Справа № 809/2579/14
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2014-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"18" серпня 2014 р.
Справа № 809/2579/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді Тимощука О.Л.

при секретарі Візінському М.В.

за участю:

представника позивача - Ковалюк Г.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: Державної податкової
інспекції у м. Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області

до відповідача: фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2,

про стягнення заборгованості в сумі 6120
грн,-

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області (надалі
також - позивач) звернулася в суд з
адміністративним позовом до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 (надалі також
- відповідач) про стягнення
заборгованості в сумі 6120 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач не сплатив податковий борг
в розмірі 6120 грн, що виник в результаті
винесення податкового
повідомлення-рішення № від 16.09.2013
року, яким накладено штрафні
(фінансові) санкції за неподання
декларацій з податку на доданку
вартість за 6 місяців. Станом на момент
звернення до суду, відповідачем борг не
сплачено, а тому позивач просить
стягнути його в судовому порядку.

Представник позивача вимоги, викладені
в адміністративному позові підтримала
в повному обсязі. Просила позов
задовольнити повністю.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча про дату, час та місце
проведення судового розгляду справи
повідомлявся завчасно та належним
чином шляхом направлення поштового
відправлення на адресу, зазначену у
витязі з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців (а.с.17), проте на адресу суду
повернулося поштове відправлення із
зазначенням причини невручення
(а.с.22,23).

Пунктом 11 статті 35 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що розписку про одержання
повістки (повістку у разі неможливості
вручити її адресату чи відмови
адресата її одержати) належить негайно
повернути до адміністративного суду. У
разі повернення поштового
відправлення із повісткою, яка не
вручена адресату з незалежних від суду
причин, вважається, що така повістка
вручена належним чином.

Відтак, суд дійшов висновку про
можливість розгляду справи у
відсутності відповідача на підставі
частини 4 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, з огляду на наявні у
матеріалах справи докази, які повно та
всебічно висвітлюють обставини в
спірних правовідносинах.

Розглянувши адміністративний позов,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши письмові докази
та інші матеріали справи, судом
встановлено наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
зареєстрований 09.10.2006 року, що
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 14.04.2014
року.

Позивачем 07.08.2013 року проведено
камеральну перевірку відповідача,
результати якої викладені в акті за
№891/17-11/НОМЕР_1 (а.с.14). Висновками акту
встановлено неподання відповідачем
податкової звітності з податку на
додану вартість за січень, лютий,
березень, квітень, травень та червень
2014 року, в результаті чого до
останнього застосовано штрафні
(фінансові) санкції, що передбачені
пунктом 120.1 статті 120 Податкового
кодексу України. Відповідно до
розрахунку, сума штрафних (фінансових)
санкцій становить 6120 грн (а.с15). Акт
перевірки направлявся за місцем
реєстрації відповідача, проте не
вручений з незалежних від позивача
причин (а.с.12,13) та відповідачем не
оскаржувався.

На підставі висновків вищевказаного
акту перевірки, позивачем винесено
податкове повідомлення-рішення форми
«Р» за № від 16.09.2013 року, згідно з
яким відповідачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість за штрафними
(фінансовими) санкціями в розмірі 6120
грн (а.с.11). Дане податкове
повідомлення-рішення направлялося на
адресу реєстрації відповідача, проте з
незалежних від позивача причин не
вручене (а.с.9,10) та відповідачем не
оскаржувалося.

Окрім цього встановлено, що
відповідачу направлялася податкова
вимога форми «Ф» за №5785 від 24 жовтня 2011
року (а.с.16), яка не погашена, а
податковий борг з дня формування цієї
вимоги від 24.10.2011 року по даний період
не переривався, що засвідчується
довідкою позивача №13727/10/25-150/7081 від 14
серпня 2014 року (а.с.34).

Згідно з пунктом 59.5 статті 59
Податкового кодексу України (надалі
також - ПК України), у разі якщо у
платника податків, якому надіслано
(вручено) податкову вимогу, сума
податкового боргу збільшується
(зменшується), погашенню підлягає вся
сума податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення
(вручення) податкової вимоги сума
податкового боргу змінилася, але
податковий борг не був погашений в
повному обсязі, податкова вимога
додатково не надсилається (не
вручається).

Факт реєстрації відповідача платником
податку на додану вартість
підтверджується належним чином
засвідченою копією свідоцтва №200028248
від 15.02.2012 року (а.с.30). Також, довідкою
позивача за №13778/10/25-150/7083 від 14 серпня
2014 року зазначено, що 30.09.2013 року
свідоцтво про реєстрацію платника
податку на додану вартість №200028248
анульовано (а.с.29).

Наявність заборгованості, заявленої в
адміністративному позові
підтверджується довідкою про борг
(а.с.6) та випискою з облікової картки
платника податку на додану вартість
щодо відповідача (а.с.7-8).

Відповідно до статті 67 Конституції
України, кожен зобов'язаний сплачувати
податки та збори в порядку та в
розмірах встановлених законом.
Аналогічна норма закріплена в
підпункті 16.1.4 пункту 16.1 статті 16
Податкового кодексу України, яким
визначено, що платник податків
зобов'язаний, зокрема, сплачувати
податки та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Згідно з пунктом 49.1 статті 49 ПК України,
податкова декларація подається за
звітний період в установлені цим
Кодексом строки органу державної
податкової служби, в якому перебуває на
обліку платник податків.

Водночас, пунктом 202.1 статті 202 ПК
України визначено, що для податку на
додану вартість, звітним (податковим)
періодом є один календарний місяць.

У відповідності до положень абзацу 3
пункту 120.1 статті 120 ПК України,
неподання або несвоєчасне подання
платником податків або іншими особами,
зобов'язаними нараховувати та
сплачувати податки, збори податкових
декларацій (розрахунків), вчинене
платником податків, до якого протягом
року було застосовано штраф за таке
порушення, тягне за собою накладення
штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне
таке неподання або несвоєчасне
подання. Повторність вчинення
порушення зазначена в акті перевірки
(а.с.14).

Відповідно до пункту 58.1. статті 58 ПК
України, у разі коли сума грошового
зобов'язання платника податків,
передбаченого податковим або іншим
законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, розраховується
контролюючим органом відповідно до
статті 54 цього Кодексу (крім
декларування товарів, передбаченого
для громадян), або у разі коли за
результатами перевірки контролюючий
орган встановлює факт невідповідності
суми бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації, або
зменшує розмір задекларованого
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість, розрахованого
платником податків відповідно до
розділу V цього Кодексу, такий
контролюючий орган надсилає (вручає)
платнику податків податкове
повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 57.3. статті 57 ПК
України, у разі визначення грошового
зобов'язання контролюючим органом за
підставами, зазначеними у підпунктах
54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього
Кодексу, платник податків зобов'язаний
сплатити нараховану суму грошового
зобов'язання протягом 10 календарних
днів, що настають за днем отримання
податкового повідомлення-рішення, крім
випадків, коли протягом такого строку
такий платник податків розпочинає
процедуру оскарження рішення
контролюючого органу.

Пунктом 14.1.175 Податкового кодексу
України визначено, що податковий борг -
сума грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), самостійно узгодженого
платником податків або узгодженого в
порядку оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Згідно із пунктом 87.1. статті 87
Податкового кодексу України джерелами
самостійної сплати грошових
зобов'язань або погашення податкового
боргу платника податків є будь-які
власні кошти, у тому числі ті, що
отримані від продажу товарів (робіт,
послуг), майна, випуску цінних паперів,
зокрема корпоративних прав, отримані
як позика (кредит), та з інших джерел, з
урахуванням особливостей, визначених
цією статтею, а також суми надміру
сплачених платежів до відповідних
бюджетів. Пунктом 87.2. даної статті
Податкового кодексу України
передбачено, що джерелами погашення
податкового боргу платника податків є
будь-яке майно такого платника
податків з урахуванням обмежень,
визначених цим Кодексом, а також іншими
законодавчими актами.

Згідно з пунктом 87.11 статті 87
Податкового кодексу України, орган
стягнення звертається до суду з
позовом про стягнення суми податкового
боргу платника податку - фізичної
особи. Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

Враховуючи, що на момент судового
розгляду даної справи відповідач не
надав суду підтвердження сплати
податкового боргу в розмірі 6120 грн.,
вказана сума боргу підлягає стягненню
в судовому порядку. З огляду на
вищевказане, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги є обґрунтованими, а
позов таким, що підлягає задоволенню.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) в
дохід бюджету податковий борг в сумі 6120
(шість тисяч сто двадцять) гривень 00
коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя: /підпис/
Тимощук О.Л.

Постанова складена в повному обсязі
22.08.2014 року.