Справа № 2а-1849/11/1370
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2014-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2014 року
Справа №
49459/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Костіва М.В.,

суддів
Затолочного В.С., Савицької Н.В.

за участю секретаря судового засідання
Бєлкіної Н.І.

позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
Тарасяка Р.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
06.05.2011 року у справі №2а-1849/11/1370 за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова про
скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 06.05.2011 року
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1
до управління Пенсійного фонду України
в Шевченківському районі м. Львова про
скасування рішення.

В апеляційній скарзі скаржник просить
постанову скасувати та позов
задовольнити. Апеляційна скарга
мотивована тим, що на момент
донарахування недоїмки управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова не
скористалось своїм правом нарахувати
страхувальнику штрафні санкції за
виявлене правопорушення, а на момент
застосування санкцій вже існував
закон, який скасовував як саме поняття
правопорушення, так і відповідальність
за нього.

Апелянт в судовому засіданні
підтримала доводи апеляційної скарги
та просила таку задовольнити.

Представник відповідача проти доводів
апеляційної скарги заперечив та просив
таку відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача та представника відповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів не вбачає
підстав для її задоволення.

Із матеріалів справи вбачається, що
позивач зареєстрована як платник
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування в
управлінні Пенсійного Фонду України в
Шевченківському районі м. Львова.

Слід зазначити, що п. 4 ст. 11 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
встановлено, що загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню
підлягають особи, які забезпечують
себе роботою самостійно - займаються
адвокатською, нотаріальною, творчою та
іншою діяльністю, пов'язаною з
отриманням доходу безпосередньо від
цієї діяльності.

Згідно ч.1 ст.15 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 року,
платниками страхових внесків до
солідарної системи є страхувальники,
зазначені в статті 14 цього Закону,
зокрема, підприємства, установи і
організації, створені відповідно до
законодавства України, незалежно від
форми власності, виду діяльності та
господарювання, об'єднання громадян,
профспілки, політичні партії (у тому
числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ, організацій, об'єднань
громадян, профспілок, політичних
партій, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами), фізичні особи
- суб'єкти підприємницької діяльності
та інші особи (включаючи юридичних та
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський
податок, придбали спеціальний торговий
патент), які використовують працю
фізичних осіб на умовах трудового
договору (контракту) або на інших
умовах, передбачених законодавством,
або за договорами цивільно-правового
характеру - для осіб, зазначених у
пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Із Свідоцтва на право зайняття
нотаріальною діяльністю та
реєстраційного посвідчення №292 про
реєстрацію приватної нотаріальної
діяльності, виданого Головним
управлінням юстиції у Львівській
області, вбачається, що ОСОБА_1 має
право на здійснення нотаріальної
діяльності та відповідно здійснює таку
діяльність.

Суд апеляційної інстанції вважає за
необхідне зазначити, що пунктом 6 ч. 2 ст.
17 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що
страхувальник зобов'язаний
нараховувати, обчислювати і сплачувати
в установлені строки та в повному
обсязі страхові внески. Пунктом 6 ст. 20
зазначеного вище закону вказано, що
страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий період, не пізніше
ніж через 20 календарних днів із дня
закінчення цього періоду.

Відповідно до п.3 ст.106 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», територіальні
органи Пенсійного Фонду надсилають
страхувальникам, які мають недоїмку,
вимогу про її сплату. Протягом десяти
робочих днів із дня одержання вимоги
про сплату недоїмки страхувальник
зобов'язаний сплатити суми недоїмки та
суми фінансових санкцій.

Також відповідно до п. 8.1 Інструкції
«Про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного Фонду України»,
затвердженої Постановою Правління
Пенсійного Фонду України 19.12.2003 року, та
згідно ч.5 п.7 Прикінцевих положень
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
стягнення заборгованості із сплати
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або
не сплачених у період до 1 січня 2011 року,
в тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не
настав, здійснюється відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості, або
застосування штрафних санкцій.

Необхідно також зазначити, що із
матеріалів справи вбачається, що 20.05.2010
року винесено вимогу про сплату боргу
№ Ф-229, якою Управління Пенсійного
Фонду України в Шевченківському районі
м. Львова вимагає сплати недоїмки зі
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в сумі 17050,63 грн.

Дана вимога про сплату недоїмки зі
страхових внесків позивачем
оскаржувалась до Львівського
окружного адміністративного суду, а
тому вважалась не узгодженою.

Згідно п.9.3.4 зазначеного Порядку за
донарахування органом Пенсійного
фонду або страхувальником сум
своєчасно не обчислених та не
сплачених страхових внесків
накладається штраф у розмірі 5
відсотків зазначених сум за кожний
повний або неповний місяць, за який
донараховано ці суми.

Суд апеляційної інстанції
погоджується із висновком суду першої
інстанції про те, що відповідно до
наявного в матеріалах справи
розрахунку штрафних санкцій на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, управлінням Пенсійного
Фонду України в Шевченківському районі
м. Львова застосовано до ОСОБА_1 штрафні
санкції за порушення сплати страхових
внесків у 2008 році та 2009 році.
Відповідно, рішенням №28 від 04.02.2011 року,
управлінням Пенсійного Фонду України в
Шевченківському районі м. Львова до
ОСОБА_1 застосовано фінансові санкції в
розмірі 11096,37 грн. за донарахування
страхових внесків за 2008 рік та 2009 рік на
підставі норм пп. 6 п. 2 ст. 17 та п. 4 ч. 9 ст.
106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», які діяли на момент
донарахування недоїмки.

Отже фінансові санкції застосовано
після винесення Львівським окружним
адміністративним судом рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 у справі за її позовом до
Управління Пенсійного Фонду України в
Шевченківському районі м. Львова про
скасування вимоги про сплату боргу від
20.05.2010 року № ф229, а саме після
узгодження вимоги про сплату боргу №
Ф-229.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 06
травня 2011 року у справі №2а-1849/11/1370 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили
негайно після проголошення та може
бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20-ти днів після набрання нею
законної сили, а уразі складення такої
в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України,
протягом того ж строку з часу складення
в повному обсязі.

Головуючий суддя
Костів М.В.

Судді
Затолочний
В.С.

Савицька Н.В.

Повний текст ухвали виготовлено 15.08.2014
року.