Справа № 817/1008/14
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2014-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"18" серпня 2014 р.
Справа № 817/1008/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Охрімчук І.Г.

суддів:
Зарудяної Л.О.

ОСОБА_2

при секретарі
Кратюк А. О.

за участю сторін:

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "22" травня
2014 р. у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства "Рівненська
фірма "Укрторгбудматеріали" до
Державної податкової інспекції у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Рівненська фірма
«Укрторгбудматеріали» (далі по тексту
– ПАТ «РФ «Укрторбудматеріали»)
звернулося до Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у місті
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області (далі
по тексту – ДПІ у м. Рівному ГУ
Міндоходів у Рівненській області) про
визнання протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення ДПІ у м.
Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській
області форми «Р» від 17.01.2014р.
№,яким збільшено суму грошового
зобов’язання за платежем – податок на
прибуток, на суму 94457,50 грн. (в т.ч. за
основним платежем у розмірі 75566,00 грн.,
за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) у розмірі 18891,50 грн.), форми
«П» від 20.01.2014р. №, яким зменшено
суму від’ємного значення об’єкта
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 663265,00 грн. (в т.ч. за 2012р. у
розмірі 144288,00 грн., за І кв. 2011р. у
розмірі 197979,00 грн., за ІІ-IV кв. 2011р. у
розмірі 320998,00 грн.), форми «Р» від
17.04.2014р. №, яким збільшено суму
грошового зобов’язання за платежем –
податок на додану вартість по
вітчизняних товарах, на суму 33791,92 грн.
(в т.ч. за основним платежем у розмірі
31418,58 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) у розмірі 2373,34
грн.).

Позов обґрунтовано тим, що податкові
повідомлення рішення податковим
органом прийняті без дотримання вимог
чинного податкового законодавства
України та не відповідають дійсності
та фактичному характеру правовідносин,
оскільки позивачем було дотримано всіх
вимог встановлених Законом України
«Про оподаткування прибутку
підприємств" , Законом України "Про
податок на додану вартість", Податковим
кодексом України .

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 22.05.2014 року
позов задоволено частково.

Не погоджуючись з прийнятим судом
першої інстанції рішенням, відповідач
подав апеляційну скаргу. В своїй
апеляційній скарзі відповідач
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
22.05.2014 року та прийняти нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм процесуального
та матеріального права при прийнятті
оскаржуваної постанови, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про те, що апеляційна скарга
відповідача не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

ПАТ «РФ «Укрторгбудматеріали» 06.04.1995р.
зареєстровано Рівненським міським
управлінням юстиції за №0001295. Код
суб’єкта господарювання за . Місцезнаходження товариства
відповідно до установчих документів –
м. Рівне, вул. Князя Володимира, буд. 111.
Фактично суб’єкт господарювання
знаходиться за адресою – м. Рівне, вул.
Князя Володимира, буд. 111. Взято на
податковий облік в органах державної
податкової служби 26.04.1995р. за №035/0004,
перебуває на обліку в ДПІ у м. Рівному
ГУ Міндоходів у Рівненській області,
стан платника – 0 – платник за основним
місцем обліку. У періоді, за який
проводилась перевірка, відповідно до
Свідоцтва про реєстрацію платника
податку на додану вартість від 23.02.2004р.
за №24933351, виданого ДПІ у м. Рівне,
товариство було зареєстрованим
платником податку на додану вартість. У
зв’язку із зміною назви товариства у
2011р. видано Свідоцтво про реєстрацію
платника податку на додану вартість
від 07.11.2011р. №200008751. Індивідуальний
податковий номер платника податку на
додану вартість – 61.

ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у
Рівненській області було проведено
виїзну позапланову документальну
перевірку ПАТ «РФ
«УКРТОРГБУДМАТЕРІАЛИ» з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2010р. по 31.12.2012р. За
результатами проведеної виїзної
позапланової документальної перевірки
ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у
Рівненській області складено акт «Про
результати позапланової виїзної
документальної перевірки ПАТ
«Рівненська фірма
«Укрторгбудматеріали»,
з питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2010 року по 31.12.2012 року» від
31.12.2013р. №942/17-16-22-01/05468819.

У відповідності до акту перевірки
встановлено наступні порушення:

1. пп.4.1.1 п.4.1 ст.4, пп.5.4.10 п.5.4 ст.5, пп.7.4.1
п.7.4 ст.7, пп.7.4.3 п.7.4 ст.7 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» від 28.12.1994р. №334/94-ВР (із
змінами та доповненнями), пп.135.5.5 п.135.5
ст.135, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.145.1 ст.145, п.150.1
ст.150, п.6 підрозділу 4 Розділу ХХ
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями), в результаті чого:
зменшено від’ємне значення об’єкта
оподаткування за 2010р. на суму 144288,00 грн.,
за І кв. 2011р. на суму 197979,00 грн., за ІІ-IV
кв. 2011р. на суму 320998,00 грн.; занижено
податок на прибуток підприємства за
2012р. на суму 75566,00 грн. (в т.ч.: за ІІІ кв.
2012р. на суму 11153,00 грн., за IV кв. 2012р. на
суму 64413,00 грн.);

2. п.1.4 ст.1, пп.3.1.1 п.3.1 ст.3, п.4.1 ст.4, пп.7.3.1
п.7.3 ст.7, пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість» від
03.04.1997р. №168/97-ВР (із змінами та
доповненнями), п.187.1 ст.187, п.198.1 ст.198,
п.198.2 ст.198, п.198.3 ст.198, п.198.6 ст.198, п.201.1
ст.201 розділу V Податкового кодексу
України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями), в результаті чого
занижено податок на додану вартість на
суму 55901,08 грн.

За наслідками проведеної перевірки ДПІ
у м. Рівному ГУ Міндоходів у
Рівненській області було прийнято
податкові повідомлення-рішення форми
«Р» від 17.01.2014р. №, яким збільшено
суму грошового зобов’язання за
платежем – податок на прибуток, на суму
94457,50 грн. (в т.ч. за основним платежем у
розмірі 75566,00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) у
розмірі 18891,50 грн.), форми «П» від 20.01.2014р.
№, яким зменшено суму від’ємного
значення об’єкта оподаткування
податком на прибуток у розмірі 663265,00
грн. (в т.ч. за 2012р. у розмірі 144288,00 грн.,
за І кв. 2011р. у розмірі 197979,00 грн., за ІІ-IV
кв. 2011р. у розмірі 320998,00 грн.), форми «Р»
від 17.01.2014р. №1, яким збільшено
суму грошового зобов’язання за
платежем – податок на додану вартість
по вітчизняних товарах, на суму 33796,92
грн. (в т.ч. за основним платежем у
розмірі 31418,58 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) у
розмірі 2378,34 грн.).

Рішенням про результати розгляду
скарги від 01.04.2014р. №96/10/17-00-10-05-105/26 ГУ
Міндоходів у Рівненській області
скасувало податкове
повідомлення-рішення ДПІ у м. Рівному
ГУ Міндоходів у Рівненській області
від 17.01.2014р. №1 в частині
застосування штрафної (фінансової)
санкції по податку на додану вартість у
сумі 5,00 грн. та залишила без змін
податкові повідомлення-рішення ДПІ у м.
Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській
області від 17.01.2014р. № про
збільшення суми грошового
зобов’язання по податку на додану
вартість у сумі 75566,00 грн. основного
платежу і 18891,50 грн. штрафної
(фінансової) санкції, №1 в частині
збільшення суми грошового
зобов’язання по податку на додану
вартість у сумі 31418,58 грн. основного
платежу і 2373,34 грн. штрафної
(фінансової) санкції, від 20.01.2014р.
№ про зменшення суми від’ємного
значення об’єкта оподаткування
податком на прибуток у сумі 663265,00 грн., а
скаргу голови правління ПАТ «РФ
«Укрторгбудматеріали» ОСОБА_3 від
04.02.2014р. №11/14 (вхідний №18/10С ГУ
Міндоходів у Рівненській області від
04.02.2014р.) в даній частині – без
задоволення.

За наслідками прийняття рішення про
результати розгляду скарги від 01.04.2014р.
№96/10/17-00-10-05-105/26 ДПІ у м. Рівному ГУ
Міндоходів у Рівненській області було
винесено податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від
17.04.2014р. №, яким збільшено суму
грошового зобов’язання за платежем –
податок на додану вартість по
вітчизняних товарах, на суму 33791,92 грн.
(в т.ч. за основним платежем у розмірі
31418,58 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) у розмірі 2373,34
грн.).

Згідно з долученими до матеріалів
справи письмовими доказами судом
встановлено, що в ході проведення
перевірки податковим органом
зафіксовано, позивачем за період з
01.01.2010р. по 31.12.2012р. в порушення пп.4.1.1 п.4.1
ст.4Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» від 28.12.1994р.
№334/94-ВР (із змінами та
доповненнями),п.150.1 ст.150, п.6 підрозділу 4
Розділу ХХ Податкового кодексу України
від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями) занижено валовий дохід
та доходи, що враховуються при
визначенні об’єкта оподаткування на
суму 323 018,00 грн. (в т.ч. за 2010р. у сумі
138414,00 грн., за І кв. 2011р. у сумі 54056,00 грн.,
за ІІ-IV кв. 2011р. у сумі 74524,00 грн., за 2012р. у
сумі 56025,00 грн.) внаслідок наступних
порушень.

ПАТ «РФ «Укрторгбудматеріали» в
порушення пп.4.1.1 п.4.1 ст.4, пп.4.1.6 п.4.1 ст.4
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» від 28.12.1994р.
№334/94-ВР (із змінами та доповненнями),
п.135.1 ст.135, пп.135.5.4 п.135.5 ст.135 Податкового
кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (із
змінами та доповненнями), занижено
валовий дохід та доходи, що
враховуються при визначенні об’єкта
оподаткування від безоплатно
отриманих послуг оренди автомобіля на
загальну суму 750,00 грн. (в т.ч. за 2010р. у
сумі 500,00 грн., І кв. 2011р. в сумі 125,00 грн.,
ІІ кв. 2011р. у сумі 125,00 грн.).

Дане порушення вплинуло на податкове
зобов’язання з податку на додану
вартість.

В акті перевірки зазначено, що між
Відкритим акціонерним товариством «РФ
«Укрторгбудматеріали» та фізичною
особою ОСОБА_4 (далі по тексту –
ОСОБА_4К.) укладений договір оренди
легкового автомобіля від 01.06.2002р.,
термін дії договору з 01.06.2002р. по
01.06.2011р.. Згідно акту приймання-передачі
автомобіля від 01.06.2002р. фізична особа
ОСОБА_4. передав ВАТ «РФ
«Укрторгбудматеріали» в оренду
легковий автомобіль марки FORD Transit 1997р.
випуску державний номер НОМЕР_1. За
умовами договору вартість орендної
плати складає 500,00 грн. за календарний
рік.

Згідно пп.4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» від 28.12.1994р. №334/94-ВР (із
змінами та доповненнями), валовий доход
включає доходи з інших джерел, у тому
числі, але не виключно, у вигляді:
вартості товарів (робіт, послуг),
безоплатно наданих платнику податку у
звітному періоді, крім їх надання
неприбутковим організаціям згідно з
пунктом 7.11 статті 7 цього Закону та у
межах таких операцій між платником
податку та його відокремленими
підрозділами, які не мають статусу
юридичної особи, крім випадків,
визначених у частині четвертій статті 3
Закону України «Про списання вартості
несплачених обсягів природного газу».

У відповідності до п.1.23 ст.1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» від 28.12.1994 року №334/94-ВР (із
змінами та доповненнями), безоплатно
надані товари (роботи, послуги) – це:
роботи та послуги, які надаються
платником податку без вимоги про
компенсацію їх вартості.

Доходи, що враховуються при обчисленні
об’єкта оподаткування, включаються до
доходів звітного періоду за датою,
визначеною відповідно до статті 137, на
підставі документів, зазначених у
пункті 135.2 цієї статті, та складаються
з: доходу від операційної діяльності,
який визначається відповідно до пункту
135.4 цієї статті; інших доходів, які
визначаються відповідно до пункту 135.5
цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу (п.135.1 ст.135
Податкового кодексу України від
02.12.2012р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями).

Інші доходи включають: вартість
товарів, робіт, послуг, безоплатно
отриманих платником податку у звітному
періоді, визначена на рівні не нижче
звичайної ціни, суми безповоротної
фінансової допомоги, отриманої
платником податку у звітному
податковому періоді, безнадійної
кредиторської заборгованості, крім
випадків, коли операції з
надання/отримання безповоротної
фінансової допомоги проводяться між
платником податку та його
відокремленими підрозділами, які не
мають статусу юридичної особи (пп.135.5.4
п.135.5 ст.135 Податкового кодексу України
від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями).

Застосовуючи дані норми матеріального
права податковий орган не врахував, що
у відповідності до п.4 укладеного
Договору оренди автомобіля між ВАТ «РФ
«Укрторгбудматеріали» та фізичною
особою Яковчукомвід 01.06.2002р. автомобіль
отримано в оренду на платній основі.
Тому, вищезазначені норми податкового
законодавства не можуть бути
застосовані до отриманих послуг,
оплату за які ПАТ «РФ
«Укрторгбудматеріали» не здійснено.

Збільшення валового доходу на суму
безоплатно отриманих послуг можливо
лише за наслідками спливу строку
позовної давності.

В даному випадку Договором оренди
автомобіля від 01.06.2002р. передбачено
строк дії договору, а саме – до 01.06.2011р.
Оплата згідно пп.4.2 п.4 Договору
проводиться по закінченню
календарного року оренди протягом 5
днів. А тому, строк сплати по орендній
платі за 2010р. в сумі 500,00 грн. настав
05.01.2011р., строк позовної давності сплине
лише 05.01.2014р.; строк сплати по орендній
платі за 2011р. в сумі 250,00 грн. настав
05.01.2012р., строк позовної давності сплине
лише 05.01.2015р.

Разом з тим, слід враховувати ще й
наступне.

У відповідності до ст.509 Цивільного
кодексу України від 16.01.2003р. №435-IV (із
змінами та доповненнями), зобов’язання
– правовідносини, коли одна сторона
(боржник) зобов’язана здійснити в
інтересах другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його зобов’язання.

Зобов’язання – заборгованість
підприємства, що виникла внаслідок
минулих подій, погашення якої у
майбутньому, як очікується, призведе до
зменшення ресурсів підприємства, що
втілюють у собі економічні вигоди (п. 3
П(С)БО 1, п. 4 П(С)БО 2).

В бухгалтерському обліку відображення
заборгованості відбувається на момент
виникнення такої, а у податковому
обліку відображення заборгованості
відбувається на момент виникнення
об’єкта оподаткування.

Правильне обчислення терміну позовної
давності істотно впливає як на захист
порушеного права, так і на відображення
в обліку і оподаткуванні.

Позовна давність – термін, в межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу (ст.256 Цивільного
кодексу України від 16.01.2003р. №435-IV (із
змінами та доповненнями).

Загальний термін в 3 роки
застосовується, якщо положеннями
Цивільного кодексу України та іншими
нормами законодавства для окремих
видів вимог не передбачені інші
терміни давності(ст.257 Цивільного
кодексу України від 16.01.2003р. №435-IV (із
змінами та доповненнями).

Відповідно до ч.1 ст.261 Цивільного
кодексу України від 16.01.2003р. №435-IV (із
змінами та доповненнями), початок
перебігу терміну позовної давності
починається від дня, коли особа
дізналася або могла дізнатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

Перебіг позовної давності
припиняється вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання ним свого боргу
або іншого зобов’язання (ч.1 ст.264
Цивільного кодексу України від 16.01.2003р.
№435-IV (із змінами та доповненнями). Для
цього необхідно здійснити одну з таких
дій: спрямування боржником кредитору
листа про визнання боргу, складання
акта звірки, узгодженого і
затвердженого уповноваженими особами;
складання додаткової угоди
(спрямування листа) про відстрочення
платежу, надання письмових гарантій на
конкретну заборгованість; часткова
оплата заборгованості; сплата штрафів
або відсотків, передбачених договором
за цим видом боргу; залік зустрічних
однорідних вимог; будь-який інший
документ, лист про підтвердження
заборгованості або намір її погасити
тощо.

Після переривання перебігу позовної
давності відлік давності починається
спочатку і період, що минув до
переривання терміну, при розрахунку
нового терміну не враховується.

Враховуючи вищевикладене, податковим
органом безпідставно встановлено
порушення ПАТ «РФ
«Укрторгбудматеріали» пп.4.1.6 п.4.1 ст.4
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» від 28.12.1994р.
№334/94-ВР (із змінами та доповненнями),
п.135.1 ст.135, пп.135.5.4 п.135.5 ст.135 Податкового
кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (із
змінами та доповненнями) в результаті
чого нібито занижено валовий дохід від
безоплатно отриманих послуг оренди
легкового автомобіля на загальну суму
750,00 грн. (в т.ч. за І кв. 2010р. в сумі 125,00
грн., за ІІ кв. 2010р. в сумі 125,00 грн., за ІІІ
кв. 2010р. в сумі 125,00 грн., за IV кв. 2010р. в
сумі 125,00 грн., за І кв. 2011р. в сумі 125,00
грн., за ІІ кв. 2011р. в сумі 125,00 грн.

У відповідності до п.1.4 ст.1Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997р. №168/97-ВР (із
змінами та доповненнями), поставка
товарів – будь-які операції, що
здійснюються згідно з договорами
купівлі-продажу, міни, поставки та
іншими цивільно-правовими договорами,
які передбачають передачу прав
власності на такі товари за
компенсацію незалежно від строків її
надання, а також операції з безоплатної
поставки товарів (результатів робіт)
та операції з передачі майна
орендодавцем (лізингодавцем) на баланс
орендаря (лізингоотримувача) згідно з
договорами фінансової оренди (лізингу)
або поставки майна згідно з будь-якими
іншими договорами, умови яких
передбачають відстрочення оплати та
передачу права власності на таке майно
не пізніше дати останнього платежу.

Об’єктом оподаткування є операції
платників податку з поставки товарів
та послуг, місце поставки яких
знаходиться на митній території
України, у тому числі операції з:
передачі права власності на об’єкт
застави позичальнику (кредитору) для
погашення заборгованості
заставодавця; передачі об’єкта
фінансового лізингу в розпорядження
лізингоотримувача; поставки послуг з
міжнародних перевезень пасажирів,
багажу та вантажів автомобільним
транспортом, а також міжнародних
відправлень будь-яким видом транспорту
на відрізку від пункту їх відправлення
(прийняття для перевезення) на митній
території України до пункту їх митного
оформлення, а також від пункту їх
митного оформлення до пункту
призначення (доставки) на митній
території України; поставки послуг з
міжнародних перевезень пасажирів,
багажу та вантажів (крім міжнародних
відправлень) будь-яким видом
транспорту (крім автомобільного) на
відрізку від пункту їх відправлення
(прийняття для перевезення) на митній
території України до пункту проведення
прикордонного контролю з їх випуску за
межі державного кордону України, а
також від пункту прикордонного
контролю з їх впуску у межі державного
кордону України до пункту їх
призначення (доставки) на митній
території України; в інших випадках,
визначених цим Законом (пп.3.1.1 п.3.1 ст.3
Закону України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997р. №168/97-ВР (із
змінами та доповненнями).

Згідно пп.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість» від
03.04.1997р. №168/97-ВР (із змінами та
доповненнями), датою виникнення
податкових зобов’язань з поставки
товарів (робіт, послуг) вважається дата,
яка припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше, або дата
зарахування коштів від покупця
(замовника) на банківський рахунок
платника податку як оплата товарів
(робіт, послуг), що підлягають поставці,
а в разі поставки товарів (робіт,
послуг) за готівкові грошові кошти –
дата їх оприбуткування в касі платника
податку, а при відсутності такої – дата
інкасації готівкових коштів у
банківській установі, що обслуговує
платника податку; або дата
відвантаження товарів, а для робіт
(послуг) – дата оформлення документа,
що засвідчує факт виконання робіт
(послуг) платником податку.

Враховуючи доводи щодо відсутності
порушень формування валових доходів зі
сторони позивача, суд приходить до
висновку, що податковим органом
безпідставно встановлено порушення
ПАТ «РФ «Укрторгбудматеріали» п.1.4 ст.1,
пп.3.1.1 п.3.1 ст.3, пп.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997р. №168/97-ВР (із
змінами та доповненнями) щодо
заниження податкового зобов’язання по
податку на додану вартість на суму 150,00
грн.

В акті перевірки зазначено, що в
порушення пп.4.1.1 п.4.1 ст.4 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» від 28.12.1994р. №334/94-ВР (із
змінами та доповненнями) ПАТ «РФ
«Укрторгбудматеріали» занижено
валовий дохід у вигляді отриманого від
Товариства з обмеженою
відповідальністю «СайрексОйл» (далі по
тексту – ТОВ «СайрексОйл») авансу на
загальну суму 49000,00 грн. (в т.ч. за І кв.
2010р. в сумі 15250,00 грн., за ІІ кв. 2010р. в
сумі 18750,00 грн., за IV кв. 2010р. в сумі 15000,00
грн.). В цій частині позову підприємству
було відмовлено, рішення цій частині
не оскаржено, тому не є предметом
апеляційного розгляду.

На порушення п.1.4 ст.1, пп.3.1.1 п.3.1 ст.3,
пп.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість» від 03.04.1997р.
№168/97-ВР (із змінами та доповненнями)
ПАТ «РФ «УКРТОРГБУДМАТЕРІАЛИ»
занижено податкове зобов’язання по
податку на додану вартість на загальну
суму 10366,39 грн.(в т.ч. за січень 2010р. в
сумі 1666,67 грн., за лютий 2010р. в сумі 1666,67
грн., за березень 2010р. в сумі 283,34 грн., за
червень 2010р. в сумі 3750,00 грн., за
листопад 2010р. в сумі 1666,67 грн., за
грудень 2010р. в сумі 1333,34 грн.).

Відповідно до норм п.102.1 ст.102
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями) сума податкових
зобов’язань по податку на додану
вартість за період з 01.01.2010р. по 30.11.2010р.
не визначається у зв’язку з
закінченням строку позовної давності
(минуло 1095 днів, що настають за останнім
днем граничного строку подання
податкової декларації платником
податку).

В акті перевірки зазначено, що на
порушення пп.7.4.1 п.7.4 ст.7, пп.7.4.3 п.7.4 ст.7
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» від 28.12.1994р.
№334/94-ВР (із змінами та доповненнями),
пп.153.2.1 п.153.2 ст.153, п.153.2.3 п.153.2 ст.153
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями) ПАТ «РФ
«УКРТОРГБУДМАТЕРІАЛИ» занижено
валовий дохід на загальну суму 220768,39
грн. (в т.ч.: за ІІІ кв. 2010р. на суму 35291,60
грн., за IV кв. 2010р. на суму 53622,85 грн., за І
кв. 2011р. на суму 53930,52 грн., та занижено
доход, що враховується при визначенні
об’єкта оподаткування за ІІ кв. 2011р. на
суму 55106,94 грн., за ІІІ кв. 2011р. в сумі
17645,80 грн., за IV кв. 2011р. в сумі 1645,66 грн.,
за І кв. 2012р. в сумі 1762,50 грн., за ІІ кв.
2012р. в сумі 293,76 грн., за IV кв. 2012р. в сумі
1468,76 грн.).

Підставою для вищезазначеного
висновку ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів
у Рівненській області про заниження
валових доходів товариством став
лист-відповідь Агенства нерухомості
«Челсі» від 26.12.2013р. №24 на запит
податкового органу від 23.12.2013р.
№11604/17-16-22-01 щодо середньої вартості
оренди 1 кв. м. нежитлових приміщень з
метою здійснення торговельної
діяльності в період з 01.10.2011р. по
31.12.2012р.. Оскільки, при проведенні
аналізу цін на послуги оренди
магазинів, складських та офісних
приміщень наданих суб’єктом
господарювання фізичних особам
податковим органом встановлено
невідповідність вартості 1 кв.м.
нежитлового приміщення переданого їм в
оренду, в порівнянні з вартістю 1 кв. м.
нежитлового приміщення переданого в
оренду суб’єктам господарювання –
юридичним особам.

Суд погоджується з доводами ПАТ «РФ
«УКРТОРГБУДМАТЕРІАЛИ» щодо того, що
товариство мало право укладати
договори оренди нежитлових приміщень
(магазинів, складських та офісних
приміщень), які знаходяться у м. Рівному
по вул. Князя Володимира, буд. 111 та по
вул. Рильського, буд. 11-б за ціною, що
досягнута при домовленості двох
суб’єктів господарювання, враховуючи
наступне.

У відповідності до пп.1.20.1 п.1.20 ст.1
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» від 28.12.1994р.
№334/94-ВР (із змінами та доповненнями),
звичайною вважається ціна товарів
(робіт, послуг), визначена сторонами
договору. Якщо не доведе зворотне,
вважається, що така звичайна ціна
відповідає рівню справедливих
ринкових цін.

Справедлива ринкова ціна – це ціна, за
якою товари (роботи, послуги)
передаються іншому власнику за умови,
що продавець бажає передати такі
товари (роботи, послуги), а покупець
бажає їх отримати за відсутності
будь-якого примусу, обидві сторони є
взаємно незалежними юридично та
фактично, володіють достатньою
інформацією про такі товари (роботи,
послуги), а також ціни, які склалися на
ринку ідентичних (а за їх відсутності –
однорідних) товарів (робіт, послуг).

Ринок товарів (робіт, послуг) – сфера
обігу товарів (робіт, послуг), яка
визначається виходячи з можливості
покупці (продавця) реально і без
значних додаткових витрат придбати
(продати) товар (роботу, послугу) на
найближчій стосовно будь-якої із
сторін договору території.

Ідентичні товари (роботи, послуги) –
товари (роботи, послуги), що мають
однакові характерні для них основні
ознаки. Під час визначення
ідентичності товарів беруться до
уваги, зокрема, їх фізичні
характеристики, які не впливають на їх
якісні характеристики і не мають
суттєвого значення для визначення
ознак товару, якість і репутацію на
ринку, країна походження та виробник.
Незначні відмінності в їх зовнішньому
вигляді можуть не враховуватися.

Однорідні товари (роботи, послуги) –
товари (роботи, послуги), які не є
ідентичними, мають подібні
характеристики і складаються зі схожих
компонентів, що дозволяє їм виконувати
однакові функції та (або) бути
взаємозамінними. Під час визначення
однорідності товарів (робіт, послуг)
беруться до уваги, зокрема, їх якість,
наявність знака, репутація на ринку,
країна походження та виробник.

Відповідно до пп.14.1.71 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями), звичайна ціна – ціна
товарів (робіт, послуг), визначена
сторонами договору, якщо інше не
встановлено цим Кодексом. Якщо не
доведено зворотне, вважається, що така
звичайна ціна відповідає рівню
ринкових цін.

Ідентичні товари (роботи, послуги) –
товари (роботи, послуги), що мають
однакові характерні для них основні
ознаки.При цьому під ідентичними
розуміються товари, що мають однакові
ознаки з оцінюваними товарами, у тому
числі такі, як:фізичні
характеристики;якість та репутація на
ринку;країна виробництва
(походження);виробник (пп.14.1.80 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями).

Методи визначення та порядок
застосування звичайної ціни
Податковим кодексом України визначено
у ст.39, проте згідно п.1 розділу ХІХ
Прикінцеві положення, цей Кодекс
набирає чинності з 1 січня 2011 року, крім:
статті 39 цього Кодексу, яка набирає
чинності з 1 січня 2013 року, та
відповідно п.2 розділу ХІХ Прикінцеві
положення, визнати такими, що втратили
чинність:з 1 квітня 2011 рокуЗакон
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» (Відомості Верховної Ради
України, 1995р., №4, ст.28 із наступними
змінами), крім пункту 1.20 статті 1 цього
Закону, який діє до 1 січня 2013 року.

Відповідно до ст. 362, ст. 627 Цивільного
кодексу України від 16.01.2003р. №435-IV (із
змінами та доповненнями), сторони
договору є вільними в укладенні
договору та визначенні умов договору.
Ціна в договорі встановлюється за
домовленістю сторін. Ціни (тарифи,
ставки тощо), які встановлюються або
регулюються уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування, застосовуються у
випадках, встановлених законом.

Згідно зі ст.6, ст.44, ст.190 та ст.191
Господарського кодексу України від
16.01.2003р. №436-IV (із змінами та
доповненнями), основними принципами
господарювання є свобода
підприємницької діяльності у межах,
визначених законом; обмеження
державного регулювання економічних
процесів, заборона незаконного
втручання органів державної влади та
органів місцевого самоврядування, їх
посадових осіб у господарські
відносини. Підприємництво
здійснюється на основі самостійного
встановлення цін на продукцію та
послуги відповідно до закону. Вільні
ціни визначаються на всі види
продукції (робіт, послуг), за винятком
тих, на які встановлено державні ціни.
Вільні ціни визначаються суб’єктами
господарювання самостійно за згодою
сторін, а у внутрішньогосподарських
відносинах – також за рішенням
суб’єкта господарювання. Державні
фіксовані та регульовані ціни
встановлюються на ресурси, що
справляють визначальний вплив на
загальний рівень і динаміку цін, а
також на продукцію та послуги, що мають
суттєве соціальне значення для
населення. Перелік зазначених
ресурсів, продукції, послуг затверджує
Кабінет Міністрів України.

У ст.6, ст.7, ст.9 Закону України «Про ціни
і ціноутворення» від 21.06.2012р. №5007-VI (із
змінами та доповненнями) вказано, що в
народному господарстві застосовуються
вільні ціни і тарифи, державні
фіксовані та регульовані ціни і тарифи.
Вільні ціни і тарифи встановлюються на
всі види продукції, товарів і послуг, за
винятком тих, по яких здійснюється
державне регулювання цін і тарифів.
Державні фіксовані та регульовані ціни
і тарифи встановлюються на ресурси, які
справляють визначальний вплив на
загальний рівень і динаміку цін, на
товари і послуги, що мають вирішальне
соціальне значення, а також на
продукцію, товари і послуги,
виробництво яких зосереджено на
підприємствах, що займають монопольне
(домінуюче) становище на ринку.

Відповідно до п.13 Указу Президента
України «Про деякі заходи з
дерегулювання підприємницької
діяльності» від 23.03.1998р. №817/98,
індикативні або звичайні ціни на
товари (роботи, послуги) для
застосування їх у податкових або
митних цілях установлюються на
підставі статистичної оцінки рівня цін
реалізації таких товарів (робіт,
послуг) на внутрішньому ринку України,
яка проводиться уповноваженим
державним органом у визначеному ним
порядку. Індикативні або звичайні ціни
не можуть встановлюватися органами
виконавчої влади, які використовують
їх для нарахування та стягнення
податків і зборів (обов’язкових
платежів) та неподаткових платежів,
крім випадків відсутності
статистичних даних про рівень цін на
окремі види товарів (робіт, послуг).

Судом встановлено, що у акті перевірки
відсутні будь-які відомості про
статистичні дані щодо рівня цін на
послуги оренди магазинів, складських
та офісних приміщень. Також, немає
жодних відомостей про те, що податковим
органом робилися запити до органів
статистики щодо цін на такі послуги на
внутрішньому ринку України.

Також, суд враховує, що відповідно до
пп.1.20.2 п.1.20 ст.1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
від 28.12.1994р. №334/94-ВР (із змінами та
доповненнями), для визначення
звичайної ціни товару (робіт, послуг)
використовується інформація про
укладені на момент продажу такого
товару (роботи, послуги) договори з
ідентичними (однорідними) товарами
(роботами, послугами) у співставних
умовах.

Зокрема, враховуються такі умови
договорів, як кількість (обсяг) товарів
(наприклад, обсяг товарної партії),
строки виконання зобов’язань, умови
платежів, звичайних для такої операції,
а також інші об’єктивні умови, що
можуть вплинути на ціну. Співставними
визнаються умови договорів на ринку
ідентичних (у разі їх відсутності –
однорідних) товарів (робіт, послуг),
якщо відмінність між такими умовами
суттєво не впливає на ціну або може
бути економічно обґрунтована. При
цьому враховуються звичайні при
укладанні угод між непов’язаними
особами надбавки чи знижки до ціни.
Зокрема, але не виключно, враховуються
знижки, пов’язані із сезонними та
іншими коливаннями споживчого попиту
на товари (роботи, послуги), втратою
товарами якості або інших
властивостей; закінченням (наближенням
дати закінчення) строку зберігання
(придатності, реалізації); збутом
неліквідних або низьколіквідних
товарів; маркетинговою політикою, у
тому числі при просуванні товарів
(робіт, послуг) на ринки; наданням
дослідних моделей і зразків товарів з
метою ознайомлення з ними споживачів.

Крім того, пп.1.20.51 п.1.20 ст.1Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» від 28.12.1994р. №334/94-ВР (із
змінами та доповненнями) передбачено,
що у разі якщо звичайна ціна не може
бути визначена з використанням норм
попередніх підпунктів цього пункту, то
для доказів обґрунтування її рівня
застосовують правила, визначені
національними положеннями
(стандартами) бухгалтерського обліку, а
також національними стандартами з
питань оцінки майна та майнових прав.

Методологічні засади формування
інформації про операції пов’язаних
сторін визначено П(С)БО 23, відповідно до
якого за методом порівняльної
неконтрольованої ціни застосовується
ціна, яка визначається за ціною на
аналогічну готову продукцію (товари,
роботи, послуги), що реалізується не
пов’язаному з продавцем покупцеві за
звичайних умов діяльності.

Інформацію щодо середньої вартості
оренди 1 кв. м. нежитлових приміщень з
метою здійснення торговельної
діяльності в період з 01.10.2011р. по 31.12.2012р.
на аналогічні приміщення ДПІ у м.
Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській
області в акті перевірки не зазначила,
така інформація не надана і під час
судового розгляду справи.

Крім того, суд погоджується з доводами
позивача про те, що твердження ДПІ у м.
Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській
області щодо недоцільності здавання в
оренду нежитлових приміщень за такими
невисокими цінами (здаючи за більшими,
товариство могло б отримати більші
прибутки) є втручанням у господарську
діяльність суб’єкта господарювання.
ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у
Рівненській області відповідно до
податкового законодавства не може
давати оцінку економічним показникам
діяльності суб’єкта господарювання, в
даному випадку оцінювати рівень
прибутковості товариства. Сам факт
отримання прибутків, сплати податків,
створення робочих місць, виплата
заробітної плати є прямими доказами
спростування позиції ДПІ у м. Рівному
ГУ Міндоходів у Рівненській області.

Відповідно до пп.1.20.8 п.1.20 ст.1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» від 28.12.1994р. №334/94-ВР (із
змінами та доповненнями), обов’язок
доведення того, що ціна договору не
відповідає рівню звичайної ціни у
випадках, визначених цим Законом,
покладається на податковий орган у
порядку, встановленому законом. При
проведенні перевірки платника податку
податковий орган має право надати
запит, а платник податку зобов’язаний
обґрунтувати рівень договірних цін або
послатися на норми абзацу першого
підпункту 1.20.1 цього пункту.

Як встановлено судом і не
заперечується стороною відповідача –
жодного запиту під час проведення
перевірки від податкового органу для
позивача не надходило.

У відповідності до пп.1.20.10 п.1.20 ст.1
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» від 28.12.1994р.
№334/94-ВР (із змінами та доповненнями),
донарахування податкових зобов’язань
платника податку податковим органом
внаслідок визначення звичайних цін
здійснюється за процедурою,
встановленою законом для нарахування
податкових зобов’язань за непрямими
методами.

Згідно пп.4.3.1 п.4.3 ст.4 Закону України
«Про порядок погашення зобов’язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від
21.12.2000р. №2181-ІІІ (із змінами та
доповненнями), якщо контролюючий орган
не може самостійно визначити суму
податкового зобов’язання платника
податків згідно з підпунктом «а»
підпункту 4.2.2 статті 4 цього Закону у
зв’язку з не встановленням фактичного
місцезнаходження підприємства чи його
відокремлених підрозділів,
місцезнаходження фізичної особи або
ухилення платника податків чи його
посадових осіб від надання відомостей,
передбачених законодавством, а також
якщо неможливо визначити суму
податкових зобов’язань у зв’язку з
неведенням платником податків
податкового обліку або відсутністю
визначених законодавством первинних
документів, сума податкових
зобов’язань платника податків може
бути визначена за непрямим методом. Цей
метод може застосовуватися також у
випадках, коли декларацію було подано,
але під час документальної перевірки,
що проводиться контролюючим органом,
платник податків не підтверджує
розрахунки, наведені у декларації,
наявними документами обліку у порядку,
передбаченому законодавством.

Підпунктом 4.3.4 п.4.3 ст.4 Закону України
«Про порядок погашення зобов’язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від
21.12.2000р. №2181-ІІІ (із змінами та
доповненнями) визначено, що
застосування непрямого методу для
визначення податкових зобов’язань
платників податків у випадках, не
передбачених цим пунктом, не
дозволяється.

Таким чином, для застосування
контролюючим органом непрямих методів
встановлений вичерпний перелік
підстав, жодної з яких не існувало при
застосуванні до ПАТ «РФ
«УКРТОРГБУДМАТЕРІАЛИ» звичайної ціни
на послуги оренди магазинів,
складських та офісних приміщень за
непрямими методами.

Підпунктом 4.3.2 п.4.3 ст.4 Закону України
«Про порядок погашення зобов’язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від
21.12.2000р. №2181-ІІІ (із змінами та
доповненнями) передбачено, що за
непрямим методом податкове
зобов’язання визначається за оцінкою
витрат платника податків, приросту
його активів, кількості осіб, які
перебувають з ним у відносинах найму, а
також оцінкою інших елементів
податкових баз, які приймаються для
розрахунку податкового зобов’язання
щодо конкретного податку, збору
(обов’язкового платежу) відповідно до
закону.

Методика визначення суми податкових
зобов’язань за непрямими методами
затверджується Законом і є загальною
для всіх платників податків (пп.4.3.3 п.4.3
ст.4 Закону України «Про порядок
погашення зобов’язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» від 21.12.2000р. №2181-ІІІ
(із змінами та доповненнями).

Необхідно зазначити, що такої Методики
визначення суми податкових
зобов’язань за непрямими методами у
правовому полі України не існує.

Таким чином, податковий орган на момент
здійснення донарахування ПАТ «РФ
«УКРТОРГБУДМАТЕРІАЛИ» податкових
зобов’язань не мав встановленого
Законом способу донарахування таких
зобов’язань за непрямими методами.

Статтею 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади,
їх посадові особи зобов’язані діяти
лише на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
Таким чином, висновки податкового
органу про порушення ПАТ «РФ
«УКРТОРГБУДМАТЕРІАЛИ» пп.7.4.1 п.7.4 ст.7,
пп.7.4.3 п.7.4 ст.7 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
від 28.12.1994р. №334/94-ВР (із змінами та
доповненнями), пп.153.2.1 п.153.2 ст.153, п.153.2.3
п.153.2 ст.153 Податкового кодексу України
від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями), в результаті чого, було
занижено валовий дохід на загальну
суму 220768,39 грн. є необ’єктивними та
упередженими.

Враховуючи доводи щодо відсутності
порушень формування валових доходів зі
сторони позивача, суд приходить до
висновку, що податковим органом
безпідставно встановлено порушення
ПАТ «РФ «УКРТОРГБУДМАТЕРІАЛИ»п.1.4 ст.1,
пп.3.1.1 п.3.1 ст.3, п.4.1 ст.4, пп.7.3.1 п.7.3 ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997р. №168/97-ВР (із
змінами та доповненнями), п. 187.1
ст.187Податкового кодексу України від
02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями) щодо заниження
податкового зобов’язання по податку
на додану вартість з послуг оренди на
загальну суму 44153,40 грн.

Відповідно до норм п.102.1 ст.102
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями) сума податкових
зобов’язань по податку на додану
вартість за період з 01.01.2010р. по 30.11.2010р.
не визначається у зв’язку з
закінченням строку позовної давності
(минуло 1095 днів, що настають за останнім
днем граничного строку подання
податкової декларації платником
податку).

Перевіркою було встановлено, що на
порушення пп.135.5.5 п.135.5 ст.135 Податкового
кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (із
змінами та доповненнями) ПАТ «РФ
«УКРТОРГБУДМАТЕРІАЛИ» занижено дохід,
що враховується при визначенні
об’єкта оподаткування, на суму
отриманої поворотної фінансової
допомоги на загальну суму 52500,00 грн. (в
т.ч. за ІІІ кв. 2012р. в сумі 50000,00 грн., за IV
кв. 2012р. в сумі 2500,00 грн.).

Підставою для такого висновку ДПІ у м.
Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській
області є отримана у 2011-2012рр. поворотна
фінансова допомога від Товариства з
обмеженою відповідальністю
Науково-виробниче підприємство
«Сантрі ЛТД» (далі по тексту – ТОВ НВП
«Сантрі ЛТД»), що не була повернута
протягом 365 днів з дня її отримання.

В ході проведення перевірки
встановлено, що між позивачем та ТОВ
НВП «Сантрі ЛТД» укладений договір
№01/08 про надання поворотної фінансової
допомоги від 01.08.2011р..

Згідно даних бухгалтерського обліку –
Картки рахунку 3771 за січень 2010р. –
грудень 2012р. по контрагенту ТОВ НВП
«Сантрі ЛТД» на поточний рахунок ПАТ
«РФ «УКРТОРГБУДМАТЕРІАЛИ» надійшли
грошові кошти: в сумі 30000,00 грн. –
01.08.2011р., в сумі 20000,00 грн. – 16.08.2011р., в
сумі 2000,00 грн. – 26.10.2011р., в сумі 7500,00 грн.
– 28.10.2011р. (повернуто в сумі 7000,00 грн. –
28.10.2012р.), в сумі 12000,00 грн. – 08.02.2012р.
(повернуто кошти в сумі 12000,00 грн. –
08.02.2012р.), в сумі 10700,00 грн. – 21.02.2012р., в
сумі 15000,00 грн. – 24.02.2012р., в сумі 15000,00
грн. – 26.03.2012р., в сумі 5000,00 грн. –
26.11.2012р., в сумі 14000,00 грн. – 29.11.2012р., в
сумі 4200,00 грн. – 21.12.2012р. В
бухгалтерському обліку дана операція
відображена проведенням: Дт311 – Кт3771,
Дт3771 – Кт311.

Як встановлено податковим органом під
час проведення перевірки на дату
укладання договору №01/08 про надання
поворотної фінансової допомоги від
01.08.2011р. ТОВ НВП «Сантрі ЛТД» є
пов’язаною особою у розумінні пп.14.1.159
п.14.1 ст.14Податкового кодексу України
від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями), оскільки відповідно до
Зведеного облікового реєстру
власників цінних паперів (вих. №6972 від
28.09.2011р.) ПАТ «Національний депозитарій
України» станом на 26.09.2011р. у зберігача
ТОВ «Аффінаж» знаходиться цінних
паперів ТОВ НВП «Сантрі ЛТД» в
кількості 976 шт., що складає відсоток у
статутному фонді ПАТ «РФ
«УКРТОРГБУДМАТЕРІАЛИ» - 67,5433%.

Згідно пп.14.1.257 п.14.1 ст.14Податкового
кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (із
змінами та доповненнями), фінансова
допомога – фінансова допомога, надана
на безповоротній або поворотній
основі. Поворотна фінансова допомога –
сума коштів, що надійшла платнику
податків у користування за договором,
який не передбачає нарахування
процентів або надання інших видів
компенсацій у вигляді плати за
користування такими коштами, та є
обов’язковою до повернення.

Податковим кодексом України
передбачено механізм оподаткування
поворотної фінансової допомоги.

Нормами пп.135.5.5 п.135.5 ст.135 Податкового
кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (із
змінами та доповненнями) визначено –
доходи, що враховуються при обчисленні
об’єкта оподаткування, включаються до
доходів звітного періоду за датою,
визначеною відповідно до статті 137, на
підставі документів, зазначених у
пункті 135.2 цієї статті, та складаються
з: інших доходів, які зокрема включають:
суми поворотної фінансової допомоги,
отриманої платником податку у звітному
податковому періоді, що залишаються
неповерненими на кінець такого
звітного періоду, від осіб, які не є
платниками цього податку (в тому числі
нерезидентів), або осіб, які згідно із
цим Кодексом мають пільги з цього
податку, в тому числі право
застосовувати ставки податку нижчі,
ніж установлені пунктом 151.1 статті 151
цього Кодексу.

Положення цього пункту не поширюються
на суми поворотної фінансової
допомоги, отриманої від
засновника/учасника (в тому числі
нерезидента) такого платника податку, у
випадку повернення такої допомоги не
пізніше 365 календарних днів з дня її
отримання.

ТОВ НВП «Сантрі ЛТД» є платником
податку на прибуток на загальних
підставах і водночас, є учасником
(акціонером) ПАТ «РФ
«УКРТОРГБУДМАТЕРІАЛИ».

В даній ситуації поворотна фінансова
допомога отримана від платника податку
на прибуток на загальних підставах і
залишилася неповернутою на кінець
звітного періоду, то в такому випадку
до доходів звітного періоду, що
враховуються при обчисленні об’єкта
оподаткування, включається сума
процентів, умовно нарахованих на суму
неповернутої поворотної фінансової
допомоги. Зазначені суми процентів
розраховуються і відносяться згідно з
пп.14.1.257 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу
України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями) до безповоротної
фінансової допомоги та включаються в
дохід відповідно до п.137.10 ст.137
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями). А тому, висновок ДПІ у м.
Рівному ГУ МіндоходівуРівненській
області про порушення ПАТ «РФ
«УКРТОРГБУДМАТЕРІАЛИ»пп.135.5.5 п.135.5 ст.135
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями), в результаті чого було
занижено дохід, що враховується при
визначенні об’єкта оподаткування, на
суму отриманої поворотної фінансової
допомоги на загальну суму 52500,00 грн. (в
т.ч. за ІІІ кв. 2012р. в сумі 50000,00 грн., за IV
кв. 2012р. в сумі 2500,00 грн.) є безпідставним
та неправомірним.

Дане порушення не вплинуло на
податкове зобов’язання з податку на
додану вартість.

Перевіркою встановлено, що на
порушення пп.5.4.10 п.5.4 ст.5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» від 28.12.1994р. №334/94-ВР (із
змінами та доповненнями) ПАТ «РФ
«УКРТОРГБУДМАТЕРІАЛИ» завищено валові
витрати на загальну суму 6155,00 грн.

В акті перевірки зазначено, що між ВАТ
«РФ «УКРТОРГБУДМАТЕРІАЛИ» та фізичною
особою ОСОБА_4 укладений договір оренди
легкового автомобіля від 01.06.2002р.,
термін дії договору з 01.06.2002р. по
01.06.2011р.. Згідно акту приймання-передачі
автомобіля від 01.06.2002р. фізична особа
ОСОБА_4 передав ВАТ «РФ
«УКРТОРГБУДМАТЕРІАЛИ» в оренду
легковий автомобіль марки FORDTransit 1997р.
випуску державний номер НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено, що позивачем
безпідставно віднесено до складу
валових витрат паливно-мастильні
матеріали, що списані в результаті
експлуатації автомобіля, а саме:
дизельне пальне на підставі актів
списання товарів в сумі 126,39 грн. –
№000000003 від 31.01.2010р., 270,00 грн. – №00000006 від
28.02.2010р., 648,47 грн. – №000000017 від 31.03.2010р.,
932,18 грн. – №000000026 від 30.04.2010р., 348,21 грн. –
№000000024 від 30.06.2010р., 366,95 грн. – №000000034
від 31.07.2010р., 1061,82 грн. – №000000047 від
31.08.2010р., 402,90 грн. – №000000057 від 30.09.2010р.,
175,67 грн. – №000000059 від 30.09.2010р., 186,84 грн. –
№000000069 від 29.10.2010р., 345,08 грн. – №000000090
від 30.11.2010р., 126,00 грн. – №000000004 від
31.01.2011р., 151,59 грн. – №000000008 від 28.02.2011р.,
86,85 грн. – №000000023 від 23.03.2011р. Всього на
суму 5228,95 грн.; масло Selenia AR в кількості
2,02л. на суму 176,75 грн. згідно акту
списання товарів №000000003 від 31.01.2010р., в
кількості 1,26л на суму 110,25 грн. згідно
акту списання №000000026 від 30.04.2010р..
Всього на суму 287,00 грн.; 00 коп., масло
Літол в кількості 0,11л на суму 2,53 грн.
згідно акту списання товарів №000000003
від 31.01.2010р., в кількості 0,155л на суму 3,56
грн. згідно акту списання товарів
№000000026 від 30.04.2010р..Всього на суму 6,09
грн.; шини автомобільні 185R 14CBC-44 у
кількості 2 шт. на суму 633,91 грн. (в т.ч.
згідно акту на списання товарів
№48 від 03.08.2010р. на суму 584,17 грн.,
№005 від 31.08.2010р. на суму 49,74 грн.).

На думку податкового органу, стосовно
орендованих автомобілів, то на валові
витрати платника податку відносяться
тільки орендна плата. Поряд з тим,
податковий орган не наводить норми
матеріального права де таке
відображено.

Однак таке твердження податкового
органу є хибним враховуючи наступне.

Відповідно до пп.5.4.10 п.5.4 ст.5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» від 28.12.1994р. №334/94-ВР (із
змінами та доповненнями), до валових
витрат платника податку відносяться
витрати на утримання, експлуатацію та
забезпечення основної діяльності (крім
тих, що підлягають амортизації):
легкових автомобілів, побутових
літальних апаратів, моторних човнів,
катерів і яхт, призначених для
відпочинку, що належать платникам
податку, основною діяльністю яких є
надання платних послуг з транспортного
чи туристичного обслуговування
сторонніх громадян або організацій, а
також якщо ці засоби належать
спортивним організаціям і
використовуються як спортивне
знаряддя.

Не включаються до складу валових
витрат витрати платника податку (крім
витрат на оплату праці) на утримання і
експлуатацію приміщень житлового
фонду (крім житлового фонду,
визначеного у підпункті 5.4.9 цієї
статті), побутових літальних апаратів,
моторних човнів, катерів і яхт,
призначених для відпочинку, що
використовуються з іншими цілями, ніж
зазначені у цьому підпункті, або іншими
платниками податку, ніж зазначені у
цьому підпункті; витрати, пов’язані з
стоянкою та паркуванням легкових
автомобілів, а також 50 відсотків витрат
на придбання пально-мастильних
матеріалів для легкових автомобілів та
оперативну оренду легкових
автомобілів. При цьому платник податку
звільняється від обов’язків доведення
зв’язку таких витрат з його
господарською діяльністю.

Податковим органом не враховано, що у
відповідності до укладеного договору
оренди автомобіля з фізичною особою
ОСОБА_4, під час його експлуатації,
придбання паливно-мастильних
матеріалів та поточний ремонт
автомобіля орендар (позивач) здійснює
за власний рахунок.

Разом з тим, як під час проведення
перевірки контролюючим органом так і
до матеріалів справи під час розгляду
справи, позивачем долучено первинні
документи, що підтверджують зв'язок
таких витрат із його господарською
діяльністю – акти на списання
матеріалів та шляхові листи.

Відтак, на думку суду, податковим
органом безпідставно було виключено із
складу валових витрат вартість
паливно-мастильних матеріалів,
використаних товариством при
експлуатації автомобіля, а саме:
дизельне пальне на суму 5228,95 грн., масло
Selenia AR на суму 287,00 грн., масло Літол на
суму 6,09 грн., шини автомобільні у
кількості 2 шт. на суму 633,91 грн., а
висновок щодо порушення пп.5.4.10 п.5.4 ст.5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» від 28.12.1994р.
№334/94-ВР (із змінами та доповненнями)
ПАТ «РФ «УКРТОРГБУДМАТЕРІАЛИ», в
результаті чого завищено валові
витрати на загальну суму 6155,00 грн. (в т.ч.
за І кв. 2010р. на суму 1224,00 грн., за ІІ кв.
2010р. на суму 1394,00 грн., за ІІІ кв. 2010р. в
сумі 2641,00 грн., за IV кв. 2010р. в сумі 532,00
грн., за І кв. 2011р. на суму 364,00 грн.) є
надуманим та необґрунтованим.

Дане порушення вплинуло на податкове
зобов’язання з податку на додану
вартість.

Враховуючи доводи щодо відсутності
порушень формування валових витрат зі
сторони позивача, суд приходить до
висновку, що податковим органом
безпідставно встановлено порушення
ПАТ «РФ «УКРТОРГБУДМАТЕРІАЛИ»пп.7.4.1
п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на
додану вартість» від 03.04.1997р. №168/97-ВР
(із змінами та доповненнями), п.198.1 ст.198,
п.198.2 ст.198, п.198.3 ст.198, п.198.6 ст.198, п.201.1
ст.201 Розділу V Податкового кодексу
України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями) щодо завищення
податкового кредиту по податку на
додану вартість на загальну суму 1231,00
грн.

Відповідно до норм п.102.1 ст.102
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями) сума податкових
зобов’язань по податку на додану
вартість за період з 01.01.2010р. по 30.11.2010р.
не визначається у зв’язку з
закінченням строку позовної давності
(минуло 1095 днів, що настають за останнім
днем граничного строку подання
податкової декларації платником
податку).

Перевіркою показників, відображених у
рядку 04.3 Декларацій «Витрати на оплату
праці», за період з 01.01.2010р. по 31.03.2011р. у
сумі 357114,00 грн. податковим органом
встановлено, що позивач здійснював
нарахування заробітної плати
працівникам підприємства, що
перебувають у трудових відносинах із
ПАТ «РФ «УКРТОРГБУДМАТЕРІАЛИ».

Проведеною вибірковою перевіркою
відображеного показника за період з
01.01.2010р. по 31.03.2011р. в сумі 357114,00 грн. на
підставі узагальненого переліку
документів (додаток 2 до акта перевірки)
задекларованих суб’єктом
господарювання показників у рядку
04.3Декларацій «Витрати на оплату
праці», встановлено заниження
скоригованих витрат за І кв. 2010р. на
суму 76642,00 грн., за ІІ кв. 2010р. на суму
29608,00 грн., за IІІ кв. 2010р. на суму 48070,00
грн.. Дана помилка самостійно виявлена
платником податку та виправлена у IV кв.
2010р..

Сума занижених за І-ІІІ кв. 2010р. витрат
на оплату праці фактично включена ПАТ
«РФ «УКРТОРГБУДМАТЕРІАЛИ» до складу
скоригованих валових витрат по коду
рядка 04.3 Декларації у сумі 206600,00 грн.
при поданні до ДПІ у м. Рівному
Уточнюючого розрахунку податкових
зобов’язань у зв’язку з виправленням
самостійно виявлених помилок від
21.02.2011р. №6.

Відповідно до норм пп.5.6.1 п.5.6 ст.5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» від 28.12.1994р. №334/94-ВР (із
змінами та доповненнями) зазначено
особливості віднесення до складу
валових витрат витрати на оплату праці,
а саме: з урахуванням норм пункту 5.3
цієї статті до складу валових витрат
платника податку відносяться витрати
на оплату праці фізичних осіб, що
перебувають у трудових відносинах з
таким платником податку (далі –
працівники), які включають витрати на
виплату основної і додаткової
заробітної плати та інших видів
заохочень і виплат, виходячи з тарифних
ставок, у вигляді премій, заохочень,
відшкодувань вартості товарів (робіт,
послуг), витрати на виплату авторських
винагород та виплат за виконання робіт
(послуг), згідно з договорами
цивільно-правового характеру, будь-які
інші виплати в грошовій або
натуральній формі, встановлені за
домовленістю сторін (крім сум
матеріальної допомоги, які
звільняються від оподаткування згідно
з нормами закону, що регулює питання
оподаткування доходів фізичних осіб
(законодавства, що встановлює правила
оподаткування прибутковим податком з
громадян).

Згідно з долученими до матеріалів
справи табелів обліку робочого часу,
особових карток нарахування оплати
праці, відомостей нарахування оплати
праці за січень-грудень 2010р. та за
січень-березень 2011р.,
оборотно-сальдових відомостей по
рахунку 661 за період 01.01.2010р. – 31.03.2011р.,
головної книги за 2010р. та за 2011р., суд
приходить до висновку про відсутність
порушення зі сторони ПАТ «РФ
«УКРТОРГБУДМАТЕРІАЛИ»пп.5.6.1 п.5.6 ст.5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» від 28.12.1994р.
№334/94-ВР (із змінами та доповненнями)
щодо завищення скоригованих валових
витрат за IV кв. 2010р. на суму 154320,00 грн..

Дане порушення не вплинуло на
податкове зобов’язання з податку на
додану вартість.

Перевіркою відображених по коду рядка
06 Декларацій «Інші витрати» показників
за період з 01.04.2011р. по 31.12.2012р. у
загальній сумі 1460663,00 грн. встановлено,
що позивач відносив: адміністративні
витрати, витрати на збут, інші витрати
звичайної діяльності та інші
операційні витрати, від’ємне значення
об’єкта оподаткування попереднього
звітного (податкового) року (від’ємне
значення рядка 7 Податкової декларації
за попередній звітний (податковий) рік.

Проведеною вибірковою перевіркою
відображеного показника рядка 06
Декларації «Інші витрати» за період з
01.04.2011р. по 31.12.2012р. у загальній сумі
1460663,00 грн. податковим органом
встановлено завищення задекларованих
платником податку показників по коду
рядка 06 (сума рядків 06.1-06.6/06.1-06.5) на
загальну суму 550287,00 грн. з них:
адміністративні витрати (код рядка
06.1/06.2 АВ) у сумі 577723,00 грн. (в т.ч.
відповідно до Додатку АВ до коду рядка
06.2 АВ Податкової декларації з податку
на прибуток підприємства: витрати на
службові відрядження й утримання
апарату, витрати на утримання основних
засобів, винагорода за консультаційні,
інформаційні, аудиторські та інші
послуги; витрати на оплату послуг
зв’язку; плата за розрахунково-касове
обслуговування та інші послуги банку;
витрати на оплату праці, внески на
соціальні заходи; інші витрати);
витрати на збут (код рядка 06.2/06.3 ВЗ) на
суму 155959,00 грн. (в т.ч. відповідно до
Додатку ВЗ до рядка 06.3 Податкової
декларації з податку на прибуток
підприємства: витрати на оплату праці,
внески на соціальні заходи, витрати на
утримання основних засобів,
амортизація основних засобів, витрати
на поліпшення та утримання основних
засобів, витрати на транспортування,
інші витрати); інші витрати звичайної
діяльності та інші операційні витрати
(рядок 06.4 ІВ/06.5 ІВ) у сумі 231443,00 грн. (в
т.ч. відповідно до Додатку до кодів
рядків 06.4 ІВ/06.5 ІВ Податкової
декларації з податку на прибуток
підприємства: суми нарахованих
податків і зборів: витрати на операції
оренди/лізингу; амортизація тимчасової
податкової різниці, яка виникла за
результатами інвентаризації основних
засобів станом на 01.04.2011р.; витрати,
визначені відповідно до ст.146 Розділу
ІІІ ) Податкового кодексу України від
02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями); амортизація тимчасової
податкової різниці, яка виникла за
результатами інвентаризації основних
засобів станом на 01.04.2011р.; витрати на
ремонт та поліпшення необоротних
активів, що передані в оренду).

З такими висновками податкового органу
суд не погоджується з наступних
підстав.

Як вище зазначено, перевіркою
відображених по коду рядка 06
Декларацій «Інші витрати» показників
за період з 01.04.2011р. по 31.12.2012р. у
загальній сумі 1460663,00 грн. встановлено,
що позивач відносив: від’ємне значення
об’єкта оподаткування попереднього
звітного (податкового) року (від’ємне
значення рядка 7 Податкової декларації
за попередній звітний (податковий) рік.
Враховуючи відсутність порушень щодо
правильності формування показника
від’ємного значення за 2010-2011рр. та
враховуючи документальне
підтвердження інших витрат, доводи
податкового органу щодо завищення
задекларованих платником податку
показників по коду рядка 06 (сума рядків
06.1-06.6/06.1-06.5) на загальну суму 550287,00 грн. є
необґрунтованими.

Також, суд звертає увагу на те, що
податковим органом допущено
арифметичну помилку, яка полягає в
наступному.

Арифметична сума зазначених складових
«Інших витрат» становить 965125,00 грн.
(577723,00 грн. + 155959,00 грн. + 231443,00 грн.).
Відповідно, сума завищення
задекларованих платником податку
показників по коду рядка 06 Декларацій
не відповідає вказаній в акті
перевірки сумі такого завищення у
розмірі 550287,00 грн..Арифметична різниця
між сумою «Інших витрат» та їх
підтверджених складових становить
495538,00 грн. (1460663,00 грн. – 965125,00 грн.).

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції правильно критично віднісся
до викладених висновків в акті
перевірки щодо встановленого
завищення задекларованих платником
податку показників по коду рядка 06
(сума рядків 06.1-06.6/06.1-06.5) на загальну
суму 550287,00 грн., оскільки податковий
орган грубо порушив п.5.2 Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 22.12.2010р. №984
(зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 12.01.2011р. за № 34/18772),
згідно якого: у разі встановлення
перевіркою порушень податкового
законодавства за кожним відображеним в
акті фактом порушення необхідно: чітко
викласти зміст порушення з посиланням
на конкретні пункти і статті
законодавчих актів, що порушені
платником податків, зазначити період
(місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків та господарську
операцію, в результаті якої здійснено
це порушення, при цьому додати до акта
письмові пояснення посадових осіб
платника податків або його законних
представників щодо встановлених
порушень; зазначити первинні
документи, на підставі яких вчинено
записи у податковому та
бухгалтерському обліку, навести
регістри бухгалтерського обліку,
кореспонденцію рахунків операцій та
інші документи, пов’язані з
обчисленням і сплатою податків і
зборів, та докази, що підтверджують
наявність факту порушення; у разі
відсутності первинних документів або
ненадання для перевірки первинних та
інших документів, що підтверджують
факт порушення, зазначити перелік цих
документів; у разі відмови посадових
осіб платника податків або його
законних представників надати копії
документів посадовій (службовій) особі
органу державної податкової служби
така особа складає акт у довільній
формі, що засвідчує факт відмови, із
зазначенням посади, прізвища, імені, по
батькові платника податків (його
законного представника) та переліку
документів, які йому запропоновано
подати, факт про складання такого акта
відображається в акті документальної
перевірки; у разі надання посадовими
особами платника податків або його
законними представниками посадовим
(службовим) особам органу державної
податкової служби письмових пояснень
щодо встановлених порушень
податкового законодавства та/або
причин ненадання первинних та інших
документів, що підтверджують
встановлені порушення, або їх копій
факти про надання таких пояснень
необхідно відобразити в акті.

Жодних вище перелічених дій податковим
органом зроблено не було, а тому суд
вважає необґрунтованими доводи
податкового органу щодо завищення
задекларованих товариством
показників по коду рядка 06 Декларацій
«Інші витрати» на загальну суму 550287,00
грн., відтак, такий висновок є
необґрунтованим та упередженим.

Дане порушення не вплинуло на
податкове зобов’язання з податку на
додану вартість.

Перевіркою правильності визначення
суми амортизаційних відрахувань ПАТ
«РФ «УКРТОРГБУДМАТЕРІАЛИ» за період з
01.04.2011р. по 31.12.2012р. задекларованих у
сумі 102950,00 грн. встановлено завищення
суми амортизаційних відрахувань на
загальну суму 636,00 грн. (в т.ч. за ІІ кв.
2011р. на суму 240,00 грн., за ІІІ кв. 2011р. на
суму 66,00 грн., за IV кв. 2011р. на суму 66,00
грн., за І кв. 2012р. на суму 66,00 грн., за ІІ
кв. 2012р. на суму 66,00 грн., ІІІ кв. 2012р. на
суму 66,00 грн., за IV кв. 2012р. на суму 66,00
грн.).

Вищезазначене завищення витрат, що
враховуються при визначенні об’єкта
оподаткування, у вигляді амортизації
виникло в результаті включення до
складу балансової вартості 5 групи
основних засобів станом на 01.04.2011р.
вартості автомобіля FORDTransit 1997р. в сумі
2869,83 грн., який перебував в оренді
згідно договору оренди автомобіля від
01.06.2002р., укладеного з фізичною особою
ОСОБА_4

Внаслідок чого, ПАТ «РФ
«УКРТОРГБУДМАТЕРІАЛИ» не вірно
визначено різницю між загальною
вартістю всіх груп основних фондів за
даними бухгалтерського обліку та
загальною вартістю усіх груп основних
фондів за даними податкового обліку на
дату набрання чинності Розділом ІІІ
Податкового кодексу України, що
призвело до помилкового визначення
позитивного значення тимчасової
податкової різниці. При виключенні
балансової вартості автомобіля FORDTransit
1997р. в сумі 2869,83 грн. тимчасової
податкової різниці яка підлягає
оподаткуванню не виникає.

Амортизація тимчасової податкової
різниці, яка виникла за результатами
інвентаризації станом на 01.04.2011р.
задекларована платником податку по
коду рядка 06.5.27 АМ додатка ІВ до рядка
06.5 Податкової декларації з податку на
прибуток підприємства за звітний
період ІІ-IV кв. 2011р. в сумі 198,00 грн., за
2012р. в сумі 264,00 грн.

Крім того, ПАТ «РФ
«УКРТОРГБУДМАТЕРІАЛИ» завищено суму
амортизації нарахованої по автомобілю
FORDTransit 1997р. в сумі 173,92 грн. (в т.ч. за
квітень 2011р. в сумі 86,96 грн., за травень
2011р. в сумі 86,96 грн.). В подальшому
нарахування амортизації з балансової
вартості автомобіля FORDTransit 1997р.
позивачем не проводилась, оскільки ним
проведено зменшення балансової
вартості 5 групи основних засобів на
суму балансової вартості автомобіля
FORDTransit 1997р..

Амортизація по автомобілю FORDTransit 1997р.,
задекларована платником податку по
коду рядка 06.5.28 АМ додатка ІВ до рядка
06.5 Податкової декларації з податку на
прибуток підприємства за звітний
період ІІ-IV кв. 2011р. в сумі 174,00 грн. (в т.ч.
за ІІ кв. 2011р. в сумі 174,00 грн.). Таким
чином, ПАТ «РФ «УКРТОРГБУДМАТЕРІАЛИ»
завищено суму амортизаційних
відрахувань на загальну суму 174,00 грн.
за ІІ кв. 2011р..

Суд першої інстанції правильно
визначив, що позивач в
адміністративному позові, так і під час
судового розгляду справи не спростував
жодним чином доводів податкового
органу, а тому суд погоджується з
доводами податкового органу, що на
порушення пп.145 ст.145, п.6 підрозділу 4
Розділу ХХ Податкового кодексу України
від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями) ПАТ «РФ
«УКРТОРГБУДМАТЕРІАЛИ» завищено суму
амортизаційних відрахувань на
загальну суму 636,00 грн. (в т.ч. за ІІ кв.
2011р. на суму 240,00 грн., за ІІІ кв. 2011р. на
суму 66,00 грн., за IV кв. 2011р. на суму 66,00
грн., за І кв. 2012р. на суму 66,00 грн., за ІІ
кв. 2012р. на суму 66,00 грн., ІІІ кв. 2012р. на
суму 66,00 грн., за IV кв. 2012р. на суму 66,00
грн.).

Дане порушення не вплинуло на
податкове зобов’язання з податку на
додану вартість.

Перевіркою правильності визначення та
правомірності включення до складу
витрат, що враховуються при визначенні
об’єкта оподаткування, інших витрат
звичайної діяльності та інших
операційних витрат податковим органом
стверджується, що позивач за період з
01.04.2011р. по 31.12.2012р. по коду рядка 06.5.19
Декларації з податку на прибуток
підприємства «Витрати на операції
оренди/лізингу» задекларував витрати
за звітний період ІІ кв. 2011р. в сумі 19662,00
грн., за ІІ-ІІІ кв. 2011р. в сумі 33936,00 грн. (в
т.ч. за ІІІ кв. 2011р. в сумі 14274,00 грн.), за
ІІ-IV кв. 2011р. в сумі 47395,00 грн. (в т.ч. за IV
кв. 2011р. в сумі 13459,00 грн.); по коду рядка
06.4.19 Декларації з податку на прибуток
підприємства «Витрати на операції
оренди/лізингу» задекларувало витрати
за звітний період І кв. 2012р. в сумі 13320,00
грн., за півріччя 2012р. в сумі 31627,00 грн. (в
т.ч. за ІІ кв. 2012р. в сумі 18307,00 грн.), за
ІІІ кв. 2012р. в сумі 50533,00 грн. (в т.ч. за ІІІ
кв. 2012р. в сумі 18906,00 грн.), за 2012р. в сумі
70890,00 грн. (в т.ч. за IV кв. 2012р. в сумі 20357,00
грн.).

Відповідно до пп.4.1.2 п.4.1 ст.4 розділу І
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями), податкове законодавство
України ґрунтується на таких
принципах: рівність усіх платників
перед законом, недопущення будь-яких
проявів податкової дискримінації –
забезпечення однакового підходу до
всіх платників податків незалежно від
соціальної, расової, національної,
релігійної приналежності, форми
власності юридичної особи,
громадянства фізичної особи, місця
походження капіталу.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999р. №996-XIV
(із змінами та доповненнями), підставою
для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо – безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Вищенаведена норма матеріального
права кореспондується з п.138.2 ст.138
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями) згідно якої, витрати, які
враховуються для визначення об’єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов’язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

По коду рядка 06.4.19/06.5.19 Додатка ІВ (інші
витрати звичайної діяльності та інші
операційні витрати) Податкової
декларації з податку на прибуток
підприємства склад витрат
регламентується нормами п.138.12 ст.138,
п.157.3 ст.157 Податкового кодексу України
від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями), а саме:

- до складу інших витрат, у тому числі
включаються: витрати, визначені
відповідно до статей 144-148, 150, 153, 155-161
цього Кодексу, які не включені до
собівартості реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг згідно
із цією статтею; інші витрати
господарської діяльності, до яких цим
розділом прямо не встановлено обмежень
щодо віднесення до складу витрат;сума
коштів або вартість майна, добровільно
перераховані (передані) організаціям
роботодавців та їх об’єднанням,
створеним відповідно до закону з цього
питання, у вигляді вступних, членських
та цільових внесків, але не більше 0,2
відсотка фонду оплати праці платника
податку в розрахунку за звітний
податковий рік ; суми коштів у розмірі,
що дорівнює щорічному зменшенню банком
на 0,5 відсотка від суми основного
непогашеного боргу протягом наступних
п’яти років, що слідують за трирічним
строком повного та своєчасного
виконання позичальником
реструктуризованих зобов’язань за
кредитним договором (п.138.12 ст.138
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями);

Оподаткування операцій лізингу
(оренди), концесії здійснюється в
такому порядку: передача майна в
оперативний лізинг (оренду) не змінює
податкових зобов’язань орендодавця та
орендаря. При цьому орендодавець
збільшує суму доходів, а орендар
збільшує суму витрат на суму
нарахованого лізингового платежу за
наслідками податкового періоду, в
якому здійснюється таке нарахування. У
такому ж порядку здійснюється
оподаткування операцій із оренди землі
та жилих приміщень; передача майна у
фінансовий лізинг (оренду) для цілей
оподаткування прирівнюється до його
продажу в момент такої передачі. При
цьому орендодавець збільшує доходи, а в
разі передачі у фінансовий лізинг
майна, що на момент такої передачі
перебувало у складі основних засобів
орендодавця, – прирівнює до нуля
балансову вартість відповідного
об’єкта основних засобів згідно з
правилами, визначеними статтею 146 цього
Кодексу для їх продажу, а орендар
включає вартість об’єкта фінансового
лізингу (без урахування процентів,
нарахованих або таких, що будуть
нараховані, відповідно до договору) до
складу основних засобів з метою
амортизації, за наслідками податкового
періоду, в якому відбувається така
передача.

У бухгалтерському обліку розшифровку
таких витрат наведено в пп.20, 29 П(С)БО 16,
а відображаються вони за дебетом
рахунків 94 «Інші витрати операційної
діяльності», 97 «Інші витрати».

Позивачем до складу витрат включалися
витрати на утримання майна, що
надавалося в оренду іншим суб’єктам
господарювання (на підставі укладених
договорів оренди, що долучені до
матеріалів справи) та підтверджується:
актами приймання-здачі
відремонтованих, реконструйованих та
модернізованих об’єктів (від 29.04.2011р.,
31.08.2011р., 30.09.2011р., 31.10.2011р., 31.05.2012р.);
актами від 08.05.2012р. №225, від 15.05.2012р. №235
передачі виконаних робіт, послуг;
актами списання товарів (від 29.04.2011р.
№47, від 29.04.2011р. №48, від 31.05.2011р. №55, від
31.05.2011р. №56, від 29.07.2011р. №79, від 29.07.2011р.
№80, від 29.07.2011р. №84, від 17.08.2011р. №101, від
31.08.2011р. №96, від 28.09.2011р. №109, від 28.09.2011р.
№113, від 28.10.2011р. №123, від 31.10.2011р. №125, від
28.10.2011р. №130, від 29.11.2011р. №137, від 23.12.2011р.
№144, від 31.01.2012р. №5, від 29.02.2012р. №13, від
30.03.2012р. №24, від 30.03.2012р. №25, від 28.04.2012р.
№34, від 28.04.2012р. №36, від 28.04.2012р. №37, від
29.05.2012р. №44, від 10.05.2012р. №45, від 31.05.2012р.
№46, від 31.05.2012р. №47, від 31.05.2012р. №48, від
31.05.2012р. №51, від 20.06.2012р. №58,від 30.07.2012р. №
68, від 30.07.2012р. №70, від 30.07.2012р. №71, від
28.08.2012р. №77, від 28.08.2012р. №80, від 28.09.2012р.
№88, від 28.09.2012р. №89, від 28.09.2012р. №90, від
31.10.2012р. №102, від 31.10.2012р. №103, від 31.10.2012р.
№104, від 31.10.2012р. №105, від 31.10.2012р. №107, від
31.10.2012р. №109,від 30.11.2012р. №113, від 30.11.2012р.
№114, від 30.11.2012р. №116, від 30.11.2012р. №118,
від 30.11.2012р. №120, від 29.12.2012р. №124), що
досліджені у судовому засіданні.

А тому, суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про відсутність
зі сторони позивача порушення пп.139.9.1
п.139.9 ст.139 Податкового кодексу України
від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями) щодо завищення витрат, що
враховуються при визначенні об’єкта
оподаткування на загальну суму 118285,00
грн. (в т.ч. за ІІ кв. 2011р. в сумі 19662,00 грн.,
ІІІ кв. 2011р. в сумі 14274,00 грн., за IV кв. 2011р.
в сумі 13459,00 грн., за І кв. 2012р. в сумі 13320,00
грн., за ІІ кв. 2012р. в сумі 18307,00 грн., за
ІІІ кв. 2012р. в сумі 18906,00 грн., за IV кв. 2012р.
в сумі 20357,00 грн..

Дане порушення не вплинуло на
податкове зобов’язання з податку на
додану вартість.

Відповідно до ст.19 Конституції України,
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов’язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Оскільки у даній справі оспорюються
прийняті відповідачем – суб’єктом
владних повноважень, за результатами
проведеної перевірки податкові
повідомлення-рішення, суд відповідно
до вимог ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
перевіряє, чи прийняті вони: на
підставі, у межах повноважень, та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
безсторонньо, добросовісно,
розсудливо, з дотриманням принципу
рівності перед законом, пропорційно та
своєчасно.

Матеріали справи свідчать, що
податкові повідомлення - рішення ДПІ у
м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській
області форми «Р» від 17.01.2014р.
№,яким збільшено суму грошового
зобов’язання за платежем – податок на
прибуток, на суму 94457,50 грн. (в т.ч. за
основним платежем у розмірі 75566,00 грн.,
за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) у розмірі 18891,50 грн.), форми
«П» від 20.01.2014р. №, яким зменшено
суму від’ємного значення об’єкта
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 663265,00 грн. (в т.ч. за 2012р. у
розмірі 144288,00 грн., за І кв. 2011р. у
розмірі 197979,00 грн., за ІІ-IV кв. 2011р. у
розмірі 320998,00 грн.), форми «Р» від
17.04.2014р. №, яким збільшено суму
грошового зобов’язання за платежем –
податок на додану вартість по
вітчизняних товарах, на суму 33791,92 грн.
(в т.ч. за основним платежем у розмірі
31418,58 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) у розмірі 2373,34 грн.)
частково не відповідають вказаним
критеріям правомірності.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без зміни, якщо визнає,
що суди першої інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

З урахуванням наведеного, постанова
суду першої інстанції у даній справі є
обґрунтованою та законною, а тому її
слід залишити без змін, доводи ж
відповідача є не переконливими,
спростовуються наведеним вище та
відповідно, не можуть бути підставою
для скасування постанови суду, а тому
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"22" травня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

І.Г. Охрімчук

судді:

Л.О. Зарудяна

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення
виготовлено "20" серпня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Публічне
акціонерне товариство "Рівненська
фірма "Укрторгбудматеріали" вул. Князя
Володимира,111,м.Рівне,33000

3- відповідачу/відповідачам: Державна
податкова інспекція у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області вул.
Відінська,8,м.Рівне,33023

4-третій особі: - ,