Справа № 806/2428/14
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
Житомир справа № 806/2428/14

час прийняття: 10 год. 20 хв.
категорія 6.3

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Черноліхова С.В.,

суддів - Липи В.А., Романченка Є.Ю.,

за участі секретаря Павлюк В.О.,

за участі представника відповідача
Піхулі О.В.,

за участі представника третьої особи
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Державної
реєстраційної служби України, третя
особа - ОСОБА_4 про визнання незаконним
та скасування рішення, зобов'язання
здійснити державну реєстрацію права
власності,

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, у
якому просила визнати незаконним і
скасувати рішення № 12592053 від 22 квітня
2014 року про відмову у державній
реєстрації права власності на квартиру
АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 і ОСОБА_3, а також
зобов'язати відповідача здійснити таку
державну реєстрацію. В обгрунтування
своїх вимог позивачка зазначила, що
зверталася до реєстраційної служби
Попільнянського районного управління
юстиції для проведення, на підставі
рішення Попільнянського районного
суду від 14 січня 2014 року, реєстрації
права власності на квартиру АДРЕСА_1,
однак рішенням державного реєстратора
№ 12592053 від 22 квітня 2014 року у такій
реєстрації відмовлено з підстав
невідповідності заявлених прав
судовому рішенню. З такою відмовою
ОСОБА_3 не погоджується, оскільки вона
протирічить вимогам Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
та їх обтяжень" і здійснена з
формальних міркувань.

Позивачка до суду не прибула. Надіслала
заяву, у якій просила розглядати справу
за її відсутності у зв'язку з
перебуванням на стаціонарному
лікуванні.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнала і
просила у їх задоволенні відмовити.
Пояснила, що Державна реєстраційна
служба України не є належним
відповідачем у даній справі, позов
повинен пред'являтися до державного
реєстратора як самостійного суб'єкта
владних повноважень, рішення, дії чи
бездіяльність якого оскаржуються. Крім
того, рішення № 12592053 від 22 квітня 2014
року державним реєстратором прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби Корюк Т.В.
прийняте на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією і законами України.
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 подано заяву про
державну реєстрацію права спільної
часткової власності, тоді як рішенням
Попільнянського районного суду від 14
січня 2014 року така форма власності за
заявницями не визнана.

Представник третьої особи у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала
повністю і просила їх задовольнити.

Заслухавши пояснення представників
відповідача і третьої особи,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Суд встановив, що 09 квітня 2014 року
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 звернулися до
державного реєстратора прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Попільнянського районного управління
юстиції із заявою про проведення
державної реєстрації права спільної
часткової власності на квартиру
АДРЕСА_1 на підставі рішення
Попільнянського районного суду
Житомирської області від 14 січня 2014
року, яким за ними визнано право
власності на вказане житлове
приміщення.

Рішенням державного реєстратора прав
на нерухоме майно реєстраційної служби
Попільнянського районного управління
юстиції Корюк Т.В. № 12592053 від 22 квітня
2014 року у такій реєстрації відмовлено,
оскільки подані документи не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують, а саме: заявниками подано
заяву про державну реєстрацію права
спільної часткової власності, тоді як
рішенням суду від 14 січня 2014 року форма
спільної власності за ОСОБА_3 і ОСОБА_4
не визначена.

Правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав
визначені Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» від 01
липня 2004 року № 1952-IV із змінами і
доповненнями (далі - Закон).

Відповідно до статті 1 Закону, державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно (далі - державна реєстрація прав) -
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 6 Закону, систему
органів державної реєстрації прав
становлять: Міністерство юстиції
України; центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері державної реєстрації прав;
органи державної реєстрації прав,
утворені Міністерством юстиції
України в установленому
законодавством порядку (далі - органи
державної реєстрації прав).

Згідно з Положенням про Державну
реєстраційну службу України,
затвердженого Указом Президента
України від 06 квітня 2011 року № 401/2011
(далі - Положення), Державна
реєстраційна служба України
(Укрдержреєстр) є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра юстиції України та входить до
системи органів виконавчої влади.

Укрдержреєстр є головним органом у
системі центральних органів
виконавчої влади з питань реалізації
державної політики у сферах державної
реєстрації актів цивільного стану,
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно, державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, реєстрації (легалізації)
об'єднань громадян, інших громадських
формувань, статутів фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, якщо їх
реєстрація передбачена законами,
статуту територіальної громади міста
Києва, друкованих засобів масової
інформації та інформаційних агентств
як суб'єктів інформаційної діяльності.

Відповідно до статті 7-1 Закону,
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
державної реєстрації прав: 1) вносить в
установленому порядку пропозиції щодо
її формування; 2) забезпечує створення
та функціонування Державного реєстру
прав; 3) організовує роботу, пов'язану із
забезпеченням діяльності з державної
реєстрації прав; 4) здійснює
керівництво та контроль за діяльністю
у сфері державної реєстрації прав; 5)
організовує роботу з підготовки та
підвищення кваліфікації державних
реєстраторів прав на нерухоме майно
(далі - державний реєстратор); 6)
здійснює інші повноваження,
передбачені цим та іншими законами
України та покладені на нього
Президентом України.

Пунктом 7 Положення закріплено, що
Укрдержреєстр здійснює свої
повноваження безпосередньо та через
структурні підрозділи головних
управлінь юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, в областях, містах
Києві та Севастополі, а також районних,
районних у містах, міських (міст
обласного значення), міськрайонних,
міжрайонних управлінь юстиції, що
забезпечують реалізацію повноважень
Укрдержреєстру.

Згідно з пунктом 9 Положення,
Укрдержреєстр у межах своїх
повноважень, на основі і на виконання
Конституції та законів України, актів і
доручень Президента України, актів
Кабінету Міністрів України, наказів
Міністерства юстиції України та
доручень Міністра юстиції України
видає накази
організаційно-розпорядчого характеру,
які підписує Голова Укрдержреєстру.

Викладене свідчить про те, що
Укрдержреєстр, як центральний орган
виконавчої влади, не наділений
повноваженнями відносно прийняття
рішення про проведення державної
реєстрації прав та їх обтяжень або
відмову у такій реєстрації.

Проведення державної реєстрації прав
та їх обтяжень або відмову у їх
реєстрації статтею 8 Закону віднесено
до компетенції органу державної
реєстрації прав.

Згідно з частиною 1, пунктом 2 частини 2,
частиною 4 статті 9 Закону, державний
реєстратор є державним службовцем,
крім випадку, коли державним
реєстратором є нотаріус як спеціальний
суб'єкт. Державний реєстратор приймає
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень, про відмову в державній
реєстрації, про її зупинення, внесення
змін до Державного реєстру прав.
Державний реєстратор самостійно
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
відмову в такій реєстрації. Втручання
будь-яких органів, посадових і
службових осіб, громадян та їх
об'єднань у діяльність державного
реєстратора, пов'язану з проведенням
державної реєстрації прав,
забороняється і тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

Відповідно до Наказу Мінюсту від 26
грудня 2011 року № 3601/5 "Про затвердження
форм рішень державного реєстратора
прав на нерухоме майно та вимог до їх
оформлення", рішення про розгляд заяви
(далі - рішення) формується державною
мовою, підписується державним
реєстратором прав на нерухоме майно
(далі - державний реєстратор) із
зазначенням прізвища та ініціалів і
засвідчується в установленому порядку
печаткою.

Із змісту викладених норм слідує, що
повноваження стосовно прийняття
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень або відмову у такій
реєстрації Законом віднесено до
виключної компетенції державного
реєстратора прав на нерухоме майно
відповідного органу державної
реєстрації прав, а не до компетенції
Укрдержреєстру.

Оскарження до суду дій або
бездіяльності державного реєстратора
як окремого суб'єкта владних
повноважень передбачено частиною 2
статті 30 Закону.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд зазначає, що відповідно до частини 1
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України, завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Аналіз даної правової норми дає
підстави вважати, що адміністративне
судочинство спрямоване на захист прав,
свобод та інтересів осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень. При цьому захист прав,
свобод та інтересів осіб передбачає
наявність встановленого судом факту
порушення законного права (свободи,
інтересу) суб'єкта звернення до суду,
тобто позивача, з боку відповідача,
суб'єкта владних повноважень.

Судом встановлено, що оспорюване
рішення прийнято державним
реєстратором прав на нерухоме майно
реєстраційної служби Попільнянського
районного управління юстиції Корюк
Тетяною Василівною із проставлянням її
підпису на ньому та гербової печатки.

В ході розгляду даної справи судом не
встановлено порушення прав ОСОБА_3
Державною реєстраційною службою
України.

Враховуючи те, що позивачкою не надано
доказів порушення її прав, свобод,
законних інтересів з боку відповідача,
Укрдержреєстр, як центральний орган
виконавчої влади, не наділений
повноваженнями відносно прийняття
рішення про проведення державної
реєстрації прав та їх обтяжень або
відмову у такій реєстрації, тому суд
дійшов висновку, що позовні вимоги є
необгрунтованими і задоволенню не
підлягають.

Керуючись статтями 86, 94, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

постановив:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до
Державної реєстраційної служби
України про визнання незаконним та
скасування рішення № 12592053 від 22 квітня
2014 року, зобов'язання здійснити
державну реєстрацію права власності
відмовити.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії повного тексту
постанови.

Головуючий суддя
С.В.
Черноліхов

Судді
В.А. Липа

Є.Ю.
Романченко

Повний текст постанови виготовлено: 01
липня 2014 р.