Справа № 808/4301/14
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року ( 17 год. 15 хв.)Справа №
808/4301/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі

головуючого - судді Максименко Л.Я.

за участю секретаря судового засідання
Приймака Є.О.,

та представників сторін

від позивача: Кукшина К.С., довіреність
№ 60/14 від 23.06.2014; Кравченко А.М.,
довіреність № 43/14 від 08.04.2014

від відповідача 1: Лєскін М.С.,
довіреність № 08-32/1319вих14

від відповідача 2: Лєскін М.С.,
довіреність № 08-32/1320вих14 від 15.07.2014

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовною заявою: Товариства з
обмеженою відповідальністю «Профтаксі
1», м. Запоріжжя

до відповідача 1: Запорізької
прокуратури з нагляду за додержанням
законів у транспортній сфері, м.
Запоріжжя

відповідача 2: Запорізького прокурора з
нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері Комлєва Андрія
Івановича, м. Запоріжжя

про: визнання нечинною постанови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Профтаксі 1» (далі -
позивач) звернулось із
адміністративним позовом до
Запорізької прокуратури з нагляду за
додержанням законів у транспортній
сфері (далі - відповідач 1) та
Запорізького прокурора з нагляду за
додержанням законів у транспортній
сфері Комлєва Андрія Івановича (далі -
відповідач 2), в якому позивач просить
суд визнати нечинною постанову про
проведення перевірки у порядку нагляду
за додержанням і застосуванням законів
№ 08-32/1140 вих. № 14, винесену Запорізькою
прокуратурою з нагляду за додержанням
законів у транспортній сфері 20.06.2014.

В обґрунтування позову товариство
посилається на те, що в оскаржуваній
постанові не наведено конкретних
підстав, за яких необхідно провести
перевірку та не обґрунтована
необхідність вчинення дій,
передбачених п. 3-5 ст. 20 Закону України
«Про прокуратуру». Вказує, що в
постанові про проведення перевірки №
08-32/1140 вих. № 14 від 20.06.2014 констатовано,
що у ТОВ «Профтаксі 1» вже проведено
перевірки, проведено розрахунок
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу з
працевлаштування інвалідів у 2012 та 2013
роках, тому, на думку позивача, ніяких
додаткових перевірок проводити не було
необхідності. Зазначає, що в порушення
ч. 2 ст. 19 Закону України «Про
прокуратуру» прокуратура продублювала
діяльність органів відомчого
управління та контролю. Також,
посилається на те, що в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців такого
органу як Запорізька прокуратура з
нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері не має, що свідчить
про відсутність у останньої цивільної
правоздатності, а тому винесена
постанова є нечинною.

В судовому засіданні представники
позивача підтримали позовні вимоги,
наполягають на задоволенні позову.

Відповідачі позов не визнали, у
письмових запереченнях від 15.07.2014 вх. №
27433 посилаються на те, що 19.06.2014 з
прокуратури Запорізької області, з
метою проведення перевірки та
вирішення питання щодо прийняття
рішення в порядку ст. 214 КПК України,
надійшли матеріали аналізу стану
додержання ТОВ «Профтаксі 1» вимог
Кодексу законів про працю України,
Законів України «Про автомобільний
транспорт» та «Про дорожній рух» в
частині виконання нормативу з
працевлаштування інвалідів. Вказують,
що дослідивши та проаналізувавши
матеріали, які надійшли з прокуратури
області, дійшли висновку, що вони
містять достатні дані, які б свідчили
про порушення ТОВ «Профтаксі 1»
законодавства України, що вимагало
прокурорського реагування. У зв'язку із
чим, було прийнято рішення про
проведення перевірки на ТОВ «Профтаксі
1», про що винесена постанова № 08-32/1140
вих14 від 20.06.2014. На підставі
викладеного, вважають, що оскаржувана
постанова прийнята на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Законами України.
Просять у задоволені
адміністративного позову відмовити
повністю.

Під час розгляду справи по суті
представник відповідачів підтримав
заперечення з підстав викладених вище.

В судовому засіданні 16.07.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до наступних висновків.

Згідно ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Повноваження прокурорів, організація,
засади та порядок діяльності
прокуратури визначається Конституцією
України, Законом України «Про
прокуратуру» та іншими законодавчими
актами.

Відповідно до частини 9 розділу XV
Перехідних положень Конституції
України прокуратура продовжує
виконувати відповідно до чинних
законів функцію нагляду за додержанням
і застосуванням законів та функцію
попереднього слідства - до введення в
дію законів, що регулюють діяльність
державних органів щодо контролю за
додержанням законів, та до сформування
системи досудового слідства і введення
в дію законів, що регулюють її
функціонування.

Так, відповідно до ст. 5 Закону України
від 05.11.1991 № 1789-ХІІ «Про прокуратуру»
(далі - Закон № 1789-ХІІ) прокуратура
України становить єдину систему, на яку
відповідно до Конституції України та
цього Закону покладаються такі
функції: 1) підтримання державного
обвинувачення в суді; 2) представництво
інтересів громадянина або держави в
суді у випадках, визначених законом; 3)
нагляд за додержанням законів
органами, які проводять
оперативно-розшукову діяльність,
дізнання, досудове слідство; 4) нагляд
за додержанням законів при виконанні
судових рішень у кримінальних справах,
а також при застосуванні інших заходів
примусового характеру, пов'язаних з
обмеженням особистої свободи громадян.

Згідно зі ст. 19 Закону № 1789-ХІІ
предметом нагляду за додержанням і
застосуванням законів є: відповідність
актів, які видаються всіма органами,
підприємствами, установами,
організаціями та посадовими особами,
вимогам Конституції України та чинним
законам; додержання законів про
недоторканність особи,
соціально-економічні, політичні,
особисті права і свободи громадян,
захист їх честі і гідності, якщо
законом не передбачений інший порядок
захисту цих прав; додержання законів,
що стосуються економічних,
міжнаціональних відносин, охорони
навколишнього середовища, митниці та
зовнішньоекономічної діяльності.

Перевірка виконання законів
проводиться за заявами та іншими
повідомленнями про порушення
законності, що вимагають
прокурорського реагування, а за
наявності приводів - також з власної
ініціативи прокурора. Прокуратура не
підміняє органи відомчого управління
та контролю і не втручається у
господарську діяльність, якщо така
діяльність не суперечить чинному
законодавству.

Статтею 21 Закону № 1789-ХІІ встановлено,
що перевірки проводяться за письмовими
зверненнями органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
депутатів усіх рівнів, фізичних та
юридичних осіб, а також за власною
ініціативою прокурора.

Для здійснення перевірки прокурор
приймає постанову, в якій зазначає
підстави, що свідчать про можливі
порушення законності, та обґрунтовує
необхідність вчинення дій,
передбачених пунктами 3, 4 та 5 частини
першої статті 20 цього Закону. Не
допускається проведення перевірки без
надання копії зазначеної постанови
представнику підприємства, установи,
організації незалежно від форм
власності, підпорядкованості чи
приналежності, фізичній особі -
підприємцю. Постанова прокурора може
бути оскаржена цими особами до
прокурора вищого рівня або суду в
порядку адміністративного судочинства
протягом десяти днів з дня одержання
копії постанови. За результатами
розгляду скарги прокурор вищого рівня
приймає рішення про задоволення скарги
та скасування постанови або про
відмову у задоволенні скарги.
Оскарження постанови до прокурора
вищого рівня не позбавляє особу права
на її оскарження до суду, яке може бути
здійснене нею протягом десяти днів з
дня одержання рішення прокурора вищого
рівня про результати розгляду скарги.

З метою забезпечення точного і
однакового застосування норм закону
при реалізації прокурорами
повноважень, передбачених Законом
України «Про прокуратуру», Наказом
Генеральної прокуратури України № 111
від 12.11.2012 було затверджено Положення
про порядок проведення органами
прокуратури перевірок при здійсненні
нагляду за додержанням і застосуванням
законів (далі - Положення).

Згідно п. 1.3, 1.4 зазначеного Положення,
перевірки у порядку нагляду за
додержанням і застосуванням законів
проводяться у Кабінеті Міністрів
України, міністерствах, інших
центральних і місцевих органах
виконавчої влади, органах державного
нагляду (контролю), Раді міністрів
Автономної Республіки Крим, органах
місцевого самоврядування, військових
частинах, громадських об'єднаннях, а
також діяльності посадових і службових
осіб цих органів, підприємств, установ
і організацій, незалежно від форм
власності, підпорядкованості та
приналежності, у тому числі фізичних
осіб - підприємців та громадян.

Предметом перевірок при здійсненні
нагляду за додержанням і застосуванням
законів є: відповідність
нормативно-правових актів, рішень, які
видаються всіма органами,
підприємствами, установами,
організаціями та посадовими особами,
вимогам Конституції України та чинним
законам; додержання законів про
недоторканність особи,
соціально-економічні, політичні,
особисті права і свободи громадян, якщо
законом не передбачено іншого порядку
захисту цих прав; додержання законів,
що стосуються економічних відносин,
бюджетного, земельного, митного
законодавства та зовнішньоекономічної
діяльності, конституційних засад
підприємницької діяльності, охорони
навколишнього природного середовища,
міжнаціональних відносин; додержання
законів про адміністративні
правопорушення.

Згідно з п. 2.1 Положення перевірки у
порядку нагляду за додержанням і
застосуванням законів проводяться на
підставі письмових звернень органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування, депутатів усіх рівнів,
фізичних та юридичних осіб, що свідчать
про можливі порушення законності, а
також за власною ініціативою.

Відповідно до п. 2.4 Положення
підставами для проведення перевірки
прокурором за власною ініціативою є
дані, що свідчать про можливі порушення
законності.

Висновки про наявність підстав для
проведення перевірки можуть бути
зроблені за наслідками проведених
аналізів, узагальнень, опрацювання
інформацій про стан законності,
вивчень актів та матеріалів органів
державного нагляду (контролю),
матеріалів розгляду судами цивільних,
адміністративних, господарських справ
та справ про адміністративні
правопорушення, матеріалів
кримінальних проваджень,
інформаційних баз даних державних
органів, повідомлень у засобах масової
інформації, мережі Інтернет та з інших
джерел, які також можуть відображатися
в:

- дорученнях Генерального прокурора
України, наданих у межах компетенції
дорученнях його першого заступника,
заступників, прокурорів Автономної
Республіки Крим, міст Києва і
Севастополя, областей та прирівняних
до них прокурорів, їх перших
заступників та заступників;

- наказах Генерального прокурора
України;

- планах роботи органів прокуратури;

- рішеннях колегій Генеральної
прокуратури України, прокуратур
обласного рівня;

- рішеннях нарад у керівників органів
прокуратури;

- дорученнях прокуратури іншого
регіону щодо проведення перевірки, яка
потребує вчинення окремих дій у межах
повноважень, передбачених статтею 20
Закону України «Про прокуратуру»;

- інших організаційно-розпорядчих
документах.

З метою забезпечення належної
організації нагляду за додержанням і
застосуванням законів та підвищення
його ефективності, керуючись статтею 15
Закону України "Про прокуратуру",
Генеральною прокуратурою України
07.11.2012 р. був прийнятий Наказ № 3гн "Про
організацію прокурорського нагляду за
додержанням і застосуванням законів",
згідно п. 7.2 якого наказано, перевірки
за власною ініціативою проводити з
урахуванням стану законності в
регіоні, на підставі рішень колегій
органів прокуратури, координаційних і
міжвідомчих нарад, вимог інших
організаційно-розпорядчих документів,
доручень керівництва прокуратур
вищого рівня.

Виходячи з системного аналізу вказаних
норм, на переконання суду, прокурор має
право за власною ініціативою проводити
перевірки у порядку нагляду за
додержанням і застосуванням законів, в
тому числі і в товариствах. Але,
підставою для проведення перевірки за
власною ініціативою прокурора може
бути лише наявність відповідних даних
про можливі порушення законності, що
містяться в проведених аналізах,
узагальненнях, опрацюваннях
інформації про стан законності,
матеріалах розгляду судами цивільних,
адміністративних, господарських справ
та справ про адміністративні
правопорушення, матеріалах
кримінальних проваджень,
інформаційних базах даних державних
органів, повідомленнях у засобах
масової інформації, мережі Інтернет та
які відображені в наказах Генерального
прокурора України, планах роботи
органів прокуратури, рішеннях колегій
Генеральної прокуратури України,
прокуратур обласного рівня, рішеннях
нарад у керівників органів
прокуратури, дорученнях прокуратури
іншого регіону щодо проведення
перевірки, інших
організаційно-розпорядчих документах.

Судом з'ясовано, що п. 6 рішення
розширеного засідання колегії
прокуратури Запорізької області від
28.03.2014 заплановано організувати та
провести у 2 кварталі 2014 року перевірки
додержання автотранспортними
підприємствами вимог Законів України
«Про автомобільний транспорт», «Про
дорожній рух» та іншого законодавства
у сфері перевезень, про що зокрема, і
зазначено в оскаржуваній постанові.

19.06.2014 на адресу Запорізького прокурора
з нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері раднику юстиції
Комлєву А.І. від прокуратури
Запорізької області надійшло
доручення про проведення перевірки
стану дотримання ТОВ «Профтаксі 1»
вимог Кодексу законів про працю
України, Законів України «Про
автомобільний транспорт» та «Про
дорожній рух» в частині виконання
нормативу з працевлаштування
інвалідів впродовж 2012-2013 років.

В якості додатків до доручення
долучені відповіді Головного
управління ПФУ у Запорізькій області
щодо переліку працівників
автотранспортних підприємств,
Запорізького обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
щодо виконання автотранспортними
підприємствами нормативу з
працевлаштування інвалідів у 2012-2013
роках, Територіальної інспекції з
питань праці у Запорізькій області
тощо.

Тобто, висновки прокуратури про
наявність підстав для призначення
перевірки ґрунтувались на аналізі
інформації, що містилась у вказаних
відповідях контролюючих органів .

З огляду на це, суд приходить до
висновку, що перевірка була призначена
відповідачем 2 за власною ініціативою,
у зв'язку із наявністю інформації щодо
можливих порушень з боку ТОВ
«Профтаксі 1» Законів України «Про
автомобільний транспорт» та «Про
дорожній рух» в частині виконання
нормативу з працевлаштування
інвалідів. При цьому така інформація
містилась у джерелах, використання
яких прокуратурою не заборонено.

Посилання позивача на те, що в
оскаржуваній постанові не наведено
конкретних підстав, за яких необхідно
провести перевірку та не обґрунтована
необхідність вчинення дій,
передбачених п. 3-5 ст. 20 Закону України
«Про прокуратуру», суд вважає
безпідставними та законодавчо не
обґрунтованими.

Так, згідно п. 4.3 Положення постанова
про проведення перевірки
виготовляється на бланку відповідної
прокуратури та підписується
прокурором, який прийняв постанову. У
постанові зазначається: дата та місце
її прийняття, підстави для здійснення
перевірки, що свідчать про можливі
порушення законності; об'єкт перевірки;
обґрунтування необхідності вчинення
відповідних перевірок; порядок
оскарження; відомості про спосіб
надання копії постанови об'єкту
перевірки; дані про посадову особу, яка
її винесла та підписала.

Аналізуючи зміст оскаржуваної
постанови суд приходить до висновку
про відповідність останньої як за
формою, так і за змістом вимогам
чинного законодавства.

Зокрема, у тексті постанови
Запорізької прокуратури з нагляду за
додержанням законів у транспортній
сфері від 20.06.2014 зазначено, що підставою
для її прийняття стала інформація, що
міститься в листах Головного
управління ПФУ у Запорізькій області
щодо переліку працівників
автотранспортних підприємств,
Запорізького обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
щодо виконання автотранспортними
підприємствами нормативу з
працевлаштування інвалідів у 2012-2013
роках, Територіальної інспекції з
питань праці у Запорізькій області
тощо.

Необхідність вчинення дій, визначених
п. 3-5 ст. 20 Закону України «Про
прокуратуру», а саме здійснення виїзду
на підприємство, витребування
необхідних документів, відібрання
пояснень тощо, обґрунтована в
постанові необхідністю з'ясування
питання дотримання посадовими особами
ТОВ «Профтаксі 1» вимог Законів України
«Про автомобільний транспорт» та «Про
дорожній рух» в частині виконання
нормативу з працевлаштування
інвалідів.

З приводу посилань позивача на те, що
Запорізька прокуратура з нагляду за
додержанням законів у транспортній
сфері не є юридичною особою та
відповідно не має цивільної
правоздатності суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.. 80 ЦК України .
юридичною особою є організація,
створена і зареєстрована у
встановленому законом порядку.
Юридична особа наділяється цивільною
правоздатністю і дієздатністю, може
бути позивачем та відповідачем у суді.

Згідно з ч. 2 ст. 81 ЦК України юридичні
особи, залежно від порядку їх
створення, поділяються на юридичних
осіб приватного права та юридичних
осіб публічного права.

Юридична особа публічного права
створюється розпорядчим актом
Президента України, органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування.

Цим Кодексом встановлюються порядок
створення, організаційно-правові
форми, правовий статус юридичних осіб
приватного права.

Порядок утворення та правовий статус
юридичних осіб публічного права
встановлюються Конституцією України
та законом (ч. 3 ст. 81 ЦК України).

Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про
прокуратуру» передбачено, що систему
органів прокуратури становлять:
Генеральна прокуратура України,
прокуратури Автономної Республіки
Крим, областей, міст Києва і
Севастополя (на правах обласних),
міські, районні, міжрайонні, районні в
містах. У разі необхідності
Генеральний прокурор України може
створювати спеціалізовані прокуратури
на правах обласних, міських, районних
та міжрайонних прокуратур.

Наказом Генерального прокурора
України від 12.07.2012 № 108ш утворено
спеціалізовані прокуратури з нагляду
за додержанням законів у транспортній
сфері (на правах міжрайонних), зокрема,
Запорізьку прокуратуру з нагляду за
додержанням законів у транспортній
сфері.

Таким чином, Запорізька прокуратура з
нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері створена у
відповідності до положень Конституції
та Закону України «Про прокуратуру».

Враховуючи те, що при прийнятті
оскаржуваної постанови відповідачі
діяли як суб'єкти владних повноважень,
використовуючи владні управлінські
функції, то питання про наявність
цивільної правоздатності у
прокуратури значення в даному випадку
не має, оскільки правовідносини, які
виникли, є публічно-правовими та не
регулюються положеннями Цивільного
кодексу України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено,
що у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з
метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених

статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові та службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно ст. 86 КАСУ суд оцінює докази, які
є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Враховуючи усе вище викладене, суд
вважає, що в оскаржуваній постанові про
проведення перевірки у порядку нагляду
за додержанням і застосуванням законів
в діяльності позивача зазначені і
обґрунтовані підстави проведення
перевірки, а також необхідність
вчинення перевірочних дій.

За таких підстав, постанова про
проведення перевірки у порядку нагляду
за додержанням і застосуванням законів
відповідає вимогам Закону України «Про
прокуратуру», винесена у спосіб та у
межах повноважень передбачених чинним
законодавством, у зв'язку із чим в
задоволенні позовних вимог слід
відмовити повністю.

Враховуючи вищезазначене, та
керуючись ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «Профтаксі 1» до
Запорізької прокуратури з нагляду за
додержанням законів у транспортній
сфері та Запорізького прокурора з
нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері Комлєва Андрія
Івановича про визнання нечинною
постанови, - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
Л.Я. Максименко