Справа № 243/3625/14
Суддя: Гусинський М. О.
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 243/3625/14
Справа № 2-а/243/98/2014
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 р. Слов'янський
міськрайонний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді Гусинського М.О.,

при секретарі Карпенко О.Д..,

розглянув у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м. Слов'янську в
порядку письмового провадження
адміністративний позов ОСОБА_1 до
інспектора ДПС ВДАІ Барвінковського РВ
ГУМВС України в Донецькій області
Соляник Романа Сергійовича про
визнання незаконною та скасування
постанови про адміністративне
правопорушення ,-

В С Т А Н О В И В:

14.08.2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Слов'янського міськрайонного суду
Донецької області з позовом до ІДПС ДПС
ВДАІ Барвінковського РВ ГУМВС України
в Донецькій області Соляник Р.С. про
визнання незаконною та скасування
постанови про адміністративне
правопорушення, обґрунтувавши свої
вимоги тим, що 09.08.2014 року відносно
нього інспектором ДПС ВДАІ
Барвінковського РВ ГУМВС України в
Донецькій області Соляник Р.С. була
винесена постанова про
адміністративне правопорушення ПС1 №
462725 про притягнення його до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 126 КпроАП України та накладено
стягнення у вигляді штрафу в сумі 850,00
грн.

З зазначеною постановою ОСОБА_1 не
згоден, вважає її незаконною та такою,
що підлягає скасуванню, за наступних
обставин: вважає, що він скоїв
правопорушення передбачене ст. 126 ч. 1
КпроАП України з поважних причин, так,
як у зв'язку із проведенням АТО на
території Донецької області він був
позбавлений як матеріальної, так і
фінансової можливості продовжити
строк дії полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів; вважає, що
відповідачем в порушення вимог ст.ст. 33,
278 КпроАП України не було витребувано
додаткових матеріалів, не було
враховано характер скоєного
правопорушення, особу правопорушника,
ступінь вини, майновий стан,
пом'якшуючи та обтягуючи обставини,
наслідком стало накладання на нього
стягнення у великому розмірі. Також
вважає, що інспектор не мав права після
складання протоколу про
адміністративне правопорушення зразу
же скласти і постанову про притягнення
до адміністративної відповідальності.
Просив суд визнати незаконною та
скасувати постанову про
адміністративне правопорушення ПС1 №
462725 від 09.08.2014 року та закрити
адміністративну справу.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не
з'явився, надав заяву про розгляд
справи за його відсутністю, на
задоволенні позову наполягав.

Відповідач Соляник Р.С. у судове
засідання не з'явився, жодних заяв від
відповідача на адресу суду станом на 10
годину 27.08.2014 року не надійшло.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та е
підлягають задоволенню за наступних
підстав:

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 283 КпроАП України
постанова повинна містити:
найменування органу (посадової особи),
який виніс постанову, дату розгляду
справи; відомості про особу, щодо якої
розглядається справа; опис обставин,
установлених при розгляді справи;
зазначення нормативного акта, який
передбачає відповідальність за дане
адміністративне правопорушення;
прийняте по справі рішення.

Згідно ст. 284 КпроАП України по справі
про адміністративне правопорушення,
орган (посадова особа) виносить одну з
таких постанов:

1) про накладення адміністративного
стягнення;

2) про застосування заходів впливу,
передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

У резолютивній частині постанови ПС1
№ 462725 від 09.08.2014 року зазначено:
"Застосувати до ОСОБА_1
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень».

У тексті постанови взагалі не
зазначено про те, чи визнано ОСОБА_1
винним у скоєні адміністративного
правопорушення, притягнутий він чи ні
до адміністративної відповідальності,
що не відповідає вимогам п. 1 ст. 284
КпроАП України, та не відповідає
вимогам ч. 1 ст. 126 КпроАП України, так,
як зазначена норма права містить
зазначення розміру штрафів не в
грошевому викладені, а в
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян. Постанова про
адміністративне правопорушення
взагалі не містить посилання на розмір
накладеного на позивача штрафу у
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян.

За порушення, передбачене ч. 1 ст. 126
КпроАП України передбачене накладання
покарання у вигляді штрафу від 25 до 50
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян.

Штраф в розмірі 850 грн. станом на 09.08.2014
року відповідає 50 НМДГ і є максимальним
покаранням за цією статтею КпроАП
України.

В тексті постанови зазначено місце,
день, час скоєння правопорушення;
місце, день, час складання постанови;
правова норма, яка порушена; відомості
про особу, яка притягується до
адміністративної відповідальності та
про особу, яка склала постанову,
відповідно до чого суд приходить до
висновку про те, що в цих позиціях
постанова фактично відповідає усім
вимогам, передбаченим ст. 183 КпроАП
України, але у постанові не зазначено
точного місця її розгляду (зазначення
«с. Гусарівка Барвінковського району
Харківської області» не дає можливості
визначити точне місце розгляду справи
та складання постанови), також
відомості про особу, яка скоїла
правопорушення зазначені невірно: ім'я
позивача замість вірного, як зазначено
у паспорті громадянина України,
«ОСОБА_1» зазначене як «ОСОБА_1», що суд
розцінює як притягнення до
відповідальності іншої особи.

Зазначена постанова також не містить
банківських реквізитів для сплати
штрафу, що фактично унеможливлює її
виконання.

Разом з тим, вивчивши протокол про
адміністративне правопорушення, а
саме, те, що ОСОБА_1 після того, як у
тексті протоколу написано про те, що
розгляд адміністративної справи
відбудеться 09.08.2014 року о 19 годині 00
хвилин в с. Гусарівка Барвінковського
району Харківської області, власноруч
написав про те, що він з дійми
працівників ДАІ не згоден, що його
зупинили без підстав, що вимагали у
нього гроші, відповідач не опитав
позивача з якими діями він не згоден,
суд приходить до висновку про те, що
здійснивши розгляд справи на місці
подій відповідач Соляник Р.С. порушив
права ОСОБА_1, так, як фактично ОСОБА_1
заперечував проти розгляду
правопорушення на місці події.

Відповідно до ст. 138 КАС України, факти,
що входять до предмету доказування - це
обставини, якими обґрунтовуються
позовні вимоги чи заперечення для
вирішення справи та які належить
встановити при ухваленні рішення у
справі.

Сторони в процесі повинні подати
докази на підтвердження обставин, на
які вони посилаються, або на
спростування обставин, про які
стверджує інша сторона. Однак, в
адміністративних справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльність суб'єкта власних
повноважень встановлена презумпція
його вини. Презумпція вини покладає на
суб'єкта владних повноважень обов'язок
аргументовано, посилаючись на докази,
довести правомірність свого рішення,
дії чи бездіяльності та спростувати
твердження позивача про порушення його
прав, свобод чи інтересів. Обов'язок
суб'єкта владних повноважень довести
правомірність свого рішення в суді
посилює його відповідальність при
прийнятті рішень, вчиненні інших дій чи
допущенні бездіяльності. Але з
презумпції вини суб'єкта владних
повноважень не випливає його
автоматичний програш у справі, якщо він
жодним чином не відреагував на позов
або просто його не визнав. Презумпція
вини не є абсолютною і не може, як у
судовому процесі прецедентної системи
права, де відсутність заперечення
позову та нез'явлення відповідача у
судове засідання розцінюватися судом
як визнання позову і тягнути за собою
задоволення позову.

Отже, застосування принципу презумпції
винуватості суб'єкта владних
повноважень не обумовлює його
автоматичного програшного становища у
справі. Невиконання обов'язку
відповідача довести правомірність
своїх рішень, дій чи бездіяльності, не
звільняє суд від обов'язку ухвалити
справедливе рішення.

Розглядаючи справу, суд приходить до
висновку про те, що під час складання
постанови серії ПС1 № 462725 про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 126 КпроАП України 09.08.2014 року
були порушені права ОСОБА_1 та вимоги
КпроАП України.

За таких обставин, суд приходить до
переконання про те, що притягнення до
адміністративної відповідальності за
ст. 126 ч. 1 КпроАП України 09.08.2014 року
ОСОБА_1 як водія транспортного засобу
є незаконним та необґрунтованим,
недоведеним, таким, що не відповідає
вимогам законодавства України,
відповідно до чого позовні вимоги про
скасування постанови про
адміністративне правопорушення
підлягають задоволенню, а
адміністративна справа - закриттю.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 254, 258, 283, 284, 287-293 КпроАП України,
ст.ст.17, 18, 69, 71, 158-163, 171-2 КАС України, п.
2.4 ПДР України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора
ДПС ВДАІ Барвінковського РВ ГУМВС
України в Донецькій області Соляник
Романа Сергійовича про визнання
незаконною та скасування постанови про
адміністративне правопорушення -
задовольнити.

Постанову серії ПС1 № 462725 по справі про
адміністративне правопорушення,
складену 09.08.2014 року інспектором ДПС
ВДАІ Барвінковського РВ ГУМВС України
в Донецькій області Соляник Романом
Сергійовичем про притягнення ОСОБА_1
до адміністративної відповідальності
за ст. 126 ч. 1 КпроАП України - визнати
незаконною та скасувати, а
адміністративну справу закрити.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Суддя Слов'янського
міськрайонного суду
М.О.Гусинський