Справа № 826/7938/14
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1 У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без
в частині позовних вимог
21 серпня 2014 року м. Київ
№ 826/7938/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Кармазіна О.А.,
суддів Маруліної Л.О. та Шейко Т.І.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1 до Правління
Пенсійного фонду України Головного
управління Пенсійного Фонду України в
Харківській області Управління
Пенсійного фонду України в
Московському районі м.
Харковапрозобов'язання вчинити певні
дії та визнання бездіяльності
ОСОБА_1, який проживає АДРЕСА_1,
звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Правління Пенсійного фонду
України, Головного управління
Пенсійного Фонду України в Харківській
області, Управління Пенсійного фонду
України в Московському районі м.
Харкова в якому позивач, з урахуванням
заяв від 19.06.2014 р. та від 14.07.2014 р.,
просить суд:
- (1) зобов'язати відповідача-1 -
Правління ПФУ - негайно внести та
затвердити зміни до «Порядку подачі та
оформлення документів для призначення
пенсії» яке забезпечує документальне
виконання і реальну виплату пенсій
усім українським пенсіонерам,
проживаючим за межами України на
підставі Рішення КСУ № 25-рп/2009 від
07.10.2009 р. та окремою думкою Судді
Конституційного Суду України В.
- (2) визнати бездіяльність
відповідача - 2 - ГУ ПФУ в Харківській
області - щодо неприйняття жодного
рішення на вимогу ПФУ та щодо не
пересилання документів позивача до
відповідача-3 (згідно із заявою
позивача до суду від 10.07.2014 р., а.с. 81);

- (3) зобов'язати відповідача-3 -
Управління Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова
поновити виплату пенсії за віком
ОСОБА_1 з 07.10.2009 року (дата прийняття
Рішення КСУ № 25-рп/2009) відповідно до
Конституції та чинним пенсійним
законодавством України.

В обґрунтування позову позивач
зазначає, що з 24.10.1953 р. по 06.06.2000 р.
працював, перебував у лавах Збройних
Сил.

До виїзду за межі України, в червні 2000
року, отримував пенсію за віком довічно
з 21.01.1996 р. по 01.12.2000 р. з урахуванням 6
місяців наперед.

07 жовтня 2009 року, як зазначає позивач,
КСУ в справі 1-31/2009 встановив законне
право усіх без винятку українських
пенсіонерів, які проживають за межами
України на отримання заробленої
пенсії.

Однак, як зазначає позивач, органи
пенсійного фонду відмовляють у
поновленні позивачу пенсії за віком, у
зв'язку з тим, що у заявника для
поновлення пенсії відсутні документи,
що підтверджують місце проживання
(реєстрації) в Україні (паспорт або
довідка уповноважених органів з місця
проживання (реєстрації), обов'язкова
наявність у заявника яких передбачена
Порядком подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, затв. Постановою
Пенсійного фонду України № 22-1 від
25.11.2005.

З огляду на наведене позивач, крім
іншого, просить зобов'язати
відповідача-1 - Правління ПФУ - негайно
внести та затвердити зміни до «Порядку
подачі та оформлення документів для
призначення пенсії» яке забезпечує
документальне виконання і реальну
виплату пенсій усім українським
пенсіонерам, проживаючим за межами
України на підставі Рішення КСУ №
25-рп/2009 від 07.10.2009 р. та окремою думкою
Судді Конституційного Суду України В.
Шишкіна. Позивач при цьому зазначає
(а.с. 68, 69), що такі дії ПФУ повинно було
вчинити негайно після прийняття
рішення КСУ, але протягом 4-х років
проявляє відверту та умисну
бездіяльність.

Даний позов направлений до суду поштою
01.06.2014 року, згідно відмітки поштової
служби на конверті у якому надійшла
позовна заява, та зареєстрований
канцелярією суду 06.06.20014 року.

Ухвалою від 03.07.2014 р. відкрито
провадження у справі та розгляд справи
призначено на 21.08.2014 р. Згідно з
повідомленням позивача від 09.07.2014 р.,
ним отримана копії зазначеної ухвали
судді.

Згідно із заявою позивача, йому
забезпечена можливість отримання
процесуальних документів в
електронному вигляді.

Крім того, згідно з ухвалою від 03.07.2014 р.
відмовлено у задоволенні заяви
позивача про проведення судового
засідання за допомогою
відеоконференції у зв'язку з її
невідповідністю вимогам ч. 2 ст. ст. 1221
КАС України.

У той же час, відповідачем-1 (Правлінням
ПФУ) у своїх запереченнях заявлено
клопотання про залишення позову без
розгляду на підставі ст. 100 КАС України
у зв'язку з пропуском позивачем строку
звернення до суду, яке мотивовано, крім
іншого, відсутністю поважних причин
пропуску строку звернення до суду.

Присутній у судовому засіданні 21.08.2014 р.
представник відповідача-1 підтримав
раніше надані заперечення проти
позову.

При цьому, відповідач-2, ГУ Пенсійного
фонду України у Харківській області,
надало заперечення проти позову від
17.07.2014 р., в яких просило відмовити у
задоволенні позову. У той же час,
представник відповідача-2 в судове
засідання не з'явився, доказів
поважності причин неприбуття не надав,
що є підставою для розгляду справи за
відсутності відповідача на підставі ч.
4 ст. 128 КАС України.

Відповідач-3 (УПФУ в Московському
районі м. Харкова) також надав
заперечення від 31.07.2014 р., в яких також
просив відмовити у задоволенні позову.
У той же час, представник відповідача-2
в судове засідання не з'явився, доказів
поважності причин неприбуття не надав,
що є підставою для розгляду справи за
відсутності відповідача на підставі ч.
4 ст. 128 КАС України.

Згідно із заявою позивача від 01.08.2014 р.,
ОСОБА_1 зазначив про неможливість
прибути у судове засідання 21.08.2014 р. На
розсуд суду запропоновано здійснити
спілкування технічними засобами за
допомогою Skype, що, однак, не передбачено
КАС України. У той же час, за
результатами ознайомлення із
запереченнями на позов, у заяві від
12.08.2014 р. позивач наполягає на розгляді
справи та задоволенні позову.

Відтак, враховуючи те, що з матеріалів
справи вбачається воля та поведінка
позивача, спрямовані на розгляд справи,
беручи до уваги відсутність клопотань
про відкладення розгляду справи, про
відкликання позову, про залишення його
без розгляду або про відмову від
позову, судом ухвалено розглядати
справу в порядку письмового
провадження відповідно до положень п.
10. ч. 1 ст. 3 та ч. 6 ст. 128 КАС України.

Вирішуючи заявлене відповідачем-1
клопотання та щодо дотримання
позивачем строку звернення до суду,
колегія суддів виходить з наступного.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 5 Кодексу
адміністративного судочинства України
провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, правовий припис "в межах
строку звернення до адміністративного
суду, встановленого законом" означає,
що позов має подаватися лише в тих
межах часу, які встановлені законом.
Крім того, можливість захисту прав та
інтересів залежить від дотримання
строків, встановлених на цей випадок
законом.

У ч. 2 ст. 99 КАС України встановлено
річний строк (до моменту прийняття
Закону України "Про судоустрій та
статус суддів") та шестимісячний (після
прийняття Закону України "Про
судоустрій та статус суддів") для
звернення до адміністративного суду,
що пов'язане зі специфікою
правовідносин, а також має сприяти
наданню доказів, підвищує їхню
достовірність і тим самим сприяє
встановленню істини у конкретній
адміністративній справі.

Дана норма закону означає, що за
загальним правилом перебіг строку на
звернення до адміністративного суду
починається від дня виникнення права
на адміністративний позов, тобто коли
особа дізналася або могла дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Необхідно зазначити, що процесуальним
строком є проміжок часу, встановлений
законом або судом, у який суд та особи,
що беруть участь у справі, та інші
учасники процесу вчиняють певні
процесуальні дії, передбачені Кодексом
адміністративного судочинства
України, в результаті вчинення яких
настають певні правові наслідки.

В даному випадку, Порядок подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», який затверджений
Постановою Пенсійного фонду України №
22-1 від 25.11.2005 р. (далі - Порядок) та до
якого позивач просить зобов'язати
відповідача-1 (Правління ПФУ) внести
зміни пов'язані із прийняттям рішення
КСУ, був опублікований у Офіційному
віснику України, 2005, N 52 (11.01.2006), ст. 3383,
та набрав чинності з дня опублікування,
тобто з 11.01.2006 року.

Разом з цим, рішення Конституційного
суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 р., на
підставі якого, як вважає позивач,
Правління ПФУ повинно внести зміни до
вищезгаданого Порядку та прийняття
якого (рішення КСУ) по суті є єдиною
підставою в обґрунтування позивачем
позовної вимоги до відповідача-1 -
Правління ПФУ, було опубліковано в
офіційному виданні «Офіційний вісник
України» у 2009 р., N 82 (02.11.2009 року), ст. 2792.

Рішення КСУ також розміщено на його
офіційному сайті.

З матеріалів справи вбачається, що про
наявність вказаного рішення КСУ, з
прийняттям якого позивач обґрунтовує
обов'язок та позовні вимоги до
Правлення ПФУ, стало відомо за кілька
років до звернення до суду.

Зокрема, наведене вбачається з
листування позивача у 2012 році із
Правлінням ПФУ (а.с. 104, 107), з
повідомлення ПФУ від 18.06.2012 р. (а.с. 107)
щодо раніше наданих з боку ПФУ
детальних пояснень з приводу
імплементації рішення КСУ (листи ПФУ
від 28.01.2010 р. № 809/Х-11 (а.с. 100) та 13.09.2011 р. №
18503/Х-11), з листа Управління ПФУ в
Московському районі м. Харкова від
16.03.2010 р., із заяви позивача до ПФУ (вх.
від 02.09.2011), а також вбачається з кількох
судових рішень за участю позивача та
ПФУ.

Так, наведене вбачається з постанови
Печерського районного суду м. Києва від
25.12.2012 р. у справі № 2-а-477/12 за позовом
позивача до ПФУ, Управління ПФУ у
Московському районі м. Харкова про
визнання відмови протиправною та
зобов'язання нарахувати і виплачувати
пенсію. У постанові суду, крім іншого,
зазначається про отримання позивачем
від ПФУ листа із роз'ясненням, що триває
робота щодо підготовки
нормативно-правових актів, спрямованих
на виконання рішення КСУ, яким будуть
передбачені умови, норми і механізм
виплати пенсій громадянам, які
проживають у країнах, з якими не
укладено міждержавних договорів щодо
пенсійного забезпечення. Зазначена
постанова, якою відмовлено у
задоволенні позову, залишена без змін
згідно з ухвалою КААС від 24.10.2013 р.
Згідно з ухвалою ВАСУ від 21.04.2014 р.
відмовлено у відкритті касаційного
провадження.

Ознайомлення з рішенням КСУ також
вбачається з постанови Московського
районного суду м. Харкова від 26.09.2012 р. у
справі № 2027/12549/12 за позовом позивача до
Управління ПФУ у Московському районі м.
Харкова про зобов'язання вчинити дії по
нарахуванню та виплаті пенсії. До
матеріалів справи з цього приводу
також залучено копію ухвали
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 23.02.2012 р. у
справі № 2027/2а-531/11 за позовом позивача
до Управління ПФУ у Московському
районі м. Харкова

У той же час, враховуючи те, що позивач
пов'язує виникнення обов'язку ПФУ із
прийняттям вищевказаного рішення КСУ,
а також враховуючи вищенаведені
обставини, щодо обізнаності позивача
із прийняттям рішення КСУ, позивач, як
зазначено вище, лише 01.06.2014 р. звернувся
до суду із позовними вимогами до
відповідача-1 (дата поштового
відправлення), тобто з порушенням
строку звернення до суду,
встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України.

При цьому, позивач не зазначає про
наявність поважних причин пропуску
строку звернення до суду та не надає
належних та допустимих доказів на
підтвердження наявності таких
обставин. Напроти, з матеріалів справи
вбачається обізнаність позивача із
прийняттям рішення КСУ та змістом
Порядку протягом тривалого часу.

Наведене, у свою чергу, спростовує
доводи позивача про дотримання строку
звернення до суду.

Частиною 1 ст. 100 КАС України
встановлено, що адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд на
підставі позовної заяви та доданих до
неї матеріалів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними, про що постановляється
ухвала.

При цьому, слід зазначити, що
дотримання строків звернення до
адміністративного суду є однією з умов
дисциплінування учасників цих
відносин у випадку, якщо вони стали
спірними. У випадку пропуску строку
звернення до суду підставами для
розгляду справи є лише наявність
поважних причин, тобто, обставин, які є
об'єктивно непереборними, не залежать
від волевиявлення особи, та пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
відповідних дій та підтверджені
належними доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КАС України
позовна заява може бути залишена без
розгляду як на стадії вирішення
питання про відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Враховуючи наведене у сукупності,
колегія суддів приходить до висновку,
що позивачем пропущено строк звернення
до суду та про відсутність
документально підтверджених обставин,
які б свідчили про поважність причин
пропуску строку звернення до суду, в
частині позовних вимог ОСОБА_1 до
відповідача-1 - Правління ПФУ, у зв'язку
з чим до поданої заяви, у зазначеній
частині позовних вимог, слід
застосувати наслідки, передбачені ч. 1
ст. 100 КАС України, а саме - залишення
позову без розгляду в частині позовних
вимог до відповідача-1 - Правління ПФУ.
Приймаючи дане рішення судом враховано
пояснення позивача відносно
дотримання вимог ст. 99 КАС України (а.с.
68).

Керуючись вимогами ст.ст. 99, 100, 160, 165 КАС
України, Окружний адміністративний суд
м. Києва,-

У Х В А Л И В:

1. Залишити без розгляду позовну заяву
ОСОБА_1 в частині позовних вимог до
відповідача-1 (Правління ПФУ).

2. Копію ухвали надіслати сторонам.

Ухвала набирає законної сили в порядку
та в строки, передбачені ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Ухвала може бути оскаржена до
суду апеляційної інстанції у порядку
та строки встановлені ст.ст. 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
О.А. Кармазін

Судді:
Л.О. Маруліна

Т.І.
Шейко