Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" серпня 2014 р. м. Київ
К/9991/26454/12, К/9991/27355/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Васильченко Н.В.

при секретарі: Руденко Н.В.

за участю представників сторін:
позивача ОСОБА_2, відповідача :
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за касаційними скаргами
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 та
виконавчого комітету Білоцерківської
міської ради Київської області на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 20 жовтня 2010
року та постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 03 квітня 2012 року у справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Кедр" до виконавчого
комітету Білоцерківської міської ради
Київської області, фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4, про
скасування рішень,

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Кедр" звернулось до
суду з позовом до виконавчого комітету
Білоцерківської міської ради
Київської області, фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4, про
скасування акта державної приймальної
комісії від 05 лютого 2007 року про
прийняття в експлуатацію пункту
прийому замовлень від населення з
продажу метало-пластикових
конструкцій за рахунок існуючого ганку
за адресою: м. Біла Церква, вул. Славіна,
2/147 суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_4; скасування пункту 1.5
рішення виконавчого комітету
Білоцерківської міської ради
Київської області від 13 лютого 2007 №38 та
скасування свідоцтва про право
власності, виданого МБТІ м. Біла Церква
суб'єкту підприємницької діяльності
ОСОБА_4 на частину ганку по АДРЕСА_1 від
28.03.2007.

Позовні вимоги мотивовано
протиправністю оскаржуваних актів як
таких, що прийнято (видано) за
відсутності згоди власника майна -
товариства з обмеженою
відповідальністю "Кедр".

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 20 жовтня 2010
року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 03 квітня 2012
року постанову Київського окружного
адміністративного суду від 20 жовтня 2010
року скасовано; прийнято нову, якою
позов задоволено частково: скасовано
акт державної приймальної комісії від
05 лютого 2007 року про прийняття в
експлуатацію пункту приймання
замовлень від населення з продажу
метало-пластикових конструкцій за
рахунок існуючого ганку за адресою:
АДРЕСА_1 СПД ОСОБА_4.; скасовано пункт 1.5
рішення виконавчого комітету
Білоцерківської міської ради від 13
лютого .2007 року №38; в іншій частині у
задоволені позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 із посиланням
на порушення судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просила
скасувати оскаржувані судові рішення
та закрити провадження у справі.

У свою чергу, у поданій касаційній
скарзі виконавчий комітет
Білоцерківської міської ради
Київської області із посиланням на
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційних скарг, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 та
скарга виконавчого комітету
Білоцерківської міської ради
Київської області задоволенню не
підлягають.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ТОВ «Кедр» є власником
нежитлового приміщення площею 466,6 кв.м
на першому поверсі багатоквартирного
житлового будинку , по АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі-продажу № 31
від 27 листопада 1997 року.

19 квітня 2006 року ТОВ «Кедр» (далі по
тексту Товариство) та приватним
підприємцем ОСОБА_4 укладено договір
оренди на частину ганку лівого крила
зазначеного приміщення.

10 травня 2006 року директором Товариства
ОСОБА_2 був підписаний лист, яким
надано ОСОБА_4 згоду на переобладнання
частини ганку під пункт прийому
замовлень від населення з продажу
метало-пластикових конструкцій.

Листом від 3 жовтня 2006 року Товариство
відкликало свою згоду на
переобладнання ганку та надіслало лист
начальнику управління містобудування
та архітектури м. Біла Церква, голові
Білоцерківського міськвиконкому про
відкликання згоди на переобладнання.

Рішенням п'ятої сесії Білоцерківської
міської ради № 122 від 26 жовтня 2006 року
ПП ОСОБА_4 надано в оренду земельну
ділянку під розміщення пункту прийому
замовлень від населення з продажу
метало-пластикових конструкцій за
адресою АДРЕСА_1. Відповідно до пункту 4
договору оренди від 30 листопада 2006
року, укладеного на виконання
зазначеного рішення, земельна ділянка
передається в оренду разом з
нежитловим приміщенням - ганком.

Рішенням виконавчого комітету
Білоцерківської міської ради
Київської області № 223 від 26 травня 2006
року ПП ОСОБА_4 надано дозвіл на
виготовлення проектно-кошторисної
документації.

Рішенням виконавчого комітету
Білоцерківської міської ради № 338 від 25
липня 2006 року ПП ОСОБА_4 надано дозвіл
на улаштування пункту прийому
замовлень від населення з продажу
метало-пластикових конструкцій. На
підставі вказаного рішення Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю видала дозвіл на виконання
будівельних робіт.

Після завершення будівельних робіт
оформлено Акт державної приймальної
комісії про прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта від 5
лютого 2007 року.

Акт затверджено рішенням виконавчого
комітету Білоцерківської міської ради
№ 38 від 13 лютого 2007 року. На підставі
Акту видано Свідоцтво про право
власності на нерухоме майно від 28
березня 2007 року.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
позові, виходив з того, що ТОВ «Кедр»
відповідно до договору купівлі-продажу
№ 31 від 27 листопада 1996 року є
власником тільки внутрішніх приміщень
споруди за адресою АДРЕСА_1. Нежитлову
споруду - ганок лівого крила ТОВ «Кедр»
не викупало і тому він, на думку суду,
знаходиться в комунальній власності м.
Біла Церква. Договір оренди спірного
приміщення між Товариством та ПП
ОСОБА_4 суд вважав нікчемним, оскільки
він укладений не власником майна, а
відкликання позивачем своєї згоди на
переобладнання ОСОБА_4 ганку - таким, що
не передбачено законом.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов висновку про те, що відповідач
діяв на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачений
Конституцією та законами України.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції та частково
задовольняючи позов, виходив з того, що
власником спірного ганку як
невід'ємною частиною всього
приміщення, яке перейшло по договору
купівлі-продажу № 31 від 27 листопада 1997
року, є позивач. Відповідно виконавчий
комітет не вправі був розпоряджатися
майном без згоди власника. Враховуючи
наведене, апеляційний суд визнав
неправомірними та скасував Акт
державної приймальної комісії від 5
лютого 2007 року про прийняття в
експлуатацію пункту приймання
замовлень від населення з продажу
метало-пластикових конструкцій та
рішення виконавчого комітету
Білоцерківської міської ради № 38 від 13
лютого 2007 року. У позові про скасування
свідоцтва про право власності ,
виданого МБТІ м. Біла Церква на спірне
приміщення, суд відмовив, дійшовши
висновку, що позов у цій частині слід
розглядати за правилами цивільного
судочинства.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції, який правильно
встановив дійсні обставини справи та
вірно застосував норми матеріального і
процесуального права.

Встановленим та таким, що не
оспорювалося сторонами є право
власності ТОВ «Кедр» на нежитлове
приміщення площею 466,6 кв.м , що
знаходиться на першому поверсі
багатоквартирного житлового будинку
по АДРЕСА_2 Спірним є ганок лівого
крила зазначеного приміщення, який за
призначенням є евакуаційним виходом з
нього. Апеляційний суд вірно визначив
природу приміщення магазину та ганку
як головної речі та приналежності.

Відповідно до статті 186 ЦК України річ,
призначена для обслуговування іншої
(головної) речі і пов'язана з нею
спільним призначенням, є її
приналежністю.

Приналежність слідує за головною
річчю, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Про те, що сторони визнавали право
власності на ганок за товариством
«Кедр» свідчить укладення між ним та
ОСОБА_4 договору оренди цього
приміщення та надання товариством
згоди Управлінню містобудування та
архітектури м. Біла Церква на
переобладнання ганку, а відтак,
відкликання цієї згоди.

За таких обставин, виконавчий комітет
не вправі був розпоряджатися спірним
майном, яке є власністю позивача.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС), у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь - якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Апеляційний суд, з врахуванням
вказаних норм права, дійшов вірного
висновку про неправомірність акта
державної приймальної комісії від 5
лютого 2007 року про прийняття в
експлуатацію пункту приймання
замовлень від населення з продажу
метало-пластикових конструкцій за
рахунок існуючого ганку за адресою :
АДРЕСА_1 за СПД ОСОБА_4 та рішення
виконавчого комітету Білоцерківської
міської ради від 13 лютого 2007 року про
затвердження цього акту.

Постанова апеляційного суду в частині
відмови у позові про скасування
свідоцтва про право власності на
спірне нерухоме майно від 28 березня 2007
року , видане ОСОБА_4, фактично
сторонами не оскаржувалася. Виходячи з
меж касаційного перегляду,
встановлених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів не переглядає
судове рішення у цій частині.

Що стосується доводів касатора ОСОБА_4
про непідсудність даного спору
адміністративному суду, колегія суддів
зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого ,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п.1 ст.3 КАС України справа
адміністративної юрисдикції -
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їх посадова чи службова особа або інший
суб'єкт , який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 17 КАС України
спори юридичних осіб із суб'єктами
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності відносяться до
компетенції адміністративних судів і
розглядаються за правилами КАСУ.

Предметом вказаного спору є законність
прийнятого суб'єктом владних
повноважень рішення, а тому спір є
публічно-правовим і підлягає розгляду
за нормами КАСУ.

Підстав для закриття провадження в
даній справі не має.

Інші доводи касаційних скарг висновків
суду апеляційної інстанції не
спростовують, оскільки ґрунтуються на
невірному трактуванні відповідачами
правових норм, які регулюють спірні
правовідносини.

На підставі викладеного та керуючись
ст..ст. 220, 221, 224, 231 КАС України, колегія
суддів,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 та
виконавчого комітету Білоцерківської
міської ради Київської області
задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 03 квітня 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
в порядку ст.ст.235-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: