Справа № 803/1483/14
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 року Справа № 803/1483/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Волдінера Ф.А.,

при секретарі судового засідання
Шафранюк І.Ф.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Лапківа А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління охорони, використання і
відтворення водних біоресурсів та
регулювання рибальства у Волинській
області про скасування наказу,
поновлення на посаді та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, стягнення заробітної плати за
час роботи,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до
Управління охорони, використання і
відтворення водних біоресурсів та
регулювання рибальства у Волинській
області (далі - Волиньрибоохорона) про
скасування наказу від 27.06.2014 року №
40-О/С, поновлення на посаді та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, а також стягнення заробітної
плати за час роботи, коли заробітна
плата не нараховувалась у зв'язку із
складанням актів про відсутність на
роботі без поважних причин.

Позов обґрунтовано наступним. Наказом
відповідача від 27.06.2014 року № 40-О/С
позивача звільнено з посади головного
державного інспектора відділу охорони
водних біоресурсів Волиньрибоохорони
за прогул - відсутність на роботі без
поважних причин більше трьох годин
протягом робочого дня 23 червня 2014 року
і систематичні прогули - відсутність на
роботі без поважних причин більше
трьох годин щоденно протягом робочих
днів 12.05.2014 року, 13.05.2014 року, 14.05.2014 року,
15.05.2014 року, 26.05.2014 року 02.06.2014 року, 10.06.2014
року, 11.06.2014 року, 12.06.2014 року, що
встановлено актом про проведення
службового розслідування від 27.06.2014
року № 5.

Позивач вважає оскаржуваний наказ
протиправним оскільки він не
відповідає фактичним обставинам і
винесений всупереч чинному
законодавству України.

Так, висновки викладені в акті про
проведення службового розслідування
від 27.06.2014 року №5 щодо відсутності
позивача на роботі більше трьох годин
протягом робочих днів 12.05.2014 року, 13.05.2014
року, 14.05.2014 року, 15.05.2014 року, 26.05.2014 року
02.06.2014 року, 10.06.2014 року, 11.06.2014 року,
12.06.2014 року ґрунтуються на інформації
наданій компанією «Київстар» про
місцезнаходження мобільного телефону
позивача, однак ця інформація не може
бути доказом місця перебування
останнього, оскільки цим телефоном
користуються і інші члени сім'ї
позивача. Окрім того, телефонний номер
є приватною власністю позивача, а тому
вказана інформація отримана всупереч
вимогам законодавства.

23.06.2014 року позивач перебував в
Шацькому районному суді, де разом з
головним державним інспектором
відділу охорони водних біоресурсів
Волиньрибоохорони ОСОБА_9
ознайомлювались з матеріалами справ
про адміністративні правопорушення, що
були надісланні управлінням
Волиньрибоохорони та розглянуті судом
у першому півріччі 2014 року, що
підтверджується довідкою Шацького
районного суду Волинської області від
04.07.2014 року № 1971/03-13/14. Відтак,
відсутність позивача на робочому місці
не може бути розцінена як прогул,
оскільки він перебував на роботі.

Окрім того, позивач вказує на те, що на
проведення службової перевірки має
бути виданий наказ про її проведення,
однак на час проведення перевірки
такий наказ не був наданий позивачу.
Усі акти про відсутність на робочому
місці складені 27.06.2014 року в один день і
не за місцем вчинення правопорушення, а
за висновками акта про службове
розслідування.

З наведених підстав позивач просив
позов задовольнити.

У письмовому запереченні відповідач
адміністративний позов не визнає і на
обґрунтування своєї позиції надав
наступні пояснення. 23.06.2014 року
рейдовою групою з числа працівників
Волиньрибоохорони було встановлено
факт відсутності у службовому
приміщенні за адресою: м. Любомль, вул.
Володимирська, 49 а, де був зобов'язаний
здійснювати прийом громадян на
підставі наказу Волиньрибоохорони від
01.02.2013 року № 40-В/Д. Позивач прибув на
територію Шацької рибоохоронної
дільниці в с. Світязь о 13.00 годині після
запрошення їх з ОСОБА_9 по службовому
телефону через 15-20 хвилин після
дзвінка. В цей час позивач не перебував
на лікарняному та не знаходився в
рибоохоронному рейді. Зазначені
обставини зафіксовані актом від 23.06.2014
року. Позивач від надання пояснень та
підписання акта відмовився.

Після встановлення вказаних обставин
начальником Волиньрибоохорони
доручено координатору корпорації
Волиньрибоохорони отримати офіційну
інформацію про місцезнаходження та
дзвінки з абонентського службового
номеру телефону позивача, що належить
корпорації Волиньрибоохорона у ПрАТ
«Київстар». 23.06.2014 року ця інформація
була надана начальнику
Волиньрибоохорони.

З метою об'єктивного вивчення всіх
фактів відсутності позивача на
робочому місці протягом робочого часу
було видано розпорядження № 9 від 23.06.2014
року «Про проведення службового
розслідування» та створено відповідну
комісію. Позивача було повідомлено про
початок службового розслідування.
Комісією з проведення службового
розслідування було призупинено його
проведення і призначено на 27.06.2014 року.
Вранці 27.06.2014 року позивача було
ознайомлено під підпис з
розпорядженням № 9 від 23.06.2014 року.

За результатами службового
розслідування було встановлено факти
відсутності позивача на робочому місці
протягом робочих днів 12.05.2014 року, 13.05.2014
року, 14.05.2014 року, 15.05.2014 року, 26.05.2014 року
02.06.2014 року, 10.06.2014 року, 11.06.2014 року,
12.06.2014 року та 23.06.2014 року.

Позивач був ознайомлений з
результатами розслідування однак від
підписання складених актів та дачі
пояснень відмовився.

За результатами службового
розслідування отримано погодження
профкому Профспілкової організації
працівників рибоохорони Волині на
звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 4
статті 40 КЗпП України за прогул 23
червня 2014 року та систематичні прогули
протягом робочих днів 12.05.2014 року, 13.05.2014
року, 14.05.2014 року, 15.05.2014 року, 26.05.2014 року
02.06.2014 року, 10.06.2014 року, 11.06.2014 року,
12.06.2014 року.

Приймаючи наказ про звільнення
позивача враховано показники роботи
позивача, застосування заходів
дисциплінарного впливу.

Відповідач вважає, що повно і
об'єктивно встановлено обставини, що
стали підставою для звільнення
позивача, а також дотримано процедуру
звільнення, а тому відсутні підстави
для задоволення позову.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача адміністративний
позов підтримали з підстав у ньому
викладених та просили суд позовні
вимоги задовольнити повністю.

Представники відповідача в судовому
засіданні адміністративний позов не
визнали з підстав наведених в
письмовому запереченні та просили суд
в задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, показання свідків,
дослідивши подані суду письмові
докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що адміністративний
позов підлягає до задоволення
частково.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
призначений на посаду головного
державного інспектора відділу охорони
водних біоресурсів Управління охорони,
використання і відтворення водних
біоресурсів та регулювання рибальства
у Волинській області наказом від 02.01.2013
року за № 7-О/С. Наказом начальника
Волиньрибоохорони від 27.06.2014 року №
40-О/С ОСОБА_1 звільнений із займаної
посади з 27.06.2014 року на підставі пункту 4
статті 40 Кодексу законів про працю
України за прогул - відсутність на
роботі без поважних причин більше
трьох годин протягом робочого дня
23.06.2014 року і систематичні прогули -
відсутність на роботі без поважних
причин більше трьох годин щоденно
протягом робочих днів 12.05.2014 року, 13.05.2014
року, 14.05.2014 року, 15.05.2014 року, 26.05.2014 року
02.06.2014 року, 10.06.2014 року, 11.06.2014 року,
12.06.2014 року.

Підставою для звільнення позивача
слугували висновки акта про проведення
службового розслідування від 27.06.2014
року № 5.

Із вказаного акту вбачається, що
комісією з проведення службового
розслідування вивчено акт від 23.06.2014
року № 1 про відсутність головних
державних інспекторів відділу охорони
водних біоресурсів Волиньрибоохорони
ОСОБА_9 та ОСОБА_1 на робочому місці та
не проведення прийому громадян 23.06.2014
року, також проаналізовано інформацію
ПрАТ «Київстар» відносно службових
номерів телефонів цих працівників і на
підставі цієї інформації складено акти
про їх відсутність на робочому місці,
зокрема, позивача протягом робочих
днів 12.05.2014 року, 13.05.2014 року, 14.05.2014 року,
15.05.2014 року, 26.05.2014 року 02.06.2014 року, 10.06.2014
року, 11.06.2014 року, 12.06.2014 року.

На підставі встановлених службовим
розслідуванням обставин та висновків
акта про проведення службового
розслідування прийнято оскаржуваний
наказ про звільнення позивача з посади.

Суспільні відносини, пов'язані зі
створенням правових, організаційних,
економічних та соціальних умов
реалізації громадянами України права
на державну службу, регулює Закон
України «Про державну службу».

Згідно зі статтею 30 зазначеного Закону
до державних службовців можуть бути
застосовані як загальні підстави
припинення державної служби, визначені
Кодексом законів про працю України, так
і підстави, визначені цим законом.

Прогул, як підстава звільнення
передбачено приписами статті 40 Кодексу
законів про працю України (надалі -
Кодекс). Відповідно до пункту 4 частини 1
цієї норми, трудовий договір, укладений
на невизначений строк, а також
строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть
бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом, зокрема, у
випадку прогулу (в тому числі
відсутності на роботі більше трьох
годин протягом робочого дня) без
поважних причин.

Дана норма Кодексу може бути
застосована лише за умов доведеності
відсутності поважних причин
нез'явлення працівника на роботі як
протягом усього робочого дня, так і
більше трьох годин безперервно або
сумарно протягом робочого дня.

З наказу від 08.01.2014 року № 3-В/Д «Про
структуру Волиньрибоохорони»,
вбачається, що ОСОБА_1 здійснював свої
функціональні обов'язки в складі
Шацької рибоохороної дільниці із зоною
відповідальності Любомльській район,
місцерозташування: Шацький район, с.
Світязь, вул. Приозерна.

Відповідно до Правил внутрішнього
трудового розпорядку, затверджених
наказом від 09.01.2013 року № 31-В/Д, робочий
день працівників Волиньрибоохорони
триває з 8.30 години до 17.30 години з
понеділка по четвер та з 8.30 години до
16.15 години в п'ятницю.

Наказом від 01.02.2013 року № 40-В/Д «Про
громадську приймальну
Волиньрибоохорони та графік прийому
громадян» з додатками визначено, що
ОСОБА_1 зобов'язаний здійснювати прийом
громадян щопонеділка з 10.00 години до 13.00
години в службовому приміщенні за
адресою: м. Любомль, вул.
Володимирівська, 49 а.

ОСОБА_1 був ознайомлений із вказаними
наказами, що підтверджується особистим
підписом позивача на наказах та не
заперечується останнім.

Таким чином, з огляду на вказані вище
розпорядчі акти Волиньрибоохорони
позивач 23.06.2014 року (понеділок) з 10.00
години до 13.00 години мав здійснювати
прийом громадян в службовому
приміщенні за адресою: м. Любомль, вул.
Володимирівська, 49 а.

Судом встановлено, що 23.06.2014 року під
час проведення рибоохоронного рейду на
території Шацького та Любомльського
районів, який проводився на підставі
Плану-наказу № 240, рейдова група в
складі працівників Волиньрибоохорони
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, прибула близько
8.00 години ранку до службового
приміщення Волиньрибоохорони за
адресою: м. Любомль, вул.
Володимирівська, 49 а. За вказаною
адресою ОСОБА_1 не було. Після цього
ОСОБА_8 та ОСОБА_7 поїхали до
місцерозташування Шацької
рибоохороної дільниці
Волиньрибоохорони за адресою: с.
Світязь, вул. Приозерна. При цьому
ОСОБА_6 залишився в м. Любомль, за
місцерозташуванням службового
приміщення Волиньрибоохорони.
Прибувши до місцерозташування Шацької
рибоохороної дільниці ОСОБА_8 та ОСОБА_7
не виявили там ОСОБА_1

Вказані обставинами підтверджуються
показанням допитаних в якості ОСОБА_7,
ОСОБА_6 та ОСОБА_1, ОСОБА_9

За твердженням ОСОБА_7 він
зателефонував ОСОБА_9 на службовий
телефон близько 13.00 години, після чого
приблизно через 15-20 хвилин до
службового приміщення
Волиньрибоохорони в с. Світязь
приїхали ОСОБА_9 разом з ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_9 та ОСОБА_1 стверджують, що
телефонний дзвінок від ОСОБА_7 мав
місце близько 11.30 години, після чого
вони прибули приблизно через 15 хвилин.

Суд бере до уваги покази ОСОБА_9 та
ОСОБА_1, оскільки показання ОСОБА_7
нічим більше не підтверджуються. В
подальшому показання свідків
розбіжностей не містять.

Після прибуття на місцерозташування
Шацької рибоохороної дільниці ОСОБА_9
та ОСОБА_1, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було
складено акт № 1 про відсутність на
робочому місці ОСОБА_9 та ОСОБА_1, а
також акт № 1 відмови від підпису та
дачі пояснень ОСОБА_9 та ОСОБА_1

ОСОБА_9 та ОСОБА_1 підтверджують факт їх
відмови від підпису акту про
відсутність на робочому місці та дачі
відповідних пояснень.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повернулись до
службового приміщення
Волиньрибоохорони в м. Любомль
приблизно о 15-16 годині, де вказані акти
підписав ОСОБА_6

ОСОБА_9 та ОСОБА_1 в своїх показаннях
стверджують, що вони з 09.00 години до
дзвінка ОСОБА_7 о 11.30 год. перебували в
приміщенні Шацького районного суду
Волинської області де ознайомлювались
з матеріалами справ про
адміністративні правопорушення, що
були надісланні управлінням
Волиньрибоохорони та розглянуті судом
у першому півріччі 2014 року, що
підтверджується довідкою Шацького
районного суду Волинської області від
04.07.2014 року № 1971/03-13/14.

Однак, суд ставиться критично до цих
показань оскільки з дослідженої в
судовому засіданні довідки від 04.07.2014
року № 1971/03-13/14 не вбачається, що ОСОБА_9
та ОСОБА_1 ознайомлювались з
матеріалами справи саме 23.08.2014 року.

Також, в судовому засіданні була
досліджена надана позивачем копія
заяви ОСОБА_9 про ознайомлення з
матеріалами справи від 20.06.2014 року, з
якої вбачається, що запис про
перебування у суді 23.06.2014 року з 9.30
години до 11:30 години вчинений ОСОБА_9
власноручно, при цьому у судовому
засіданні позивач і свідок ОСОБА_9.
стверджували, що у суді були з 9.00
години, що вказує на розбіжність в
доказах.

Відтак, суд дійшов висновку, що
перебування позивача 23.06.2014 року в
Шацькому районному суді Волинської
області не доведено належними
доказами, а тому наведені позивачем
причини його відсутності на роботі не
беруться судом до уваги та не можуть
бути визнані поважними.

Окрім того, суд не бере до уваги доводи
позивача та його представника, що акт №
1 від 23.14.2014 року про відсутність на
робочому місці ОСОБА_9, ОСОБА_1
складений з порушенням вимог чинного
законодавства, оскільки відповідачем
не видавались будь-які розпорядчі акти
про проведення перевірки позивача та
ОСОБА_9, а також, що вказаний акт є
незаконний, оскільки ОСОБА_6 не був
присутній при його складанні і
підписав його значно пізніше.

Жодним нормативно-правовим актом не
передбачено такої обов'язкової умови
складання акту про відсутність
працівника на роботі, як попередньо
призначена цільова перевірка. Відтак,
складання такого акту за фактом
виявлення відсутності працівника
повністю відповідає змісту
відповідних правовідносин та не
порушує вимог чинного законодавства.

Чинним законодавством також не
визначено обов'язковий кількісний
склад комісії, якою, шляхом складання
відповідного акту, зафіксовано
відсутність працівника на роботі.

В даному випадку, перебування ОСОБА_6 за
місцерозташуванням службового
приміщення Волиньрибоохорони в м.
Любомль з 08.00 години до 15.00 години
підтверджує відсутність позивача на
робочому місці у вказаний час. Відтак,
суд дійшов висновку, що підписання акту
про відсутність позивача на робочому
місці ОСОБА_6 в м. Любомль обумовлено
фактичними обставинами, а тому лише
підтверджує доказове значення акту № 1
від 23.06.2014 року.

З наведеного вище вбачається, що 23.06.2014
року позивач фактично не перебував на
роботі більше трьох годин підряд - з 8.30
години до 11.45 години. Разом з тим,
перевіряючи поважність причин
відсутності на робочому місці судом
встановлено, що 23.06.2014 року позивач не
перебував на листку непрацездатності,
у відпустці чи у відрядженні, не мав
відгулу, про що свідчить табель обліку
робочого часу за червень 2014 року, також
позивач не перебував в рибоохоронному
рейді. Позивачем зазначені обставини
не заперечуються.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов
переконливого висновку про те, що
позивач 23.06.2014 року був відсутній на
роботі більше трьох годин підряд без
поважних причин, що є підставою для
звільнення ОСОБА_1 за пунктом 4 статті 40
Кодексу законів про працю України.

Водночас, з акту про проведення
службового розслідування від 27.06.2014
року № 5 вбачається, що службовим
розслідуванням встановлено
відсутність позивача на роботі без
поважних причин більше трьох годин
щоденно протягом робочих днів 12.05.2014
року, 13.05.2014 року, 14.05.2014 року, 15.05.2014 року,
26.05.2014 року 02.06.2014 року, 10.06.2014 року, 11.06.2014
року, 12.06.2014 року.

Вказані висновки базуються на
інформації наданої ПрАТ «Київстар» про
місцеперебування та дзвінки з
абонентського службового номеру
телефону, яким користується позивач.

Однак, вказана інформація не є належним
доказом відсутності позивача на
роботі, оскільки нею підтверджується
лише місцеперебування сім-карти з
відповідним номером, а не володільця
телефону. Відтак, висновки службового
розслідування щодо відсутності
позивача на роботі без поважних причин
більше трьох годин щоденно протягом
робочих днів 12.05.2014 року, 13.05.2014 року,
14.05.2014 року, 15.05.2014 року, 26.05.2014 року 02.06.2014
року, 10.06.2014 року, 11.06.2014 року, 12.06.2014 року
зроблено без дослідження всіх
обставин, які мають значення для
прийняття рішення, що свідчить про
необґрунтованість прийнятого рішення.

Разом з тим, наявність одного факту
прогулу 23.06.2014 року є достатньою і
самостійною підставою для розірвання
трудового договору з позивачем за
ініціативою роботодавця на підставі
пункту 4 статті 40 Кодексу законів про
працю України.

Вирішуючи спір судом також взято до
уваги, що звільнення за пунктом 4
частини першої статті 40 Кодексу
законів про працю України є
дисциплінарним стягненням і
допускається з додержанням правил,
встановлених для застосування таких
стягнень. Така ж позиція викладена у
пункті 22 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 06 листопада 1992 року № 9
«Про практику розгляду судами трудових
спорів», згідно з яким у справах про
поновлення на роботі осіб, звільнених
за порушення трудової дисципліни,
судам необхідно з'ясувати, в чому
конкретно проявилось порушення, що
стало приводом до звільнення, чи могло
воно бути підставою для розірвання
трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8
статті 40 і пунктом 1 статті 41 Кодексу
законів про працю України, чи додержані
власником або уповноваженим ним
органом передбачені статтями 147-1, 148, 149
Кодексу законів про працю України
правила і порядок застосування
дисциплінарних стягнень.

Відповідно до статті 147-1 Кодексу
законів про працю України
дисциплінарні стягнення
застосовуються органом, якому надано
право прийняття на роботу (обрання,
затвердження і призначення на посаду)
даного працівника.

З наявної в матеріалах справи
посадової інструкції головного
державного інспектора відділу охорони
водних біоресурсів вбачається, що
призначення на посаду та звільнення з
посади здійснюється наказом
начальника управління. Отже,
повноваження на звільнення ОСОБА_1 у
начальника Волиньрибоохорони наявні.
Таке звільнення відбулося шляхом
видачі відповідного наказу.

За правилами статті 148 Кодексу законів
про працю України дисциплінарне
стягнення застосовується власником
або уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше шести місяців з дня
вчинення проступку.

Зазначені строки відповідачем при
звільненні ОСОБА_1 дотримані.

Частинами першою, третьою статті 149
Кодексу законів про працю України
встановлено, що до застосування
дисциплінарного стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
зажадати від порушника трудової
дисципліни письмові пояснення. При
обранні виду стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника.

З матеріалів справи слідує, що будь-які
пояснення при складанні акта про
відсутність на робочому місці від
23.06.2014 року, так і при проведенні
службового розслідування, після
ознайомлення з актом про проведення
службового розслідування по суті
позивач не надав, що засвідчено актами
про відмову від підпису та надання
пояснень. У судовому засіданні сам
позивач не заперечує того, що пояснення
не надав і отримувати акти відмовлявся.

Суд відхиляє доводи позивача і його
представника щодо неналежної
організації службового розслідування,
оскільки відповідно до Порядку
проведення службового розслідування
стосовно осіб, уповноважених на
виконання функцій держави або
місцевого самоврядування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 13.06.2000 року № 950,
рішення щодо проведення службового
розслідування приймається керівником
органу, в якому працює зазначена особа;
рішенням щодо проведення службового
розслідування визначається голова
комісії з проведення службового
розслідування, інші члени комісії, мета
і дата початку та закінчення
службового розслідування; за
результатами службового розслідування
члени комісії складають акт; у разі
прийняття рішення щодо притягнення
особи, уповноваженої на виконання
функцій держави або місцевого
самоврядування, до відповідальності
комісія пропонує вид дисциплінарного
стягнення, передбаченого
законодавством; у разі відмови особи,
уповноваженої на виконання функцій
держави або місцевого самоврядування,
стосовно якої проводиться службове
розслідування, надати пояснення члени
комісії складають відповідний акт
(пункти 2, 3 ,8, 9 Порядку).

Як вже зазначалося, комісія з
проведення службового розслідування
призначена розпорядженням керівника
Волиньрибохорони від 23.06.2014 року № 9; з
пояснень представників відповідача у
судовому засіданні про проведення
службового розслідування позивач
повідомлений у телефонному режимі.
Водночас, службове розслідування
проведено 27.06.2014 року, коли позивач
прибув до Волиньрибохорони та
ознайомився із розпорядженням під
підпис. Пояснення по суті під час
службового розслідування позивач не
надав, лише вказав, що не погоджується
із проведенням перевірки, з актом
ознайомився.

Частиною 1 статті 43 Кодексу законів про
працю України встановлено, що
розірвання трудового договору з
підстав, передбачених пунктами 1 (крім
випадку ліквідації підприємства,
установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40
пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу,
може бути проведено лише за
попередньою згодою виборного органу
(профспілкового представника)
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник.

На виконання приписів частини першої
статті 43 Кодексу законів про працю
України профспілковою організацією
працівників рибоохорони Волині надано
дозвіл на розірвання трудового
договору з ОСОБА_1 на підставі пункту 4
статті 40 Кодексу законів про працю
України, про що свідчить протокол від
27.06.2014 року № 30.

Приймаючи спірний наказ, відповідачем
враховано попередню роботу ОСОБА_1, а
саме: згідно наказу від 31.08.2013 року №
03-Д/С ОСОБА_1 було оголошено догану;
згідно наказу від 15.10.2013 року № 07-Д/С
ОСОБА_1 було оголошено попередження про
неповну службову відповідність

З урахуванням викладеного суд дійшов
висновку, що відповідач дотримався
процедури звільнення позивача із
займаної посади.

Статтею 235 Кодексу законів про працю
України передбачено, що у разі
звільнення без законної підстави або
незаконного переведення на іншу роботу
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір. При винесенні
рішення про поновлення на роботі орган,
який розглядає трудовий спір,
одночасно приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання
нижчеоплачуваної роботи, але не більш
як за один рік. Якщо заява про
поновлення на роботі розглядається
більше одного року не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

Оскільки підстава, визначена пунктом 4
статті 40 Кодексу законів про працю
України - прогул без поважних причин
23.06.2014 року встановлена відповідачем, і
є достатньою для розірвання трудового
договору з позивачем, то він не
підлягає поновленню на роботі, а отже,
нема підстав і для вирішення питання
про стягнення на його користь
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, тому у цій частині позовних
вимог слід відмовити.

Разом з тим, оскільки не знайшли
підтвердження належними та
допустимими доказами висновки про
систематичні прогули позивача 12.05.2014
року, 13.05.2014 року, 14.05.2014 року, 15.05.2014 року,
26.05.2014 року 02.06.2014 року, 10.06.2014 року, 11.06.2014
року, 12.06.2014 року, то при юридичній
кваліфікації причин звільнення у
наказі від 27.06.2014 року № 40-О/С ці
підстави підлягають виключенню. Таким
чином, зазначений наказ підлягає
скасуванню частково, а саме в тій
частині, що стосується прогулів за
вказані дні.

Судом також встановлено, що додатковим
табелем обліку робочого часу за
травень 2014 року відповідачем
відображено прогули за вказані дні у
травні 2014 року. З розрахункового листа
за червень 2014 року слідує, що відбулося
відрахування заробітку ОСОБА_1 за
прогули в червні 2014 року, окрім 23.06.2014
року.

Відтак, оскільки суд вважає
недоведеним факти прогулу за ці дні, то
відновлення права позивача можливе
шляхом зобов'язання відповідача
провести нарахування та виплату
позивачу належних сум заробітку, при
цьому суд не може у даному випадку
перебрати на себе функцію органу, що
проводить таке нарахування і стягнути
певну суму заробітної плати на користь
позивача.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями
162, 163 Кодексу адміністративного
судочинства України та на підставі
Кодексу законів про працю України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Управління охорони, використання
і відтворення водних біоресурсів та
регулювання рибальства у Волинській
області № 40-О/С від 27.06.2014 року «Про
звільнення головного державного
інспектора Макарчука В.С.» в частині
звільнення ОСОБА_1 з посади головного
державного інспектора відділу охорони
водних біоресурсів Волиньрибохорони
за систематичні прогули - відсутність
на роботі без поважних причин більше
трьох годин щоденно протягом робочих
днів - 12.05.2014 року, 13.05.2014 року, 14.05.2014
року, 15.05.2014 року, 26.05.2014 року 02.06.2014 року,
10.06.2014 року, 11.06.2014 року, 12.06.2014 року, а
також в частині перерахунку заробітної
плати ОСОБА_1 за дні 12.05.2014 року, 13.05.2014
року, 14.05.2014 року, 15.05.2014 року, 26.05.2014 року
02.06.2014 року, 10.06.2014 року, 11.06.2014 року,
12.06.2014 року.

Зобов'язати Управління охорони,
використання і відтворення водних
біоресурсів та регулювання рибальства
у Волинській області здійснити
перерахунок заробітної плати ОСОБА_1 за
дні 12.05.2014 року, 13.05.2014 року, 14.05.2014 року,
15.05.2014 року, 26.05.2014 року 02.06.2014 року, 10.06.2014
року, 11.06.2014 року, 12.06.2014 року та
здійснити повний розрахунок з ОСОБА_1
враховуючі вказані дні.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови, яка буде складена у
повному обсязі 19 серпня 2014 року. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
Ф.А. Волдінер