Справа № 820/10030/14
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2014-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2014 р.Справа № 820/10030/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бенедик А.П. , Водолажської Н.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
10.06.2014р. по справі № 820/10030/14

за позовом Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Міндоходів
у Харківській області

про визнання недійсним рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Фізична особа - підприємець
ОСОБА_1, звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
позовом до Головного управління
Міндоходів у Харківській області, в
якому просив суд просив визнати
недійсною індивідуальну податкову
консультацію, викладену в листі
Головного управління Міндоходів у
Харківській області від 19.03.2014 року №
1616/Г/20-40-17-02-14.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 10.06.2014 року
у задоволенні зазначеного
адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позиавчем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою задовольнити
позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті постанови, норм
матеріального права, з обставин і
обґрунтувань, викладених в апеляційній
скарзі.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не прибули, були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду та доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що 17.02.2014 року Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до
Державної служби України з питань
регуляторної політики та розвитку
підприємництва із запитом про надання
письмової індивідуальної податкової
консультації, в якому були поставлені
такі питання, а саме: Чи зобов'язаний
представник податкового органу перед
початком проведення перевірки
розписатися в журналі реєстрації
перевірок? Обов'язок розписатися в
журналі реєстрації перевірок
поширюється на випадки перевірок
юридичних осіб, фізичних осіб або обох
відповідно? Чи є відмова посадової
особи органів Міндоходів перед
початком перевірки розписатися в
журналі реєстрації перевірок
підставою для недопущення перевіряючи
до проведення перевірки? Хто
зобов'язаний поставити свій підпис в
журналі реєстрації перевірок, якщо в
направленні на перевірку вказано
більше однієї особи (всі особи, які
вказані в направленні, чи одна будь-яка
особа)?

Листом Міністерства доходів і зборів
від 18.03.2014 року № 6244/7/99-99-17-01-02-17 вказане
звернення було направлено до Головного
управління Міндоходів у Харківській
області та зобов'язано його розглянути,
відповідно до вимог чинного
законодавства.

19 березня 2012 року Головним управлінням
Міндоходів у Харківській області було
направлено на адресу ФОП ОСОБА_1 лист
№1616/Г/20-40-17-02-14. У письмовій відповіді -
консультації Головним управлінням
Міндоходів у Харківській області було
повідомлено позивача про порядок
практичного застосування положень
чинного законодавства щодо проведення
перевірки, направлення на перевірку,
порядок та умови допуску посадових
осіб контролюючих органів до
перевірки, інформацію щодо ведення
журналу відвідань контролюючими
органами.

Вважаючи, що вказана консультація
податкового органу не відповідає
вимогам законодавства, ФОП ОСОБА_1
звернувся з відповідним позовом до
суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позову, виходив з того, що
дії відповідача щодо розгляду
звернення позивача та надання
податкової індивідуальної
консультації відповідають вимогам ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Згідно з п. п. 41.1.1. п. 41.1. ст. 41
Податкового кодексу України, органи
державної податкової служби є
контролюючими органами щодо податків,
які справляються до бюджетів та
державних цільових фондів, крім
зазначених у підпункті 41.1.2. цього
пункту, а також стосовно законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладається на органи державної
податкової служби.

Відповідно до пп. 14.1.172 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України податкова
консультація - допомога контролюючого
органу конкретному платнику податків
стосовно практичного використання
конкретної норми закону або
нормативно-правового акта з питань
адміністрування податків чи зборів,
контроль за справлянням яких покладено
на такий контролюючий орган.

Статтями 52 та 53 Податкового кодексу
України передбачені порядок надання та
наслідки застосування податкових
консультацій.

Відповідно із вищезазначеними нормами:

- за зверненням платників податків
контролюючі органи безоплатно надають
консультації з питань практичного
застосування окремих норм податкового
законодавства;

- податкова консультація має
індивідуальний характер і може
використовуватися виключно платником
податків, якому надано таку
консультацію;

- за вибором платника податків
консультація надається в усній або
письмовій формі;

- консультації надаються органом
державної податкової служби, в якому
платник податків перебуває на обліку;

- контролюючі органи мають право
надавати консультації виключно з тих
питань, що належать до їх повноважень;

- не може бути притягнуто до
відповідальності платника податків,
який діяв відповідно до податкової
консультації, наданої у письмовій
формі, зокрема на підставі того, що у
майбутньому така податкова
консультація була змінена або
скасована;

- платник податків може оскаржити до
суду як правовий акт індивідуальної
дії податкову консультацію
контролюючого органу, викладену в
письмовій формі, яка, на думку такого
платника податків, суперечить нормам
або змісту відповідного податку чи
збору;

- визнання судом такої податкової
консультації недійсною є підставою для
надання нової податкової консультації
з урахуванням висновків суду.

Наслідком застосування податкової
консультації згідно п. 53.1 ст. 53
Податкового кодексу України є те, що
платника податку не може бути
притягнуто до відповідальності, якщо
він діяв відповідно до податкової
консультації, наданої йому у письмовій
або електронній формі, зокрема, на
підставі того, що у майбутньому така
податкова консультація була змінена
або скасована.

Відповідно до п. 53.3 ст. 53 Податкового
кодексу України, платник податків може
оскаржити до суду як правовий акт
індивідуальної дії податкову
консультацію контролюючого органу,
викладену в письмовій або електронній
формі, яка, на думку такого платника
податків, суперечить нормам або змісту
відповідного податку чи збору.
Визнання судом такої податкової
консультації недійсною є підставою для
надання нової податкової консультації
з урахуванням висновків суду.

Отже, Податковий кодекс України в
якості підстав для визнання недійсною
податкової консультації чітко
визначає суперечність такої
консультації нормам або змісту
відповідного податку чи збору.

До того ж, з аналізу вищезазначених
норм Податкового кодексу України
вбачається, що податкові консультації
не мають сили нормативно-правового
акта, а тому не можуть вступати в
конкуренцію з іншими рішеннями
(нормативно-правовими актами чи
правовими актами індивідуальної дії)
суб'єкта владних повноважень, оскільки
за юридичною природою є відмінними від
останніх.

Така форма оприлюднення офіційного
розуміння окремих положень
законодавства, що регулює податкові
правовідносини, не породжує для
відповідних суб'єктів настання
будь-яких юридичних наслідків, не
впливає на їхні права та обов'язки, а
також не є обов'язковою для виконання.

Окрім того, необхідною ознакою
податкової консультації як предмета
оспорювання в судовому порядку є її
відповідність визначенню рішення
(акта) суб'єкта владних повноважень в
розумінні Кодексу адміністративного
судочинства України, зокрема,
породження юридичних наслідків для
кола суб'єктів, яким це рішення
адресовано.

Така ознака характерна для
узагальнюючих податкових роз'яснень,
які надають ДПА України та
затверджуються її наказом (п. 1.8.
Порядку надання роз'яснень окремих
положень податкового законодавства,
затвердженого наказом ДПА України від
12 квітня 2003 року N 176).

Колегія суддів не приймає до уваги
посилань апелянта про відсутність
чіткої відповіді у податковій
консультації на поставлені у запиті
питання, з наступних підстав.

Відповідно до ст.52 Податкового кодексу
України за зверненням платників
податків контролюючі органи надають
безоплатно консультації з питань
практичного використання окремих норм
податкового законодавства. Податкова
консультація має індивідуальний
характер і може використовуватися
виключно платником податків, якому
надано таку консультацію. За вибором
платника податків консультація
надається в усній, письмовій або
електронній формі. Консультації
надаються органом державної
податкової служби або митним органом, в
якому платник податків перебуває на
обліку, або вищим органом державної
податкової служби або вищим митним
органом, якому такий орган
адміністративно підпорядкований, а
також центральним органом державної
податкової служби або спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади в галузі митної
справи.

При цьому, статтею 53 Податкового
кодексу України не передбачено
визнання судом податкової
консультації недійсною, яка на думку
платника податків, не містить
конкретної відповіді на поставлене
питання. Дана норма передбачає
визнання судом податкової
консультації недійсною лише в тому
випадку, якщо податкова консультація
суперечить нормам або змісту
відповідного податку чи збору, що
позивачем в судовому засіданні
доведено не було. Крім того, згідно ст.52
Податкового кодексу України
контролюючі органи мають право
надавати консультації виключно з тих
питань, що належать до їх повноважень.

При розгляді даної справи, судом не
встановлено, що податкова консультація
від 19.03.2014р. відповідача суперечить
нормам або змісту відповідного податку
чи збору.

Аналогічна правова позиція міститься в
ухвалах Вищого адміністративного суду
України від 19 липня 2012 року по справі №
К/9991/11060/12 та від 04 грудня 2013 року по
справі № К/9991/58704/12.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. У справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Враховуючи вищезазначене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що дії
відповідача щодо розгляду звернення
позивача та надання податкової
індивідуальної консультації
відповідають вимогам ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у зв'язку з чим , позовні вимоги
Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про
визнання недійсною індивідуальної
податкової консультації, викладену в
листі від 19.03.2014р. №1616/Г/20-40-17-02-14 є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши
рішення суду першої інстанції, вважає,
що при його прийнятті суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що постанова Харківського окружного
адміністративного суду від 10.06.2014 року
по справі №820/10030/14 прийнята з
дотриманням норм чинного
процесуального та матеріального права
і підстав для її скасування не
виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 10.06.2014р.
по справі № 820/10030/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський
В.А.Судді(підпис) (підпис) Бенедик А.П.
Водолажська Н.С.