
іншими необхідними для митного
оформлення зазначених товарів
документами в установленому порядку
подається декларація митної вартості.

Частинами 2, 3 , 4 статі 53 Митного кодексу
України визначено перелік документів,
які необхідно подавати до органів
доходів і зборів на підтвердження
митної вартості товарів, а саме:
декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті (ч. 5 ст. 53 Митного
кодексу України).

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів визначений
статтею 54 Митного кодексу України, з
якої встановлено, що контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється органом
доходів і зборів під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів має
право: 1) упевнюватися в достовірності
або точності будь-якої заяви, документа
чи розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; 2) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; 3) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів; 4) проводити в
порядку, визначеному статтями 345 - 354
цього Кодексу, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після їх випуску; 5) звертатися до
органів доходів і зборів інших країн із
запитами щодо надання відомостей,
необхідних для підтвердження
достовірності заявленої митної
вартості; 6) застосовувати інші
передбачені цим Кодексом форми митного
контролю.

Орган доходів і зборів може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: 1) невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; 2) неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; 3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до
органу доходів і зборів документально
підтвердженої офіційної інформації
органів доходів і зборів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

У разі якщо під час проведення митного
контролю орган доходів і зборів не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів, заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично.

Відповідно до статті 55 Митного кодексу
України рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається органом доходів і зборів у
письмовій формі під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості цих товарів як до, так і
після їх випуску, якщо органом доходів
і зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів
письмове рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів має
містити: 1) обґрунтування причин, через
які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано; 2) наявну
в митного органу інформацію (у тому
числі щодо числових значень складових
митної вартості, митної вартості
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів, інших умов, що могли вплинути
на ціну товарів), яка призвела до
виникнення сумнівів у правильності
визначення митної вартості та до
прийняття рішення про коригування
митної вартості, заявленої
декларантом; 3) вичерпний перелік вимог
щодо надання додаткових документів,
передбачених частиною третьою статті 53
цього Кодексу, за умови надання яких
митна вартість може бути визнана
органом доходів і зборів; 4)
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
органом доходів і зборів, та фактів, які
вплинули на таке коригування; 5)
інформацію про: а) право декларанта або
уповноваженої ним особи на випуск у
вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування митної вартості товарів -
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю, визначеною органом
доходів і зборів; у разі незгоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю товарів та надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу в
розмірі, визначеному органом доходів і
зборів відповідно до частини сьомої
цієї статті; б) право декларанта або
уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості до органу вищого рівня
відповідно до глави 4 цього Кодексу або
до суду.

Декларант може провести консультації з
органом доходів і зборів з метою
обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості на підставі
інформації, яка наявна в органі доходів
і зборів.

На вимогу декларанта консультації
проводяться у письмовому вигляді.

У випадку незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів орган доходів і зборів за
зверненням декларанта або
уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною органом доходів і
зборів, шляхом надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу.
Строк дії таких гарантій не може
перевищувати 90 календарних днів з дня
випуску товарів.

Як слідує з рішення, прийнятого
контролюючим органом, підставами для
коригування митної вартості товарів
було невідповідність заявленої
позивачем митної вартості товару
біржовим котируванням, та декларантом
не підтверджено документально
відомості щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

При цьому, колегія суддів відмічає, що
декларантом при подачі декларації
№807140000/2014/000447 від 07.04.2014 року були
подані всі документи, передбачені
Митним Кодексом для проведення митного
оформлення товару, серед яких були і
відомості про оплату товару, а саме:
"б/н" від 26.03.2014 року, тобто позивачем при
подачі декларації було підтверджено
відомості щодо ціни, яка була фактично
сплачена за товар.

Наявність платіжного документа також
це підтверджується і оскаржуваним
рішенням про коригування митної
вартості №807000003/2014/000482/2 від 08.04.2014 року
в графі 18 рядок 3001 та картці відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформлені випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №807140000/2014/00012 від 08.04.2014
року органом доходів і зборів було
досліджено банківський платіжний
документ та зазначено його реквізити.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів приходить до висновку про
безпідставність доводів відповідача
про відсутність доказів щодо оплати
товару, та не підтвердження
документально відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена за товар.

Також з листа - повідомлення від 07.04.2014
року SAY POLYMERS BV (Нідерланди) слідує, що
компанія Turkmenbashy Oil Processing Complex, в якості
вантажовідправника та виробника, веде
діяльність з продажу до всіх
Європейських компаній, включаючи
Європейську співдружність та ОСОБА_1
тільки на основі проформ рахунків, та
без будь-якого виду річних контрактів з
метою спрощення та сприяння процесу
замовлення купівлі-продажу. Також,
компанія Turkmenbashy Oil Processing Complex дійсно
проводить продаж своїх продуктів
першочерговим покупцям, в числі яких є
і SAY POLYMERS BV (Нідерланди), через операції
на державній біржі, однак останній в
якості продавця та трейдера за
контрактом, веде свій продаж
другорядним покупцям, а саме, ПП
"Харків-Полімер" на спот-контрактній
основі (тиждень/місяць) з посиланням на
тенденції вільного ринку та без
урахування біржової ситуації (а.с. 131).

Відповідно до ч. 1 статті 14 Закону
України "Про ціни і ціноутворення" від
21.06.2012 року №5007-VI під час проведення
експортних (імпортних) операцій у
розрахунках з іноземними суб'єктами
господарювання застосовуються
контрактні (зовнішньоторговельні)
ціни, що формуються відповідно до цін і
умов світового ринку.

Статтею 6 Указу Президента України від
25.08.94 року №475/94 "Про заходи щодо
запобігання експорту товарів
походженням з України за цінами, що
можуть розглядатися як демпінгові, та
врегулювання торговельних спорів"
встановлено, що при здійсненні
суб'єктами підприємницької діяльності
України експортних та імпортних
операцій безпосередньо або через
зовнішньоторговельного посередника
контактні (зовнішньоторговельні) ціни
мають відповідати цінам, що склалися чи
складатимуться на відповідний товар на
ринку експорту чи імпорту на момент
здійснення експортної, імпортної
операції.

Так, ціна імпортованого товару повинна
відповідати цінам, що склалися на ринку
експорту на ідентичний або аналогічний
товар, тобто на товар, який є однаковим
або подібним за характеристиками,
торговельною маркою, артикулом та має
однакову собівартість виробництва.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду про те, що оскільки
автоматизована система аналізу та
управління ризиками з об'єктивних
причин не містить усієї інформації, що
стосується суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності,
товарів і умов їх продажу, такі дані не
можуть мати першочергового значення у
порівнянні з наданими декларантом
первинними документами про товар.

Крім того, з експертного висновку №
ГО-1506 від 02.04.2014 року Дніпропетровської
торгово-промислової палати ринкова
вартість імпортованих позивачем
товарів відповідає задекларованій ПП
"Харків-Полімер" вартості цих товарів
(а.с .17). Тобто експертом встановлено, що
даний товар не є біржовим, а придбаний
за ринковою ціною, яка відповідає
задекларованій вартості імпортованих
товарів.

Отже, позивачем товар у SAY POLYMERS BV
(Нідерланди) був куплений з урахування
ринкової вартості такого товару, і для
позивача зазначений товар вже не був
біржовим.

При цьому, відповідач, окрім посилань
на всесвітню мережу Інтернет, не навів
жодного нормативного акту України,
який би унормовував перелік товару,
який підпадає під визначення
біржового.

Отже, товар ввезений позивачем через
митний кордон України куплений з
посиланнями на тенденції вільного
ринку та без урахування біржової
ситуації, відтак і відсутні підстави у
органів доходів і зборів змінювати
метод визначення митної вартості
товару.

Також колегія суддів вважає за
потрібне зазначити, що статтею 57
Митного кодексу України визначений
перелік методів визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, та порядок їх
застосування, з якої встановлено, що
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами:1) основний - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного вище, беручи
до уваги, що позивачем разом із
декларацією було надано органам
доходів і зборів весь необхідний пакет
документів, та враховуючи, що
декларований товар не є біржовим, суд
доходить до висновку, що позивачем
правомірно було визначено митну
вартість товару за першим методом,
оскільки ціна товару розраховувалась
за ціною договору укладеного між
приватним підприємством "Харків
Полімер" та SAY POLYMERS BV (Нідерланди).
Належних та допустимих доказів на
підтвердження неправомірності
застосованого позивачем першого
методу при визначення митної вартості
товару відповідачем до суду не надано.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду –без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
відзначає, що суд першої інстанції
дійшов вичерпних юридичних висновків
щодо встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської митниці
Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 08.07.2014р. по
справі № 820/8596/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

ОСОБА_2Судді

ОСОБА_3

ОСОБА_4