Справа № 2а-0870/5091/11
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" серпня 2014 р. м. Київ
К/9991/48399/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А., Смоковича М.І., Стрелець
Т.Г., розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Бердянської міжрайонної прокуратури
Запорізької області на постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 24 квітня 2012
року у справі за позовом приватного
підприємства «Азовтехинтер» до
Бердянської міської ради Запорізької
області, Бердянського міжрайонного
прокурора Запорізької області про
визнання протиправним та скасування
рішення, визнання протиправними дій, - в
с т а н о в и л а:Приватне підприємство
«Азовтехинтер» звернулось до суду з
позовом до Бердянської міської ради
Запорізької області, Бердянського
міжрайонного прокурора Запорізької
області про визнання протиправним та
скасування рішення, визнання
протиправними дій.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 19 жовтня 2011
року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду

від 24 квітня 2012 року постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду

від 19 жовтня 2011 року в частині відмови у
задоволенні позовних вимог до
Бердянської міської ради Запорізької
області скасовано, та постановлено в
цій частині нове рішення.

Визнано протиправним пункт 1 рішення
п'ятої сесії Бердянської міської ради VI
скликання

№ 45 від 30 грудня 2010 року про
задоволення протесту Бердянської
міжрайонної прокуратури Запорізької
області від 19 листопада 2010 року № 15/1023
стосовно підпункту 3.164 пункту 3 рішення
сімдесят дев'ятої сесії Бердянської
міської ради Запорізької області V
скликання

№ 41 від 25 лютого 2010 року та скасовано
його в цій частині.

Визнано протиправним пункт 2 рішення
п'ятої сесії VI скликання Бердянської
міської ради Запорізької області № 45
від 30 грудня 2010 року в частині
скасування підпункту 3.164 пункту
рішення сімдесят дев'ятої сесії
Бердянської міської ради Запорізької
області V скликання № 4

від 25 лютого 2010 року та скасовано його в
цій частині.

В частині відмови у задоволенні
позовних вимог про визнання
протиправними дій Бердянського
міжрайонного прокурора Запорізької
області з внесення до Бердянської
міської ради протесту № 15/1023 від 19
листопада 2010 року з вимогою скасувати
рішення сімдесят дев'ятої сесії V
скликання Бердянської міської ради
Запорізької області № 41 від 25 лютого 2010
року в частині підпункту 3.164 рішення
суду першої інстанції залишено без
змін.

Не погоджуючись з постановленим у
справі рішенням апеляційного суду,
Бердянська міжрайонна прокуратура
Запорізької області звернулась до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій
посилається на неправильне
застосування судом норм матеріального
і процесуального права, просить
рішення апеляційного суду скасувати та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

У зв'язку з відсутністю клопотань усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, відповідно
до пункту 1 частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд касаційної скарги проводиться
в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню за
таких підстав.

Судами встановлено, що підпунктом 3.164
пункту 3 рішення Бердянської міської
ради Запорізькій області від 25 лютого
2010 року № 41 приватному підприємству
«Азовтехинтер» надано дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
озеленення території загального
користування.

Рішенням Бердянської міської ради
Запорізькій області від 27 травня 2010
року № 13 затверджено проект
відведення земельної ділянки та
передано в короткострокову оренду за
рахунок земель міста приватному
підприємству «Азовтехинтер» земельну
ділянку площею

1,3107 га для озеленення території
загального користування строком до 01
травня 2015 року та укладено 17 червня 2010
року договір оренди земельної ділянки.

В подальшому Бердянським міжрайонним
прокурором Запорізької області
внесений

протест на підпункт 3.164 пункту 3 рішення
Бердянської міської ради Запорізькій
області

від 25 лютого 2010 року № 41.

Рішенням Бердянської міської ради від
30 грудня 2010 року № 45 протест прокурора
задоволено, підпункт 3.164 пункту 3
рішення Бердянської міської ради
Запорізькій області

від 25 лютого 2010 року № 41 скасовано.

Вважаючи, що рішення Бердянської
міської ради від 30 грудня 2010 року № 45 є
протиправним, позивач звернувся до
суду з цим позовом.

Положеннями статті 19 Конституції
України визначено, що органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до пункту 15 частини 1 статті
26 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» питання щодо
скасування актів органів виконавчої
влади, які не відповідають Конституції
чи законам України, іншим актам
законодавства, рішенням ради,
прийнятим у межах її повноважень,
вирішуються виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної,
міської ради.

Згідно з частиною 10 статті 59 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» акти органів та посадових
осіб місцевого самоврядування з
мотивів їхньої невідповідності
Конституції або законам України
визнаються незаконними в судовому
порядку.

Положеннями статті 21 Закону України
«Про прокуратуру» визначено, що
протест на акт, що суперечить закону,
приноситься прокурором, його
заступником до органу, який його видав,
або до вищестоящого органу.

У протесті прокурор ставить питання
про скасування акта або приведення
його у відповідність з законом.

Протест прокурора зупиняє дію
опротестованого акта і підлягає
обов'язковому розгляду відповідним
органом або посадовою особою у
десятиденний строк після його
надходження.

Пунктом 5 Рішення Конституційного Суду
України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009,
справа № 1-9/2009 (справа про скасування
актів органів місцевого
самоврядування) зазначено, що рішення
органів місцевого самоврядування з
мотивів їх невідповідності
Конституції чи законам України
зупиняються у встановленому законом
порядку з одночасним зверненням до
суду (частина друга статті 144). Цьому
конституційному положенню
відповідають Закон, у частині десятій
статті 59 якого визначено, що акти
органів та посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку, та інші
закони України, згідно з частиною
третьою статті 8 якого рішення органів
місцевого самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції або
законам України зупиняються в
установленому законом порядку з
одночасним зверненням до суду.

Системний аналіз цих конституційних і
законодавчих положень та положень
пункту

5 статті 121, пункту 9 розділу XV
Перехідних положень Конституції
України свідчить, що на прокуратуру
України покладено нагляд за
додержанням прав і свобод людини і
громадянина, додержанням законів з цих
питань органами місцевого
самоврядування. Закон України

«Про прокуратуру», прийнятий до
набуття чинності Конституцією України,
є чинним у частині, що не суперечить
Основному Закону України, і передбачає
порядок зупинення рішень органів
місцевого самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції чи
законам України. Цим законом
установлено, що при виявленні порушень
закону прокурор у межах своєї
компетенції має право опротестовувати
акти виконавчих органів місцевих рад
та вносити подання або протести на
рішення місцевих рад залежно від
характеру порушень. Протест прокурора
приноситься до органу, який видав цей
акт і зупиняє його дію, прокурору
надається право звернутися із заявою
до суду про визнання акта незаконним, і
подача такої заяви зупиняє дію
правового акта (частини перша, третя,
четверта статті 21 Закону України «Про
прокуратуру»).

У зв'язку з наведеним, Конституційний
Суд України дійшов висновку, що за
змістом частини другої статті 144
Конституції України, частини десятої
статті 59 Закону рішення органів
місцевого самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції чи
законам України зупиняються
прокурором у встановленому Законом
України «Про прокуратуру» порядку з
одночасним зверненням до суду. При
цьому Конституційний Суд України
зазначає, що право прокурора
оскаржувати до суду рішення органів
місцевого самоврядування не є
абсолютним, оскільки у Конституції
України закріплено, що її норми є
нормами прямої дії, а отже, звернення до
суду для захисту конституційних прав і
свобод людини і громадянина, як і право
на оскарження в суді рішень органів
місцевого самоврядування гарантується
безпосередньо на підставі Конституції
України кожному (частина третя статті 8,
частина друга статті 55).

Зі змісту частини другої статті 144
Конституції України та частини десятої
статті 59 Закону вбачається, що рішення
органів місцевого самоврядування та їх
посадових осіб з мотивів
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними з ініціативи
заінтересованих осіб судом загальної
юрисдикції, тобто в судовому порядку.
Однак, як зазначено Конституційним
Судом України, це не позбавляє орган
місцевого самоврядування права за
власною ініціативою або ініціативою
інших заінтересованих осіб змінити чи
скасувати прийнятий ним правовий акт (у
тому числі і з мотивів невідповідності
Конституції чи законам України).

Конституційний Суд України вказав, що в
Конституції України закріплено
принцип, за яким права і свободи людини
та їх гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, яка
відповідає перед людиною за свою
діяльність (стаття 3). Органи місцевого
самоврядування є відповідальними за
свою діяльність перед юридичними і
фізичними особами (стаття 74 Закону).
Таким чином, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Це є «гарантією
стабільності суспільних відносин» між
органами місцевого самоврядування і
громадянами, породжуючи у громадян
впевненість у тому, що їхнє існуюче
становище не буде погіршене прийняттям
більш пізнього рішення, що
узгоджується з правовою позицією,
викладеною в абзаці другому пункту 5
мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України від 13
травня 1997 року № 1-зп у справі щодо
несумісності депутатського мандата.

Ненормативні правові акти органу
місцевого самоврядування є актами
одноразового застосування, вичерпують
свою дію фактом їхнього виконання, тому
вони не можуть бути скасовані чи
змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання.

З огляду на викладене, підпункт 3.164
пункту 3 рішення Бердянської міської
ради Запорізькій області від 25 лютого
2010 року № 41, яким приватному
підприємству «Азовтехинтер» надано
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для озеленення території
загального користування є
ненормативним актом і повністю
вичерпав свою дію його виконанням
шляхом укладення договору оренди.

Задовольняючи частково позов,
апеляційний суд виходив з того, що
скасовуючи підпункт 3.164 пункту 3
рішення Бердянської міської ради
Запорізькій області від 25 лютого 2010
року № 41, відповідач діяв протиправно
та всупереч вимогам чинного
законодавства.

З таким висновком апеляційного суду
погоджується і колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,
оскільки він ґрунтується на вірно
встановлених фактичних обставинах
справи, яким дана належна юридична
оцінка, правильно застосовані норми
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, та не допущено
порушень процесуального закону, які
призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених у
рішенні апеляційного суду а також - в
незміненій частині рішення суду першої
інстанції.

Постановлені у справі рішення суду
першої інстанції в незміненій частині
та рішення апеляційного суду є
законними і обґрунтованими, а тому
підстави для їх зміни чи скасування
відсутні.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Бердянської
міжрайонної прокуратури Запорізької
області залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 19 жовтня 2011
року в її незміненій частині, та
постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду

від 24 квітня 2012 року, у справі за
позовом приватного підприємства
«Азовтехинтер» до Бердянської міської
ради Запорізької області, Бердянського
міжрайонного прокурора Запорізької
області про визнання протиправним та
скасування рішення, визнання
протиправними дій - залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може
бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: