Справа № 803/151/13-а
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 р.
Справа № 876/4798/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Костіва М.В.,

суддів
Шавеля Р.М., Савицької Н.В.

за участю секретаря судового засідання
Бєлкіної Н.І.

представника позивача
Капаловської Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Волинської
області ДПС на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
13.02.2013 р. у справі №803/151/13-а за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Волинської
області ДПС про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення,

встановив:

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 13.02.2013р. у
справі №803/151/13-а за позовом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_3 до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Волинської області ДПС про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,
позов було задоволено, постановлено
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Волинської
області Державної податкової служби
№ від 13.11.2012 р.

В апеляційній скарзі скаржник
просить постанову суду скасувати та
відмовити у позові. Апеляційна скарга
мотивована неврахуванням висновків
акту перевірки, факту відсутності
товару - кутників у залишках
товарно-матеріальних цінностей.

В судовому засіданні представник
представник позивача позов заперечив
за безпідставністю з мотивів,
зазначених у запереченні. Посилається
на помилковість висновків скаржника
щодо кількості придбаних позивачем
кутників, ціни їх реалізації, стверджує
про списання частини кутників, які
виявились непридатними для реалізації.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши
матеріали справи та апеляційну скаргу
в межах наведених у ній доводів,
колегія суддів дійшла висновку, що в
задоволенні апеляційної скарги слід
відмовити з наступних підстав.

Як правильно встановив суд першої
інстанції, позивач зареєстрований як
суб'єкт господарювання виконавчим
комітетом Луцької міської ради
Волинської області 02.04.2003 року.

В період з 19.09.2012 року по 09.10.2012 року
Луцькою ОДПІ проведено документальну
планову виїзну перевірку дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи - підприємця ОСОБА_3 за період з
01.01.2010 року по 31.12.2011 року, за
результатами якої 16.10.2012 року складено
акт №5330/17-2/, яким зафіксовано
порушення позивачем пункту 185.1
статті 185, пункту 187.1 статті 187 ПК
України, в результаті чого підлягає
донарахуванню податок на додану
вартість в сумі 43077 грн., а саме: за
грудень 2011 року на суму 43077 грн. Листом
Луцької ОДПІ №7563/3/17-2 від 08.11.2012 року
були відхилені заперечення позивача на
вказаний акт.

На підставі акту перевірки
№5330/17-2/ від 16.10.2012 року Луцькою
ОДПІ винесено податкове
повідомлення-рішення № від 13.11.2012
року, яким за порушення пункту 185.1
статті 185, пункту 187.1 статті 187 ПК
України позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг) в
розмірі 53846,25 грн., з них: за основним
платежем 43077 грн., 10260,25 грн. - штрафних
(фінансових) санкцій. Штрафні
(фінансові) санкції застосовані
відповідно до пункту 123.1 статті 123 ПК
України. За наслідками
адміністративного оскарження
зазначене податкове
повідомлення-рішення було залишено без
змін.

При вирішенні справи суд першої
інстанції підставно виходив з того, що
перевіркою позивача, проведеною
Луцькою ОДПІ, встановлено розбіжність
в залишках товарно-матеріальних
цінностей станом на 31.12.2011 року, а саме:
кутників в кількості 90880 метрів
погонних по ціні 2,84 грн. за 1 метр
погонний, і в зв'язку з цим було
зроблено висновок про їх реалізацію
позивачем в періоді, що перевірявся, на
загальну суму 258462, в тому числі ПДВ - 43077
грн., що призвело до заниження у
декларації за грудень 2011 року
податкових зобов'язань з ПДВ на 43077 грн.,
тобто, підставою для збільшення
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість за грудень 2011 року були
висновки Луцької ОДПІ про відсутність
товару в залишку на складі позивача у
кількості 90880 метрів погонних.

Відповідно до пункту 185.1. статті 185 ПК
України об'єктом оподаткування є
операції платників податку з: а)
постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю; б)
постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу; в) ввезення товарів на митну
територію України; г) вивезення товарів
за межі митної території України; ґ)
виключено; е) постачання послуг з
міжнародних перевезень пасажирів і
багажу та вантажів залізничним,
автомобільним, морським і річковим та
авіаційним транспортом. Пунктом 187.1.
статті 187 ПК України визначено, що датою
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів/послуг вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше: а)
дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; б) дата відвантаження товарів,
а в разі експорту товарів - дата
оформлення митної декларації, що
засвідчує факт перетинання митного
кордону України, оформлена відповідно
до вимог митного законодавства, а для
послуг - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
платником податку.

Судом першої інстанції підставно, на
основі матеріалів справи встановлено,
що на розбіжність кількості
товарно-матеріальних цінностей в
залишках вплинула різниця між
кількістю придбаного товару, яку
зазначив позивач, а саме: 139480 метрів
погонних та кількістю придбаного
товару, наведену податковим органом в
акті за результатами перевірки, а саме:
139780 метрів погонних, а також
невідображення кутників у таблиці
залишків товарно-матеріальних
цінностей на складі станом на 31.12.2011
року, яка надавалась позивачем під час
проведення перевірки.

Так, позивачем в період з 01.10.2010 року по
31.12.2011 року було придбано
товарно-матеріальні цінності - кутники
в кількості 139180 метрів погонних на
загальну суму 308964 грн., що
підтверджується відповідними
видатковими накладними, що
відповідають вимогам частини 1 статті 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні».

Відповідачем не було доведено суду як
першої, так і апеляційної інстанції
факт придбання позивачем кутників у
більшій кількості, зазначеній в акті
перевірки - 139780 метрів погонних. Не
доведено також ціну кутників 2,84 грн. за
1 метр погонний, розраховану податковим
органом та загальну суму
нереалізованого в звітному періоді
товару - 258462,00 грн., в тому числі ПДВ -
43077,00 грн. Відтак, з матеріалів справи
слідує, що позивачем в періоді, що
перевірявся, було реалізовано
товарно-матеріальні цінності в
кількості 48900 метрів погонних.

З акту № від 13.11.2012 року
вбачається, що позивачем під час
проведення перевірки представлено
залишки товарно-матеріальних
цінностей на складі станом на 31.12.2011
року, в яких кутники помилково
відсутні. Скоригована таблиця залишків
надавалась відповідачу після
виявлення помилки, та додавалась до
заперечень і скарг, проте не була
взята ним до уваги. Залишок кутників на
кінець періоду, що перевірявся,
становив 90280 метрів погонних, що
підтверджується скоригованою таблицею
залишків товару станом на 31.12.2011 р.
Скаржник не заперечував змісту
зазначеної таблиці. Це ж
підтверджується видатковими
накладними №РН-0000050 від 29.02.2012 року -
продаж кутників в кількості 59280 метрів
погонних на загальну суму 14227200 грн., в
тому числі ПДВ - 23712,00 грн. та №РН-0000080
від 28.03.2012 року - в кількості 18000, 8800 та 3600
метрів погонних на загальну суму 72960,00
грн., в тому числі ПДВ - 12160,00 грн., з яких
вбачається, що кутники в кількості 89680
метрів погонних були реалізовані
позивачем в наступних податкових
періодах. Разом з тим, позивачем було
відображено дані операції з реалізації
товару в податковому обліку, що
підтверджується податковими
накладними №19 від 29.02.2012 року та №13 від
28.03.2012 року. Частина кутників в
кількості 600 метрів погонних виявилась
не придатною для використання та була
списана позивачем, що підтверджується
актом списання №СпТ-000001 від 10.01.2012 року.
Відтак, підставним є висновок суду
першої інстанції про наявність залишку
кутників на кінець періоду, який
перевірявся, в кількості 90280 метрів
погонних.

У відповідності до пункту 123.1 статті 123
Податкового кодексу України у разі,
якщо контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків
на підставах, визначених
підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, -
тягне за собою накладення на
платника податків штрафу в розмірі
25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування. При
повторному протягом 1095 днів визначенні
контролюючим органом суми податкового
зобов'язання з цього податку,
зменшення суми бюджетного
відшкодування тягне собою накладення
на платника податків штрафу у розмірі
50% суми нарахованого податкового
зобов'язання, завищеної суми
бюджетного відшкодування. Зважаючи на
недоведеність факту заниження
позивачем податкових зобов'язань з
податку на додану вартість у сумі 43077,00
грн., застосування до нього штрафних
санкцій є необґрунтованим.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відтак, оскаржувана постанова
відповідає закону та матеріалам
справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Волинської області ДПС залишити без
задоволення, а постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
13.02.2013 р. у справі №803/151/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили
негайно після проголошення та може
бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20-ти днів після набрання нею
законної сили, а уразі складення такої
в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України,
протягом того ж строку з часу складення
в повному обсязі.

Головуючий суддя
Костів М.В.

Судді
Шавель Р.М.

Савицька Н.В.

Повний текст ухвали складений 25.07.2014
року.