Справа № 826/7966/14
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 липня 2014 року 11:31 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Кобилянського К.М.,
суддів Саніна Б.В., Скочок Т.О., при
секретарі судового засідання Голод
А.С., розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовомДержавної фінансової
інспекції УкраїнидоКонцерну
радіомовлення, радіозв'язку та
телебаченняпрозобов'язання вчинити
за участі представників:
позивача: Клокол О.О., Самойленко М.В.;
відповідача: Панамаренко Д.М.;
На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 29.07.2014 проголошено
вступну та резолютивну частини
Державна фінансова інспекція України
звернулась до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Концерну радіомовлення,
радіозв'язку та телебачення про
зобов'язання виконати пункти 2, 4 - 20
вимоги Держфінінспекції від 24.10.2013 №
Ухвалами суду від 13.06.2014 відкрито
провадження, закінчено підготовче
провадження та призначено справу до
судового розгляду в судовому засіданні
на 18.06.2014, яке в подальшому відкладалось
з метою отримання додаткових доказів
по справі для правильного вирішення
спору по суті заявлених позовних вимог.

Під час розгляду справи представник
позивача підтримав заявлені позовні
вимоги та просив суд їх задовольнити з
огляду на доводи, викладені в позовній
заяві.

Представник відповідача проти позову
заперечував, про що надав відповідні
письмові заперечення.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва встановив наступне.

Державною фінансовою інспекцією
України відповідно до п. 2.14 Плану
контрольно-ревізійної роботи на II
квартал 2013 проведено планову ревізію
фінансово - господарської діяльності
Концерну радіомовлення, радіозв'язку
та телебачення за період з 01.01.2011 по
31.03.2013 та окремих питань
фінансово-господарської діяльності за
період з 01.01.2009 по 31.12.2010, за
результатами якої складено акт ревізії
від 20.08.2013 № 06-21/70.

Як вбачається з акту ревізії, під час
проведення контрольного заходу
позивачем виявлено наступні порушення.

Відповідачем платіжним дорученням від
26.01.2012 № 3448 на суму 1 700 грн. сплачено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу за порушення вимог
законодавства про працю за ОСОБА_4
згідно постанови від 15.08.2011 № 3-7445/11.
Платіжним дорученням від 26.01.2012 № 3449 на
суму 170 грн. сплачено виконавчий збір за
ОСОБА_4 згідно постанови від 15.08.2011 №
3-7445/11. Суму в розмірі 1870 грн. в
подальшому віднесено до витрат
відповідача без утримання вказаних сум
із заробітної плати ОСОБА_4

Ревізією правильності та
обґрунтованості проведених
адміністративних витрат встановлено,
що у їх складі обліковуються витрати,
передбачені п. 18 Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 16 «Витрати»,
тобто обліковуються витрати,
спрямовані на обслуговування та
управління підприємством, в тому числі
витрати на оплату праці
адміністративно-управлінського
апарату в сумі 34541,60 грн., які фактично
мали бути понесені не за рахунок
відповідача, а за рахунок Фонду для
здійснення заходів щодо
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи та соціального захисту
населення.

На суму зайво включену до складу витрат
на заробітну плату, відповідачем зайво
перераховано єдиний соціальний внесок
за період з 01.01.2011 по 31.12.2012 всього в сумі
12707,85 грн.

Ревізією правильності нарахування
основної заробітної плати та
додаткових виплат генеральному
директору Концерну, проведеною за
період з 01.01.2009 по 30.03.2013, встановлено, що
оплата праці генерального директора
Концерну ОСОБА_5 та генерального
директора Концерну ОСОБА_4
здійснювалася згідно Контрактів з
керівником підприємства. Однак, в
порушення вимог п. 1 постанови Кабінету
Міністрів України від 19.05.1999 № 859 «Про
умови і розміри оплати праці
керівників підприємств, заснованих на
державній, комунальній власності, та
об'єднань державних підприємств» за
серпень та листопад 2010 здійснювалась
виплата премії, яка не передбачена
Контрактом з керівником підприємства
та не узгоджена з Уповноваженим
органом.

В порушення п. 2 Постанови Кабінету
міністрів України № 414 від 15.06.1994,
ОСОБА_6 встановлено надбавку в розмірі
15 % до посадового окладу, що призвело до
виплати надбавки v завищеному обсязі на
загальну суму 2 275,42 грн., в тому числі за
період з 01.07.2010 по 31.12.2010 - 690,26 грн. та за
період з 01.01.2011 по 31.12.2011 -1 585,16 грн.

Крім того, внаслідок порушення
відповідачем п. 2 Постанови Кабінету
Міністрів України № 414 від 15.06.1994 на
користь ОСОБА_6 було неправомірно
виплачено: 413,41 грн. відпускних, 274,06 грн.
у зв'язку із тимчасовою втратою
працездатності, 1925,13 грн. внесків до
державних цільових фондів.

Стосовно головного бухгалтера
відповідача ОСОБА_7, перевіркою
встановлено, що в порушення п. 5
Постанови КМУ від 15.06.1994 № 414 на користь
вказаної посадової особи було
безпідставно виплачено 20 020,22 грн.
надбавки до заробітної плати.
Внаслідок не дотримання вимог п. 2.4
«Положення про преміювання
працівників», що є додатком до
Колективного договору, на користь
ОСОБА_7 було виплачено 19828,35 грн. премій,
внаслідок чого також безпідставно
перераховано до державних цільових
фондів 16534,57 грн.

Суцільною ревізією відповідності сум
нарахованої до виплати заробітної
плати фактично виплаченій (зазначеній
у відомостях на перерахування коштів
на карткові рахунки в установах банків)
встановлено, що в порушення ст. 2 Закону
України «Про оплату праці», ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» у
березні 2013 проведено виплату
заробітної плати звільненим
працівникам у завищеному обсязі на
загальну суму 18 000 грн.

Ревізією дотримання законодавства при
нарахуванні та здійсненні виплат
заробітної плати працівникам за час
відпустки встановлено, що в порушення
п. 10 Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 08.02.1995 № 100, відповідачем проведено
нарахування відпускних з урахуванням
коригуючого коефіцієнта, в той час як у
розрахунковому періоді підвищення
тарифних ставок і посадових окладів на
підприємстві, в установі, організації
відповідно до актів законодавства не
проводилось.

В період з 01.05.2011 по 28.02.2012 відповідачем
зайво нараховано та перераховано збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування на виплату одноразової
допомоги працівникам, які виходять на
пенсію згідно законодавством та
колективним договором, на яку не
нараховується обов'язкове державне
пенсійне страхування та яка не
враховуються при обчисленні
середньомісячної заробітної плати для
призначення пенсій, що призвело до
завищення адміністративних витрат на
загальну суму 979,56 грн.

Крім того, за період, що підлягав
ревізії, Концерном видавались
безвідсоткові позички працівникам
згідно до п. 7.14 та п. 7.13 Колективних
договорів та відповідно до договорів,
укладених працівником (Позичальник) з
Концерном (Кредитор) з терміном
погашення до одного року в розмірі
трьох посадових окладів.

Станом на час проведення перевірки
контролюючим органом встановлено не
повернення раніше наданих позичок
всього в сумі 5848,04 грн.

Ревізією відповідності сплаченої
вартості товарів, робіт та послуг
умовам укладених договорів,
відповідність кількості та
асортименту отриманих товарів, робіт
та послуг умовам договорів,
встановлено проведення зайвих виплат
внаслідок завищення обсягу наданих
послуг у сумі 167 576,93 грн.

На підставі акту ревізії та з метою
усунення виявлених під час про ведення
контрольного заходу порушень,
Державною фінансовою інспекцією
України винесено вимогу № 06-14/1410 від
24.10.2013, якою Концерн радіомовлення,
радіозв'язку та телебачення
зобов'язано виконати пункти 2, 4 - 20
вимоги.

Позиція відповідача зводиться до того,
що оскільки Концерном радіомовлення,
радіозв'язку та телебачення після
проведення ревізії було направлено ряд
листів - вимог (а.с. 32 - 47 Том І) на
колишніх працівників з вимогами про
перерахування (повернення) коштів,
відповідач вважає себе вільним від
відповідальності за виявлені під час
проведення перевірки порушення, як
особа, що вчинила всі можливі дії з
метою відшкодування збитків, завданих
Концерну.

Окружний адміністративний суд міста
Києва відхиляє такі твердження
відповідача як належні та допустимі
докази необґрунтованості заявлених
позовних вимог, оскільки посадовими
особами відповідача не вчинено жодних
дій претензійно - позовного характеру з
метою повернення Концерну коштів в
судовому порядку, а направлення листів
- вимог не призвело до повернення
коштів. Іншого судом з огляду на
письмові докази, наявні в матеріалах
справи, не встановлено.

Посилання представника відповідача на
помилковість викладених в акті ревізії
порушень та, як наслідок,
неправомірність вимоги № 06-14/1410 від
24.10.2013 судом також відхиляються, адже
Кодекс адміністративного судочинства
України не містить в собі інституту
зустрічного позову, а Концерном
радіомовлення, радіозв'язку та
телебачення не надано доказів
звернення до суду з адміністративним
позовом до Державної фінансової
інспекції України про визнання
протиправною та скасування вимоги №
06-14/1410 від 24.10.2013.

Крім того, вирішуючи спір по суті
заявлених позовних вимог, Окружний
адміністративний суд міста Києва
зазначає наступне.

Нормативно-правовим актом, який
визначає правові та організаційні
засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні, є Закон
України «Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» від 26.01.1993 № 2939-ХІІ (надалі -
Закон № 2939).

Так, ч. 1 ст. 1 Закону № 2939 встановлено, що
здійснення державного фінансового
контролю забезпечує центральний орган
виконавчої влади, уповноважений
Президентом України на реалізацію
державної політики у сфері державного
фінансового контролю.

Відповідно до Положення про Державну
фінансову інспекцію України,
затвердженого Указом Президента
України від 23.04.2011 № 499/2011 (надалі -
Положення № 499/2011), таким органом є
Держфінінспекція України.

Підпунктом 1 п. 4 Положення № 499/2011
передбачено, що Держфінінспекція
України відповідно до покладених на
неї завдань здійснює державний
фінансовий контроль, у тому числі, за
використанням і збереженням державних
фінансових ресурсів, необоротних та
інших активів, правильністю визначення
потреби в бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів.

Відповідно до пп. 5 п. 6 Положення № 499/2011,
Держфінінспекція України для
виконання покладених на неї завдань
має право в установленому порядку
здійснювати державний фінансовий
контроль, зокрема, шляхом проведення
інспектування у формі планових та
позапланових ревізій певного
комплексу чи окремих питань
фінансово-господарської діяльності
підприємств, установ та організацій,
визначених у пп. 1 п. 4 цього Положення.

Разом з тим, Держфінінспекція України
здійснює свої повноваження
безпосередньо та через територіальні
органи в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі,
районах, містах або міжрайонні,
об'єднані в районах та містах
територіальні органи, головних
інспекторів у районах та містах (п. 7
Положення № 499/2011).

Частиною 3 ст. 2 Закону № 2939 передбачено,
що порядок проведення органом
державного фінансового контролю
державного фінансового аудиту,
інспектування та перевірок державних
закупівель установлюється Кабінетом
Міністрів України.

Порядок проведення інспектування
Державною фінансовою інспекцією, її
територіальними органами,
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 20.04.2006 № 550
(надалі - Порядок № 550), визначає
процедуру проведення інспектування в
міністерствах та інших органах
виконавчої влади, державних фондах,
бюджетних установах і у суб'єктів
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах і в
організаціях, які отримують
(отримували в період, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
період, який перевіряється) державне чи
комунальне майно (далі - підконтрольні
установи), а на підставі рішення суду - в
інших суб'єктів господарювання.

Приписами п. 4 Порядку № 550 встановлено,
що інспектування Держфінінспекцією
України здійснюється шляхом
проведення планових та позапланових
виїзних ревізій.

Згідно п. 35 Порядку № 550, результати
ревізії оформляються актом. Виявлені
допущені об'єктом контролю порушення
законодавства, контроль за дотриманням
якого віднесено до компетенції
контролюючого органу, фіксуються в
констатуючій частині акта ревізії з
обов'язковим посиланням на норми
законів чи інших нормативно-правових
актів, які порушено, та зазначенням
винних у їх допущенні осіб.

Актом перевірки встановлено, що
внаслідок неправомірних дій та
бездіяльності з повернення коштів
Державі завдано збитків більш ніж на 322
тис. грн.

За правилами пунктів 45, 46 Порядку № 550, у
міру виявлення ревізією порушень
законодавства посадові особи органу
державної контрольно-ревізійної
служби, не чекаючи закінчення ревізії,
мають право усно рекомендувати
керівникам об'єкта контролю
невідкладно вжити заходів для їх
усунення та запобігання у подальшому.
Якщо ж вжитими в період ревізії
заходами не забезпечено повне усунення
виявлених порушень, контролюючим
органом у строк не пізніше ніж 10
робочих днів після реєстрації акта
ревізії, а у разі надходження
заперечень (зауважень) до нього - не
пізніше ніж 3 робочих дні після
надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Таке правило відповідає положенням
статті 10 Закону № 2939-XII, пункт 7 якого
закріплює право контролюючого органу
пред'являти керівникам та іншим
службовим особам підконтрольних
установ, що ревізуються, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження і
використання державної власності та
фінансів.

Оскільки відповідачем не надано жодних
доказів щодо скасування вимоги
позивача в судовому порядку, а
зазначена вимога є обов'язковою для
виконання і не виконана відповідачем,
то позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Частиною другою статті 19 Конституції
України встановлено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Беручи до уваги вищенаведене в
сукупності, проаналізувавши матеріали
справи та надані сторонами докази, суд
дійшов до висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та відповідно такими,
що підлягають задоволенню.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71,
160-163, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги Державної
фінансової інспекції України
задовольнити повністю.

2. Зобовязати Концерн
радіомовлення, радіозв'язку і
телебачення виконати пункти 2, 4 - 20
вимоги Держфінінспекції від 24.10.2013
№06-14/1410

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленим статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя
К.М.
Кобилянський

Судді
Б.В. Санін

Т.О. Скочок