Справа № 492/644/14-а
Суддя: Гусєва Н. Д.
Дата ухвалення: 2014-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 492/644/14-а
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
_____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 серпня 2014 року
м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської
області у складі:

головуючого судді - Гусєвої Н.Д.,

при секретарі - Рябчук О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Арциз Одеської
області адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Арцизькому районі Одеської області про
визнання неправомірною відмову в
призначенні пільгової пенсії та
зобов'язання призначити пенсію на
пільгових умовах, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним
позовом до Управління Пенсійного Фонду
України в Арцизькому районі Одеської
області (далі - УПФУ) про визнання
неправомірною відмову в призначенні
пільгової пенсії та зобов'язання
призначити пенсію на пільгових умовах,
посилаючись на те, що він має право на
пільгову пенсію, оскільки він працював
електрозварювальником, але
відповідачем у справі йому було
відмовлено в нарахуванні такої пенсії
через відсутність первинних
документів, які підтверджують роботу в
шкідливих та важких умовах праці не
менш 80% робочого часу; не надані
документи, які підтверджують
проведення атестації робочих місць на
підприємстві та не враховано до
пільгового стажу роботи в період з
28.11.1975р. по 29.04.1976р., з 06.06.1978р. по 26.11.1979р.,
з 08.02.1982р. по 21.08.1992р., з 22.08.1992р. по 30.05.2005р.
Вважаючи таку відмову відповідача
протиправною, позивач просить суд
визнати неправомірною відмову УПФУ в
призначенні пільгової пенсії та
зобов'язати відповідача призначити
пільгову пенсію, згідно п. «б» ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», з часу звернення за
призначенням пенсії, тобто з 29.10.2013 р.

В судовому засіданні позивач та його
представник заявлені позовні вимоги
підтримали в повному обсязі, просили
суд задовольнити їх.

Представник відповідача в судовому
засіданні заявлені позовні вимоги не
визнала, підтримала доводи, викладені в
письмових запереченнях проти позову та
зазначила, що УПФУ діяло виключно в
межах закону та рішення прийнято у
відповідності із законом.

Суд, заслухавши пояснення сторін, а
також їх доводи, наведені в судовому
засіданні, дослідивши матеріали
справи, оцінивши надані учасниками
судового процесу докази в їх
сукупності, проаналізувавши положення
чинного законодавства, дійшов
висновку, що позовні вимоги позивача
підлягають задоволенню виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно - правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ст. 11 КАС України розгляд і
вирішення справи в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свобод в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ст. 46 Конституції
України, громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом. Це
право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення; створенням
мережі державних, комунальних,
приватних закладів для догляду за
непрацездатними.

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
від 05.11.1991р., громадяни України мають
право на державне пенсійне
забезпечення за віком, по інвалідності,
у зв'язку з втратою годувальника та в
інших випадках, передбачених цим
Законом.

Виходячи з положень зазначених вище
законів, Кодексу та з контексту
Конституції України можна зробити
висновок, що однією з найважливіших
тенденцій розвитку сучасного
законодавства України є розширення
сфери судового захисту, у тому числі
судового контролю за правомірністю і
обґрунтованістю рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень.

Згідно п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи: чоловіки, які працюють
електрозварниками, після досягнення 55
років і при стажі зазначеної роботи не
менше 25 років, з них не менше 12 років 6
місяців на зазначених роботах.

Відповідно до Списку №2 виробництв,
цехів, професій та посад на підземних
роботах, на роботах зі шкідливими
умовами праці в гарячих цехах, роботах,
які дають право на державну пенсію на
пільгових умовах та в пільгових
розмірах, затвердженого Постановою
Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956р.,
який діяв до 31.12.1991р., розділом XXXII
передбачені посади газозварювальника
та електрозварювальника, які є
суміжними.

Також, Списком №2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників зі
шкідливими умовами праці, які дають
право на державну пенсію за віком на
пільгових умовах, затвердженого
Постановою КМУ № 162 від 11.03.1994р.,
розділом XXXIII «Загальні професії»
позицією 906 передбачена посада
електрозварювальника ручної зварки,
позицією 620 передбачена посада
газозварювальника, які є суміжними.

Судом встановлено, що 29.10.2013р. ОСОБА_1
(а.с. 4-5) звернувся до УПФУ з письмовою
заявою про призначення йому пенсії за
віком на пільгових умовах, надавши
трудову книжку та інші необхідні
документи (а.с. 12), але в призначенні
пенсії на пільгових умовах за роботу за
Списком № 2 йому відмовлено через
відсутність первинних документів, які
підтверджують роботу в шкідливих та
важких умовах праці не менш 80% робочого
часу та які підтверджують проведення
атестації робочих місць на підприємств
за періоди з 28.11.1975р. по 29.04.1976р., з
06.06.1978р. по 26.11.1979р., з 08.02.1982р. по 21.08.1992р.,
з 22.08.1992р. по 30.05.2005р., про що повідомлено
письмово (а.с. 13, 14).

Згідно зі ст. 62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» основним
документом, що підтверджує стаж роботи
є трудова книжка. Порядок
підтвердження стажу при відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній встановлюється Кабінетом
Міністрів. Згідно п.1 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 12.08.1993 року № 637
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка. За
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній, трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів виданих за місцем роботи.

Крім цього, пунктом 20 згаданої
Постанови Кабінету Міністрів України,
передбачено, що тих випадках, коли в
трудовій книжці відсутні відомості, що
визначають право на пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років,
установлені для окремих категорій
працівників, для підтвердження
спеціального трудового стажу
приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників (додаток №5). У
довідці має бути вказано: періоди
роботи, що зараховуються до
спеціального стажу; професія або
посада; характер виконуваної роботи;
розділ, підрозділ, пункт, найменування
списків або їх номери, куди включається
цей період роботи; первинні документи
за час виконання роботи, на підставі
яких видана зазначена довідка.

Позивач має трудову книжку. Відповідно
до записів трудової книжки (а.с. 6-9),
позивач працював
електрозварювальником у періоди з
28.11.1975р. по 29.04.1976р., з 06.06.1978р. по 26.11.1979р.
на заводі ім. Жовтневої революції ВО
«Одесапочвомаш», правонаступником
якого є ПАТ «Одеський завод
сільськогосподарського
машинобудування»; з 21.12.1979р. по 27.12.1979р.
на Арцизькому ливарно-механічному
заводі, правонаступником якого є ВАТ
«Арцизький дослідно-експериментальний
ливарно-механічний завод» (а.с. 26); з
03.01.1980р. по 12.01.1980р. в Арцизькому
міжколгоспбуді; з 29.01.1980р. по 28.04.1980р. на
заводі «Станконормаль» ім.А.Іванова;
12.05.1980р. по 10.05.1981р. на Арцизькому
ливарно-механічному заводі,
правонаступником якого є ВАТ
«Арцизький дослідно-експериментальний
ливарно-механічний завод»; з 16.05.1981р. по
08.12.1981р. в Уренгойському
шляхо-будівельному управлінні; з
08.02.1982р. по 30.05.2005р. на Арцизькому
дослідно-експериментальному заводі,
правонаступником якого є ВАТ
«Експеримент» (а.с. 19), тобто трудовий
стаж ОСОБА_1 на посаді
електрозварювальника склав більше 27
років. Для підтвердження трудового
стажу, на відповідній посаді, у вказані
періоди, крім трудової книжки, судом
додатково проаналізовані довідки
зазначених підприємств - ПАО «Одеський
завод сільськогосподарського
машинобудування» №5-40/64-ок від 28.11.2013р.
(а.с. 24), №2735-К-01-19 від 04.10.2013р. (а.с. 18); ВАТ
«Арцизький дослідно-експериментальний
ливарно-механічний завод» №К-862/02-03 від
05.09.2013р. (а.с. 17); ТДВ «Експеримент» №71
від 23.09.2013р. (а.с. 16); ТДВ «Експеримент»
№83 від 29.10.2013р. (а.с. 23); ТДВ
«Експеримент» №86 від 31.10.2013р. (а.с. 20),
які містять відомості про заробітну
плату, періоди роботи на посаді
електрозварювальника.

Суд не може погодитися із твердженням
відповідача про те, що стаж роботи
позивача у періоди з 28.11.1975р. по 29.04.1976р.,
з 06.06.1978р. по 26.11.1979р., з 08.02.1982р. по
21.08.1992р., з 22.08.1992р. по 30.05.2005р. не можливо
включити до пільгового стажу за
відсутності відомостей про його
зайнятість повний робочий день ручним
електрозварюванням і відсутністю
атестації робочих місць. Оскільки,
основним документом, що підтверджує
стаж роботи ОСОБА_1, є трудова книжка,
яка містить відповідні записи про стаж
роботи, оформлена відповідно до
інструкції порядку ведення трудових
книжок працівників.

Про атестацію робочих місць,
однозначну позицію висловив Вищий
адміністративний суд України у п. 10
Оглядового листу №1406/100/13-08 від 14.08.2008 р.,
посилаючись на п. 1, 2 Порядку проведення
атестації робочих місць за умовами
праці, затвердженого постановою КМУ
№442 від 01.08.1992 р., атестація робочих
місць за умовами праці проводиться на
підприємствах і організаціях
незалежно від форм власності й
господарювання, де технологічний
процес, використовуване обладнання,
сировина та матеріали є потенційними
джерелами шкідливих і небезпечних
виробничих факторів, що можуть
несприятливо впливати на стан здоров'я
працюючих, а також на інших нащадків як
тепер, так і в майбутньому. Основна мета
атестації полягає у регулюванні
відносин між власником або
уповноваженим ним органом і
працівниками у галузі реалізації прав
на здорові і безпечні умови праці,
пільгове пенсійне забезпечення, пільги
та компенсації за роботу у
несприятливих умовах.

Згідно ч. 2 п. 4 зазначеного Порядку
відповідальність за своєчасне та
якісне проведення атестації
покладається на керівника
підприємства, організації.

Таким чином, законодавцем покладено
обов'язок проведення атестації робочих
місць на керівників підприємств, а тому
її не проведення або неповне
проведення не може позбавити позивача
його конституційного права на
соціальний захист щодо призначення
пенсії за віком на пільгових умовах
відповідно до ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Аналіз наданих суду доказів достатньо
свідчить про наявність відповідного
стажу у позивача, а його підтвердження
не суперечить Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 12 серпня 1993р. №637.

При таких обставинах відмова позивачу
в призначенні пільгової пенсії повинна
бути визнана протиправною, а на
відповідача покладений обов'язок
призначити пенсію на пільгових умовах.

Згідно ст. ст. 7, 83 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» пенсія
позивачу повинна бути призначена з
моменту його звернення до УПФУ про
призначення такої пенсії, тобто з 29
жовтня 2013 року.

Керуючись ст. ст. 19, 46 Конституції
України, ст. ст. 13, 62, 83, 100 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991
р. №1788-XII, ст. ст. 6, 14, 71, 159 - 163, 167, 183-2, 184, 185,
186, 187 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 -
задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
Арцизькому районі Одеської області в
призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на
пільгових умовах відповідно до п. «б» ч.
1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 р. №1788-XII.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Арцизькому районі
Одеської області призначити ОСОБА_1
пенсію за віком на пільгових умовах
відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
від 05.11.1991 р. №1788-XII з часу звернення із
заявою про призначення пенсії, тобто з
29 жовтня 2013 року.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Арцизький районний суд Одеської
області шляхом подання апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня отримання
копії постанови з надісланням копії
апеляційної скарги до суду апеляційної
інстанції.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи судом
апеляційної інстанції.

Постанова викладена в повному обсязі 11
серпня 2014 року.

Суддя

Арцизького районного суду
Гусєва Н.Д.