Справа № 2а-63/10
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року Справа № 10617/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Яворського І.О., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Монастириської
районнної державної адміністрації на
постанову Монастириського районного
суду Тернопільської області від 31
травня 2010 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Монастириської районнної державної
адміністрації про стягнення грошової
допомоги, -

В С Т А Н О В И В:

26.02.2010 року позивач - ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до управління праці
та соціального захисту населення
Монастириської районнної державної
адміністрації, в якому просить
зобов'язати відповідача виплатити їй
недоплачену суму допомоги при
народжені дитини у розмірі 766 грн. 00коп.
та недоплачену суму допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трьохрічного віку з липня 2007 року по
березень 2009 року у розмірі 8 341 грн. 50коп.

Постановою Монастириського районного
суду Тернопільської області від 31
травня 2010 року позов задоволено
частково. Визнано дії управління праці
та соціального захисту населення
Монастириської районнної державної
адміністрації щодо відмови у виплаті
позивачу ОСОБА_1 допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в розмірі встановленому законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років за період з 9 липня 2007 року по
31 грудня 2007 року неправомірними.
Зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
Монастириської районнної державної
адміністрації нарахувати та виплатити
в користь ОСОБА_1 недоплачену допомогу
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 9 липня по 31
грудня 2007 року в розмірі передбаченому
в ст.15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» в сумі 2003,17
грн. В решті позовних вимог відмовлено
за безпідставністю заявлених вимог.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що позивач мала право
відповідно до ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» на
отримання щомісячної грошової
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі, що обчислюється з урахуванням
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років,
оскільки Рішенням Конституційного
Суду України № 6-рп/2007 від 9 липня 2007
року визнані неконституційними окремі
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»,
які зменшували розмір оспорюваної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку. Таким
чином, позивач має право на виплату
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період 09.07.2007 року по 31.12.2007 року.

Суд першої інстанції вважає, що не
підлягають задоволенню позовні вимоги
щодо проведення перерахунку та виплати
грошової допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
за період 2008-2009 років, оскільки такі
виплати проведені в розмірах,
передбачених чинним законодавством.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її такою, що
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
відповідач оскаржив її, подавши
апеляційну скаргу, в якій просить
визнати нечинною постанову
Монастириського районного суду
Тернопільської області від 31 травня 2010
року та прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт зазначає, що за 2007 рік
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку ОСОБА_1
призначена та виплачена вірно. Крім
того, зазначає, що розпорядники
бюджетних коштів беруть бюджетні
зобов'язання та здійснюють відповідні
видатки за загальним фондом бюджету
тільки в межах бюджетних асигнувань,
встановлених кошторисами. При
здійсненні бюджетного процесу в
Україні положення нормативно-правових
актів застосовуються лише в тій
частині, в якій вони не суперечать
положенням Конституції України,
Бюджетного кодексу України, Закону
України «Про державний бюджет України
на відповідний рік».

Суд апеляційної інстанції, у
відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС
України, вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України, завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що висновки суду
першої інстанції лише частково
відповідають нормам матеріального та
процесуального права та фактичним
обставинам справи.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що ОСОБА_1 є
непрацюючою, являється матір'ю
малолітньої дитини - дочки ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження від 27.04.006
року, виданим відділом реєстрації
актів цивільного стану
Монастириського районного управління
юстиції Тернопільської області.

Суд апеляційної інстанції відзначає,
що як слідує із матеріалів справи
позивачу ОСОБА_1 одноразова допомога
при народженні дитинини в управлінні
праці та соціального захисту населення
Монастириської районнної державної
адміністрації не призначалася і не
виплачувалася. Таким чином,
апеляційний суд вважає безпідставними
позовні вимоги позивача щодо виплати
їй допомоги при народжені дитини.

Суд апеляційної істанції відзначає, що
згідно з вимогами ст.ст. 13,14 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», особа, яка фактично здійснює
догляд за дитиною, має право на
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, яка
виплачується щомісяця з дня
призначення допомоги по догляду за
дитиною по день досягнення нею
вказаного віку.

Відповідно до вимог ст.15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до шести років. Допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається на кожну
дитину, незалежно від кількості
народжених (усиновлених, взятих під
опіку) дітей у сім'ї, по догляду за якими
надається допомога.

Рішенням Конституційного суду України
від 09.07.2007 року №6-рп/2007 визнані
неконституційними положення п.14 ст.71
Закону України «Про державний бюджет
України на 2007 рік», якими було зупинено
дію ч.1 ст.15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» щодо
встановлення розміру допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку. Дане рішення
Конституційного України має
преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у звязку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положення
статей зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Згідно з вимогам ст.62 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007
рік», розмір прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років становить: з 1
січня 2007 року - 434 грн., з 1 квітня 2007 року
- 463 грн., з 1 жовтня 2007 року - 470 грн. Отже,
позивач мала право на виплату грошової
допомоги з врахуванням вимог ст.15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» за період з 9 липня 2007
року по 31 грудня 2007 року (Рішення
Конституційного суду України від 09.07.2007
року №6-рп/2007).

Суд апеляційної інстанції звертає
увагу на те, що до 1 січня 2008 року - дати
набрання чинності Законом України від
28.12.2007 № 107-VI «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
(далі - Закон № 107-VI) - правовідносини
щодо виплати допомоги регулювалися,
зокрема, Законом України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми». Розмір
допомоги також визначався цим Законом.
Зокрема, статтею 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
передбачалося, що допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Законом № 107-VI були внесені зміни до
статті 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми»та викладено
її текст в наступній редакції:
«допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень».

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI
передбачалось, що вказані норми діють
до 31.12.2008 року.

Таким чином, з 01.01.2009 року відновили
свою дію вищезазначені положення
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми».

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27.12.2001 року № 1751 саме
на виконання Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
(пункт 1). Новий акт уряду на виконання
таких приписів не приймався.

Новий розмір і порядок виплати
допомоги Кабінетом Міністрів України
не визначалися.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
22.04.2014 року № 21-73а14.

Відповідно до ст.ст. 99, 100 КАС України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний
строк, який обчислюється з дня, коли
особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод та інтересів. Пропущення строку
звернення до адміністративного суду є
підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна зі сторін
(в редакції, яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин).

Оскільки Рішення Конституційного Суду
України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 було
опубліковане 12.07.2007 року, то позивач
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення свого права на виплату
допомоги у липні 2007 року.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 звернулася до суду з даним
позовом лише 26.02.2010 року, а відповідач
наполягав на застосуванні строків
звернення до суду. В матеріалах справи
відсутні будь-які докази позивача, які
б свідчили про поважність причини
пропуску строку звернення до суду.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції зазначає що
позивачем без поважних причин
пропущено строк звернення до суду, а
тому не підлягають до задоволення
позовні вимоги щодо виплати допомоги
по догляду за дитиною за період з 09.07.2007
року по 31.12.2007 року та з 01.01.2009 року по
25.02.2009 року.

За таких обставин, апеляційний суд
приходить до переконання про
підставність позовних вимог ОСОБА_1 в
частині щодо виплати їй недоплаченої
щомісячної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 26.02.2009 року по 31.03.2009
року в розмірі, встановленому
відповідно до ст.15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».

Крім того, апеляційний суд
погоджується із висновком суду першої
інстанції про необхідність покладення
обов'язку з нарахування і виплати
спірної допомоги саме на управління
праці та соціального захисту населення
Монастириської районнної державної
адміністрації в силу вимог ст. 5 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми».

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» розмірів щомісячної
допомоги, як на причину невиконання
державою взятих на себе зобов'язань, до
уваги судом апеляційної інстанції не
приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

З огляду на положення ст.ст. 21, 105, 162 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю. Встановивши, що
відповідач у справі порушив норми
права, які регулюють спірні
правовідносини, адміністративний суд
повинен визнати такі дії протиправними
і зобов'язати відповідача провести
нарахування та виплату належних
позивачу сум відповідно до закону, а не
ухвалювати рішення про стягнення чи
виплату їх конкретних розмірів.

Згідно ст.202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Керуючись ст. 195, п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197, 198, ч. 4
ст. 202, ст.ст. 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Монастириської районнної державної
адміністрації задовольнити частково.

Постанову Монастириського районного
суду Тернопільської області від 31
травня 2010 року у справі №2-а-63/10
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління
праці та соціального захисту населення
Монастириської районнної державної
адміністрації щодо не проведення
нарахування і виплати ОСОБА_1
недоплаченої щомісячної державної
грошової допомоги по догляду за
дитиною до досягнення трирічного віку
відповідно до ст.15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми», за
період з 26 лютого 2009 року по 31 березня
2009 року включно, із врахуванням
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років на
відповідний рік.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Монастириської районнної державної
адміністрації провести нарахування і
виплату ОСОБА_1 недоплаченої
щомісячної державної грошової
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення трирічного віку відповідно
до ст ст.15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», за період з 26
лютого 2009 року по 31 березня 2009 року
включно, із врахуванням встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років на відповідний
рік та проведених виплат за вказаний
період.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
І.О. Яворський

Р.П. Сеник