Справа № 2а-8161/11/1370
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року
Справа №
9104/132407/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Яворського І.О.,

суддів:
Кухтея Р.В., Клюби В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Сокальському районі Львівської
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
10 жовтня 2011 року в справі за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Сокальському районі Львівської
області до відділу державної
виконавчої служби Сокальського
районного управління юстиції
Головного управління юстиції у
Львівській області про скасування
постанови про стягнення з боржника
виконавчого збору від 04.03.2011 року ВП
№22321180, -

В С Т А Н О
В И В:

Позивач, управління Пенсійного фонду
України в Сокальському районі
Львівської області звернулося з
позовом в суд до відділу державної
виконавчої служби Сокальського
районного управління юстиції
Головного управління юстиції у
Львівській області про скасування
постанови про стягнення з боржника
виконавчого збору від 04.03.2011 року ВП
№22321180.

В обґрунтування своїх вимог позивач
вказує на те, що несвоєчасне
зарахування коштів на користь ОСОБА_1
(стягувача) зумовлено процедурою
призначення та виплати пенсій та інших
виплат Пенсійним фондом. Листом від
25.02.2011 року Головне управління ПФУ у
Львівській області повідомило про
підтвердження в нарахуванні і виплаті
надбавки як «Дітям війни» ОСОБА_1
згідно з судового рішення, та включення
даної доплати у відомість за березень
2011 року. Фінансові операції по виплаті
таких надбавок в даному випадку
проводились в період з 04 по 25 березня 2011
року. Однак 30.05.2011 року на адресу
управління надійшла спірна постанова
державного виконавця від 04.03.2011 року,
яка суперечить вимогам ст. 46 Закону
України «Про виконавче провадження»,
оскільки стягнення виконавчого збору
до фактичного виконання рішення суду є
неможливим.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 10 жовтня 2011
року в справі №2а-8161/11/1370 в задоволенні
адміністративного позову було
відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням управлінням Пенсійного фонду
України в Сокальському районі
Львівської області подано апеляційну
скаргу в якій просить скасувати
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 10 жовтня 2011
року в справі №2а-8161/11/1370 та прийняти
нову постанову, якою позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги, апелянт виходить з тих же
мотивів, що наведені в позовній заяві.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило, а тому, колегія суддів, у
відповідності до пп. 1,2, ч.1 ст. 197 КАС
України, вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними матеріалами
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Сокальському районі Львівської
області необхідно залишити без
задоволення, а оскаржувану постанову
без змін. При цьому колегія суддів
виходить з наступних міркувань.

Підстави та процедура відкриття
виконавчого провадження
регламентуються Законом України «Про
виконавче провадження»(далі - Закон №
606-XIV), однак беручи до уваги період
виникнення спірних правовідносин, суд
враховує ті положення названого вище
Закону, які діяли до набрання чинності
змінами, внесеними згідно із Законом
України від 04.11.2010 р. № 2677-VI та після.

Статтею 3 згаданого Закону було
встановлено, що примусове виконання
рішень державною виконавчою службою
здійснюється на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом,
серед яких такі, як виконавчі листи, що
видаються судами (п. 1 ч. 2 ст. 3 цього
Закону № 606-XIV). Відповідно до ст. 18
Закону № 606 державний виконавець
відкриває виконавче провадження на
підставі виконавчого документа у т.ч.
за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення.

Відповідно до ст. 24, 30 Закону № 606-XIV
державний виконавець у 3-денний строк з
дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. В
постанові державний виконавець
встановлює строк для добровільного
виконання рішення, який не може
перевищувати семи днів, а рішень про
примусове виселення - п'ятнадцяти днів,
та попереджає боржника про примусове
виконання рішення після закінчення
встановленого строку зі стягненням з
нього виконавчого збору і витрат,
пов'язаних з провадженням виконавчих
дій, передбачених цим Законом. У разі
повного добровільного виконання
рішення боржником у встановлений для
добровільного виконання строк
державний виконавець складає про це
акт, який є підставою для закінчення
виконавчого провадження. Якщо боржник
у встановлений строк добровільно не
виконав рішення, державний виконавець
невідкладно розпочинає його примусове
виконання.

Доказів оскарження постанови про
відкриття виконавчого провадження не
надано

Частиною першою статті 46 Закону № 606-XIV
визначено, що у разі невиконання
рішення у строк, установлений для
добровільного його виконання, з
боржника постановою державного
виконавця, яка затверджується
начальником відповідного органу
державної виконавчої служби, якому він
безпосередньо підпорядкований,
стягується виконавчий збір у розмірі 10
відсотків від фактично стягненої суми
або вартості майна боржника, яке
передане стягувачу за виконавчим
документом, а в разі невиконання
рішення немайнового характеру в строк,
встановлений для добровільного його
виконання, з боржника після повного
виконання рішення в тому ж порядку
стягується виконавчий збір у розмірі
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян з боржника -
громадянина і в розмірі п'ятдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян - з боржника - юридичної особи.

Згідно з пунктом 4.16.1. Інструкції про
проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 15 грудня 1999 року
№74/5 (у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Інструкція), у разі невиконання
рішення у строк, установлений для
добровільного його виконання, з
боржника постановою державного
виконавця, яка затверджується
начальником відповідного органу
державної виконавчої служби,
стягується виконавчий збір у розмірі
десяти відсотків від належної до
стягнення суми.

Пунктом 4.6.12. Інструкції встановлено, що
постанова про стягнення виконавчого
збору виноситься при першому
надходженні виконавчого документа
державному виконавцю після завершення
строку, наданого для добровільного
виконання та встановлення, що рішення
боржником у добровільному порядку не
виконано.

За правилами частини п'ятої статті 46
Закону № 606-XIV та пункту 4.16.4. Інструкції
постанова про стягнення виконавчого
збору не пізніше ніж наступного дня
після її винесення надсилається
боржнику і може бути оскаржена до суду
в 10-денний строк.

На підставі виконавчого листа № 2а-47
від 30.08.2008 року, виданого Сокальським
районним судом, державний виконавець
03.11.2010 року виніс постанову про
відкриття виконавчого провадження ВП№
22321180. Тією ж постановою боржнику було
надано строк до 10.11.2010 року для
добровільного виконання рішення суду.

На виконання постанови про відкриття
виконавчого провадження боржник
листом від 03.03.2011 року повідомив
державного виконавця про повну виплату
ОСОБА_1 щомісячної державної
соціальної допомоги, долучивши при
цьому відомість з особового рахунку за
березень 2011 року.

Отримавши зазначене повідомлення
державний виконавець на підставі ст. 46
Закону України «Про виконавче
провадження» 04.03.2011 року виніс
постанову про стягнення виконавчого
збору в сумі 850 грн., мотивуючи його тим,
що виконавчий документ не було
виконано у термін, наданий для його
добровільного виконання. Після того,
державний виконавець постановою від
14.04.2011 року закрив виконавче
провадження.

Примусове виконання рішення,
відповідно до ст. 30 Закону № 606-XIV (у
старій редакції), починається на
наступний день після закінчення
відповідних строків для добровільного
виконання рішення.

Встановлений державним виконавцем
згідно постанови про відкриття
виконавчого провадження від 03.11.2010 року
строк для добровільного виконання
рішення Сокальського районного суду,
на підставі якого було видано
виконавчий лист № 2а-47 від 30.08.2010 р.,
завершився 10.11.2010 року. Станом на цю
дату у державного виконавця не було
документального підтвердження про
добровільне повне виконання рішення
суду. Свій обов'язок по перерахунку
боржник здійснив по завершенні строку
для добровільного виконання рішення
суду.

Отже, прийняття постанови про
стягнення з боржника виконавчого збору
повністю узгоджується з фактичними
обставинами справи та нормами
матеріального права.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене апеляційні вимоги
є неаргументованими та в їх
задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст.195, ст.197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200,
п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л
И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Сокальському районі Львівської
області залишити без задоволення, а
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 10 жовтня 2011
року в справі №2а-8161/11/1370 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
І.О. Яворський

Судді
Р.В. Кухтей

В.В. Клюба