Справа № 738/1755/14-а
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 738/1755/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Парфененко
Суддя-доповідач: Хрімлі О.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого суддів Хрімлі О.Г.,
Ганечко О.М., Літвіної Н.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційні скарги
Управління Пенсійного фонду України в
Менському районі Чернігівської
області, ОСОБА_4 на постанову Менського
районного суду Чернігівської області
від 08 липня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Менському районі Чернігівської
області про визнання протиправними дій
та зобов'язання вчинити дії по
перерахунку пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_4 звернувся до Менського
районного суду Чернігівської області з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Менському районі Чернігівської
області про визнання протиправними дій
щодо ненарахування та невиплати пенсії
з урахуванням пільгового обчислення
страхового стажу за роботу в районах
Крайньої Півночі за період з 21 вересня
1979 року по 08 жовтня 1992 року
неправомірними; зобов'язання здійснити
перерахунок пенсії з урахуванням
пільгового стажу за роботу в районах
Крайньої Півночі, з розрахунку один рік
роботи в районах Крайньої Півночі та в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, за один рік і шість
місяців, за період з 21 вересня 1979 року
по 08 жовтня 1992 року та провести
відповідні виплати з 01 жовтня 2000 року з
урахуванням проведених раніше виплат.

Ухвалою Менського районного суду
Чернігівської області від 19 червня 2014
року адміністративний позов ОСОБА_4 в
частині позовних вимог про
зобов'язання провести перерахунок та
виплату пенсії з 01 жовтня 2000 року по 17
січня 2014 року - залишено без розгляду.

Постановою Менського районного суду
Чернігівської області від 08 липня 2014
року адміністративний позов
задоволено частково. Визнано дії
Управління Пенсійного фонду України в
Менському районі Чернігівської
області щодо ненарахування та
невиплати ОСОБА_4 пенсії з урахуванням
пільгового обчислення страхового
стажу за роботу в районах Крайньої
Півночі за період з 21 вересня 1979 року по
08 жовтня 1992 року - неправомірними.
Зобов'язано здійснити перерахунок
пенсії ОСОБА_4 з урахуванням пільгового
стажу за роботу в районах Крайньої
Півночі, з розрахунку один рік роботи в
районах Крайньої Півночі та в
місцевостях прирівняних до районів
Крайньої Півночі, за один рік і шість
місяців, за період з 21 вересня 1979 року
по 08 жовтня 1992 року та здійснити
відповідні виплати з 18 січня 2014 року по
08 липня 2014 року з урахуванням
проведених раніше виплат. У
задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням в
частині задоволення позовних вимог,
відповідач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, та просить скасувати постанову
суду першої інстанції в цій частині та
ухвалити нову, якою відмовити у
задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням в
частині задоволення позовних вимог про
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії по 08 жовтня 1992 року, позивач
звернувся до суду з апеляційною
скаргою, в якій посилається на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, та
просить скасувати постанову суду
першої інстанції в цій частині та
ухвалити нову, якою адміністративний
позов задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС
України, скорочене провадження
застосовується в адміністративних
справах щодо:

1) зобов'язання суб'єкта владних
повноважень вчинити певні дії щодо
розгляду звернення, у тому числі
інформаційного запиту, фізичної або
юридичної особи;

2) оскарження фізичними особами рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень щодо обчислення,
призначення, перерахунку, здійснення,
надання, одержання пенсійних виплат,
соціальних виплат непрацездатним
громадянам, виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, виплат та
пільг дітям війни, інших соціальних
виплат, доплат, соціальних послуг,
допомоги, захисту, пільг.

Згідно з ч. 8 ст. 183-2 КАС України,
апеляційні скарги у справах,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої цієї статті, розглядаються
апеляційними судами в порядку
письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
Управління Пенсійного фонду України в
Менському районі Чернігівської
області необґрунтована та задоволенню
не підлягає, апеляційна скарга ОСОБА_4
обґрунтована та підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, з 21
вересня 1979 року по 08 жовтня 1992 року
позивач працював в організації, що
знаходиться в районі Крайньої Півночі,
що підтверджується копією трудової
книжки позивача. Даний період роботи
йому зараховано з розрахунку один рік
за один рік.

У травні 2014 року позивачем подана заява
до Управління Пенсійного фонду України
в Менському районі Чернігівської
області про проведення перерахунку
пенсії.

Листом № 08/04/11-2 від 21 травня 2014 року
позивачу відмовлено у проведенні
перерахунку пенсії, оскільки в
документах пенсійної справи позивача
відсутні документи, які б
підтверджували користування пільгами
по обчисленню стажу роботи в районах
Крайньої Півночі та в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі.

Не погоджуючись з такими діями
відповідача та вважаючи їх
протиправними, позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом.

Перевіряючи обґрунтованість позовних
вимог та їх відповідність чинному
законодавству, колегія суддів виходить
з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт
владних повноважень зобов'язаний діяти
лише на виконання закону, за умов і
обставин, визначених ним, вчиняти дії,
не виходячи за межі прав та обов`язків,
дотримуватися встановленої законом
процедури, обирати лише встановлені
законодавством України способи
правомірної поведінки під час
реалізації своїх владних повноважень.

Порядком підтвердження періодів
роботи, що зараховуються до трудового
стажу для призначення пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років,
затвердженим Постановою правління
Пенсійного фонду України № 18-1 від 10
листопада 2006 року, визначається
механізм підтвердження періодів
роботи, що зараховуються до трудового
стажу для призначення пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років у
випадку ліквідації підприємства,
установи та організації без визначення
правонаступника.

Відповідно до п.п. 3, 4 вказаного Порядку,
підтвердження періодів роботи, що дає
право на призначення пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років
(далі - підтвердження стажу роботи),
здійснюється комісіями з питань
підтвердження стажу роботи на посадах,
що дають право на призначення пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років
(далі - Комісії).

Комісії створюються при головних
управліннях Пенсійного фонду України в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі, до складу
яких обов'язково включаються
представники органів соціального
захисту населення, органів Пенсійного
фонду України, Державної інспекції
України з питань праці. До складу
Комісії за згодою включаються
представники членських організацій
Федерації професійних спілок України
та регіональних організацій
роботодавців та їх об'єднань.

Згідно з п. 11 вказаного Порядку, для
підтвердження стажу роботи заявник
подає до управління Пенсійного фонду
України у районах, містах, районах у
містах, а також у містах та районах, за
місцем проживання (реєстрації) такі
документи: 1) заяву про підтвердження
стажу роботи; 2) витяг з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (далі -
Єдиний державний реєстр), а для
підприємств, установ, організацій,
ліквідованих до 01.07.2004 та/або щодо яких
відсутні дані про проведення
реєстраційних дій в Єдиному державному
реєстрі, - інші документи, які мають
підтверджувати факт припинення
підприємства, установи, організації в
результаті їх ліквідації" (у тому числі
архівні); 3) трудову книжку; 4) документи,
видані архівними установами, зокрема:
а) довідку про заробітну плату; б) копії
документів про проведення атестації
робочих місць; в) копії документів про
переведення на іншу роботу, на роботу з
неповним робочим днем, надання
відпусток без збереження заробітної
плати (у разі відсутності - довідку про
їх відсутність).

У разі необхідності заявник може
подавати інші документи, які можуть
підтверджувати виконання робіт, що
дають право на призначення пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років.

Водночас, необхідно зазначити, що
законодавство про пенсійне
забезпечення базується на Конституції
України, складається з Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», Закону України
«Про недержавне пенсійне
забезпечення», законів, якими
встановлюються умови пенсійного
забезпечення, відмінні від
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування та
недержавного пенсійного забезпечення,
міжнародних договорів з пенсійного
забезпечення, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України
(далі - закони про пенсійне
забезпечення), а також інших законів та
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до законів про пенсійне
забезпечення, що регулюють відносини у
сфері пенсійного забезпечення в
Україні.

Якщо міжнародним договором України,
згода на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, встановлено
інші норми, ніж ті, що передбачені
законодавством України про пенсійне
забезпечення, то застосовуються норми
міжнародного договору.

Статтею 5 Угоди «Про гарантії прав
громадян держав-учасниць СНД в галузі
пенсійного забезпечення» від 13 березня
1992 року, яка підписана Україною,
встановлено, що ця Угода поширюється на
всі види пенсійного забезпечення
громадян, які встановлені або будуть
встановлені законодавством держав -
учасниць Угоди.

Статтею 3 Тимчасової Угоди між Урядом
України та Урядом Російської Федерації
про гарантії прав громадян, які
працювали в районах Крайньої Півночі,
та в місцевостях, які прирівняні до
районів Крайньої Півночі, в галузі
пенсійного забезпечення від 15 січня 1993
року, визначено, що при призначенні
пенсії у відповідності із статтею 1
цієї Тимчасової Угоди на території
України, компетентні органи Російської
Федерації відшкодують витрати на
виплату цієї пенсії у тій її частині,
яка відповідає тривалості трудового
стажу, виробленого в районах Крайньої
Півночі або в місцевостях, які
прирівняні до районів Крайньої
Півночі, починаючи з 1 січня 1991 року.

У цьому випадку частина пенсії, яка
відповідає тривалості трудового стажу,
виробленого в районах Крайньої Півночі
або в місцевостях, які прирівняні до
районів Крайньої Півночі, обчислюються
за нормами законодавства Російської
Федерації.

Порядок відшкодування витрат на
виплату зазначених вище пенсій
регулюються спеціальною Угодою між
компетентними органами Сторін.

Відшкодування витрат у відповідності
із пунктом 1 цієї статті здійснюється
до виникнення права на пенсійне
забезпечення згідно законодавства
України (з врахуванням Угоди про
гарантії прав громадян держав -
учасниць Співдружності Незалежних
Держав у галузі пенсійного
забезпечення від 13 березня 1992 року).

Крім того пунктом 5 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлено, що період
роботи до 1 січня 1991 року в районах
Крайньої Півночі та місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі колишнього Союзу РСР, а також
на острові Шпіцберген зараховується до
страхового стажу в порядку і на умовах,
передбачених законодавством, що діяло
до 1 січня 1991 року.

Отже, з аналізу зазначених правових
норм вбачається, що підставою для
пільгового обчислення стажу в районах
Крайньої Півночі і прирівняних до них
районів можуть бути не тільки письмові
трудові договори, а й будь-які інші
документи, що стверджують поширення на
особу пільг, передбачених Указами
Президії Верховної Ради СРСР, в тому
числі й акти відділів Пенсійного фонду
Російської Федерації.

Перелік районів Крайньої Півночі і
місцевостей, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, на які
розповсюджується дія Указів Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого
1960 року та від 26 вересня 1967 року «Про
впорядкування пільг для осіб, які
працюють в районах Крайньої Півночі та
в місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі», визначений
постановою Ради Міністрів СРСР № 1029
від 10 листопада 1967 року. До переліку
районів Крайньої Півночі входить
Магаданська область, де працював
позивач.

Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого
1960 року «Про впорядкування пільг для
осіб, які працюють в районах Крайньої
та в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі» передбачено,
що робітникам, які переводяться,
направляються або запрошуються на
роботу в райони Крайньої Півночі і в
місцевості, які прирівнюються до
районів Крайньої Півночі, з інших
місцевостей держави, на умовах
укладення ними трудових договорів на
роботу в цих районах на строк 5 років, а
на островах Північного Льодовитого
океану - два роки, надавати додаткові
наступні пільги: зараховувати один рік
роботи в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, які прирівнюються до
районів Крайньої Півночі, за один рік і
шість місяців при обчисленні стажу,
який дає право на отримання пенсії за
віком і по інвалідності. Пільги, які
передбачені цією статтею, надаються
також особам, які прибули в райони
Крайньої Півночі і в місцевості, які
прирівнюються до районів Крайньої
Півночі, за власним бажанням і які
уклали строковий договір про роботу в
цих районах.

Відповідно до п. 3 Постанови Ради
Міністрів СРСР № 148 від 10 лютого 1960 року
«Про порядок застосування Указу
Президії Верховної Ради СРСР від 10
лютого 1960 року «Про впорядкування
пільг для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі та в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі» передбачено, що працівникам,
які користуються в даний час пільгами,
кожний рік роботи в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, які
прирівнюються до районів Крайньої
Півночі, до 01 березня 1960 року
зараховувати за два роки роботи при
розрахунку стажу для отримання пенсії
за віком, по інвалідності і за вислугу
років, а після 01 березня 1960 року - за
один рік і шість місяців роботи при
обрахуванні стажу для отримання пенсії
за віком і по інвалідності.

Пунктом 3 Указу Президії Верховної Ради
СРСР від 26 вересня 1967 року «Про
розширення пільг для осіб, які працюють
в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі», було визначено
скоротити тривалість трудового
договору, який дає право на отримання
пільг, передбачених ст. 5 Указу Президії
Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960
року «Про впорядкування пільг для осіб,
які працюють в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі», з п'яти до
трьох років.

Відповідно до п. 20 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993
року, у тих випадках, коли в трудовій
книжці відсутні відомості, що
визначають право на пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років,
установлені для окремих категорій
працівників, для підтвердження
спеціального трудового стажу
приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди
роботи, що зараховуються до
спеціального стажу; професія або
посада; характер виконуваної роботи;
розділ, підрозділ, пункт, найменування
списків або їх номери, до якого
включається цей період роботи;
первинні документи за час виконання
роботи, на підставі яких видана
зазначена довідка.

Наявна в матеріалах справи копія
трудової книжки позивача свідчить про
факт роботи ОСОБА_4 у період з 21 вересня
1979 року по 08 жовтня 1992 року в районах
Крайньої Півночі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
відсутність договорів, за наявності
трудової книжки та відповідних
підтверджуючих документів, не є
підставою для відмови позивачу у
зарахуванні до страхового стажу
періоду його роботи у районах Крайньої
Півночі.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалах Вищого адміністративного суду
України від 06 лютого 2014 року у справі №
К/800/38120/13 та від 19 лютого 2014 року у
справі № К/800/54770/13.

Проаналізувавши наведені законодавчі
норми, повно та всебічно дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що дії відповідача щодо відмови
у здійсненні нарахування та виплати
пенсії з урахуванням пільгового
обчислення страхового стажу за роботу
в районах Крайньої Півночі за період з
21 вересня 1979 року по 08 жовтня 1992 року є
необґрунтованими та не відповідають
наведеним законодавчим нормам.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачем
не надано достатньо доказів
правомірності дій щодо відмови у
здійсненні нарахування та виплати
пенсії з урахуванням пільгового
обчислення страхового стажу за роботу
в районах Крайньої Півночі за період з
21 вересня 1979 року по 08 жовтня 1992 року, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи документами та наведеними
законодавчими нормами.

Водночас, згідно із визначенням, яке
міститься у статті 1 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», пенсія -
щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з правовою позицією Верховного
Суду України, висловленою у постановах
від 23 квітня 2012 року № 21-239а11, 19 березня
2013 року № 21-53а13, 05 листопада 2013 року №
21-293а13, з самого визначення поняття
«пенсія» випливає, що щомісячні
пенсійні виплати здійснюються на
постійній основі, один раз на місяць
протягом невизначеного періоду часу, а
тому цей вид виплат не є строковим і не
може бути призначений на певний строк.
У цьому випадку визначається лише дата,
з якої особа має право на отримання
пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий
термін або строк, на який призначається
пенсія, не може встановлюватись,
оскільки це суперечить самому
визначенню та суті пенсії.

Тому виплату пенсії не може бути
обмежено будь-яким кінцевим терміном
або строком, оскільки це б обмежувало
право особи на отримання державної
пенсії та щомісячної додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка має
виплачуватись постійно, один раз на
місяць протягом невизначеного часу та
без встановлення будь-якого терміну
або строку виплати пенсії.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів дійшла до висновку про
обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_4
до Управління Пенсійного фонду України
в Менському районі Чернігівської
області про визнання протиправними дій
та зобов'язання вчинити дії по
перерахунку пенсії.

Доводи апелянта, Управління Пенсійного
фонду України в Менському районі
Чернігівської області, спростовуються
вищенаведеним, матеріалами справи та
не відповідають вимогам чинного
законодавства.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції в частині зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України в
Менському районі Чернігівської
області здійснити перерахунок пенсії
ОСОБА_4 з урахуванням пільгового стажу
за роботу в районах Крайньої Півночі, з
розрахунку один рік роботи в районах
Крайньої Півночі та в місцевостях
прирівняних до районів Крайньої
Півночі, за один рік і шість місяців, за
період з 21 вересня 1979 року по 08 жовтня
1992 року та здійснити відповідні
виплати по 08 липня 2014 року з
урахуванням проведених раніше виплат,
невірно застосував норми
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим постанова в цій частині
підлягає скасуванню, з ухваленням
нової про задоволення
адміністративного позову.

Згідно з ч. 10 ст. 183-2 КАС України, у разі
оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції по такій справі
є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 160, 183-2, 197, 198, 200, 202, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Менському
районі Чернігівської області залишити
без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Менського районного суду
Чернігівської області від 08 липня 2014
року в частині зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України в Менському
районі Чернігівської області
здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_4 з
урахуванням пільгового стажу за роботу
в районах Крайньої Півночі, з
розрахунку один рік роботи в районах
Крайньої Півночі та в місцевостях
прирівняних до районів Крайньої
Півночі, за один рік і шість місяців, за
період з 21 вересня 1979 року по 08 жовтня
1992 року та здійснити відповідні
виплати по 08 липня 2014 року з
урахуванням проведених раніше виплат -
скасувати та ухвалити нову.

У скасованій частині адміністративний
позов ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Менському районі
Чернігівської області здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_4 з
урахуванням пільгового стажу за роботу
в районах Крайньої Півночі, з
розрахунку один рік роботи в районах
Крайньої Півночі та в місцевостях
прирівняних до районів Крайньої
Півночі, за один рік і шість місяців, за
період з 21 вересня 1979 року по 08 жовтня
1992 року та здійснити відповідні
виплати з 18 січня 2014 року з урахуванням
проведених раніше виплат.

В іншій частині постанову Менського
районного суду Чернігівської області
від 08 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
О.Г. Хрімлі

Судді
О.М. Ганечко

Н.М. Літвіна

Головуючий суддя

Хрімлі О.Г.

Судді:

Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.