Справа № 808/3845/14
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2014-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2014 року (12 год. 28 хв.)Справа №
808/3845/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді О.В.
Конишевої,

за участю секретаря судового засідання
Я.М.Муха

за участю представників

від позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

від відповідача Сонгулія В.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовною заявою: фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4

до: Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області

про: визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень № , № ,
від 12.05.2014

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного
адміністративного суду надійшов позов
ФОП ОСОБА_4 (далі - «Позивач») до
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Запоріжжя
Головного управління Міністерства
доходів у Запорізькій області (надалі -
«Відповідач») в якому позивач просить
суд визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення №
та № від 12.05.2014 року та
визнати протиправним та скасувати
рішення № від 12.05.2014 року.

Представники позивача в судовому
засіданні позов підтримали у повному
обсязі з підстав викладених в позовній
заяві та додаткових поясненнях,
вважають, що податкові
повідомлення-рішення прийняті з
порушенням вимог чинного
законодавства. Адміністративний позов
просять задовольнити у повному обсязі,
скасувати податкові
повідомлення-рішення № та
№ від 12.05.2014 року та скасувати
рішення № від 12.05.2014 року.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив з
підстав викладених в запереченнях,
пояснив, що вважає висновки акту
перевірки обґрунтованими, а
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення такими, що
прийняті з додержанням вимог діючого
законодавства, у зв'язку з чим просив в
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі.

Суд, розглянувши матеріали і з'ясувавши
обставини адміністративної справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши інші наявні у справі
докази у їх сукупності, приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що посадовою особою
відповідача була проведена планова
виїзна перевірка позивача, з питань
щодо своєчасності, достовірності,
повноти нарахування сплати податків і
зборів за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р.,
дотримання законодавства щодо
укладання трудових договорів,
обчислення та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, виконання вимог
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р., якою
встановлено порушення:

1. п. 138.4. ст. 138, пп.138.8.1 п. 138.8 ст. 138, п. 177.4
ст. 177 Податкового кодексу України від
02.12.2010 р. №2755VI (зі змінами та
доповненнями), в результаті чого
занижено податок з доходів фізичних
осіб від підприємницької діяльності в
періоді, що перевірявся, на загальну
суму 39 956,06 грн., у тому числі по
періодах:

- за (2-4 кв. 2011р.) на суму 11 558,71 грн.;

- за 2012 р. на суму 20 381,16 грн.;

- за 2013 р. на суму 8 016,19 грн.;

2. пп.«в» п. 176.1 ст. 176 Податкового Кодексу
України від 02.12.2010 р. №2755-VI (зі змінами
та доповненнями), встановлено
перекручення даних наданих в
декларації за 2011, 2012, 2013 роки, а саме
завищення валових витрат

3. підпункту 177.5.1 пункту 177.5 ст. 177
Розділу IV Податкового кодексу України
від 02 грудня 2010 року №2755-VI встановлено
несвоєчасність сплати суми
податкового зобов'язання по податку на
доходи фізичних осіб за 1 кв. 2012 року та
2, 3, 4 квартали 2013 року.

4. п.2 ч.1 ст.7, п.11 ст.8, п.8 ст.9 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 р.
№2464-VI заниження суми єдиного
соціального внеску з чистого
оподаткованого доходу фізичної особи
підприємця в загальній сумі 90 306,41 грн.,
у т.ч.

- 2011 р. в сумі 26 001,61 грн.

- 2012 р. в сумі 45760,68 грн.

- 2013 р. в сумі 18544,12 грн.

За результатами перевірки складено Акт
№15/17-214/НОМЕР_4 від 07 квітня 2014 року (далі
- Акт №15).

На підставі висновків Акту перевірки
№№15/17-214/НОМЕР_4 від 07 квітня 2014 року
відповідачем були прийняті: 1)
податкове повідомлення-рішення №
(отримане позивачем 06.05.2014 року), яким
донараховано податок на доходи
фізичних осіб, що сплачується фізичною
особою за результатами річного
декларування на суму 39 956,06 грн. та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції у розмірі 9 989,02 грн.; 2) податкове
повідомлення-рішення № (отримане
позивачем 06.05.2014 року), яким
донараховано податок на доходи
фізичних осіб у розмірі 308,56 грн.; 3)
рішення № (отримане позивачем
06.05.2014 року) яким донараховано єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 90 306,41
грн. та застосовані штрафні санкції у
розмірі 9 403,52 грн.

Так, позивачем, було включено до складу
витрат колонка 4 «вартість придбаних
товарно-матеріальних цінностей, що
реалізовані або використані у
виробництві продукції» за 2-4 квартал 2011
року в сумі 720045,81 грн., у 2012 році в сумі 920
820,84 грн., у 2013 році в сумі 878 383,97 грн., що
підтверджується актом перевірки №15 та
самим позивачем.

В ході проведення перевірки позивачем
було надано повний обсяг первинних
документів, податкові накладні,
платіжні доручення та інші документи,
які свідчать про дійсність вчинених
операцій та використання придбаних
товарів (інгредієнтів) у реалізованій
продукції. Даний факт відповідачем не
спростовувався.

Відповідно висновків Акту перевірки
№15 позивач не мав підстав для
віднесення до складу валових витрат у
2-4 кварті 2011 року в сумі 74931,70 грн., у 2012
році в сумі 131875,36 грн., у 2013 році у сумі
53441,24 грн. у зв'язку із тим що придбаний
товар не був використаний у
виробництві та у подальшому не був
реалізований. Зазначені висновки Акту
перевірки № 15 підтримані Відповідачем
у судовому засіданні.

Проте із даними твердженнями суд
погодитись не може у зв'язку із
наступним.

В акті перевірки Відповідачем вказано,
що підприємницькою діяльністю
Позивача є виробництво продукції, а
саме виробництво ароматизаторів.

Відповідно до п.138.4 ст. 138 Податкового
Кодексу України, визначено, що витрати,
що формують собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг, крім не розподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Отже, при проведенні перевірки
посадовою особою Відповідача не було
враховано, що технологічний процес
виготовлення та реалізації
ароматизаторів включає в себе цілий
комплекс виробництва при якому
використовувались інгредієнти, які
були отримані, але не оплачені, що
відповідає приписам п.138.4 ст.138 та п. 177.4
ст.177 Податкового Кодексу України.

Відповідно до Акту перевірки посадовою
особою Відповідача підтверджено, що
дана продукція (виготовлені
ароматизатори) була виготовлена та
реалізована.

В ході розгляду справи, на підставі
матеріалів акту перевірки та пояснень
наданих представником Відповідача
встановлено, що Відповідачем в акті
перевірки не встановлено порушень у
складі валового доходу Позивача у
перевіряємому періоді, що
підтверджується сторінками Акту. Тому,
посилання Відповідача на порушення
ст.138.4 Податкового Кодексу України щодо
складу валових витрат суперечать
висновкам викладеним у Акті перевірки.

Відповідно до абз.3 п.2.3.2.2. Наказу
Міністерства фінансів України від
14.03.2013р. № 395 «Про затвердження Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок щодо дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, платниками податків
- фізичними особами» зазначено, що у
разі встановлення перевіркою порушень
податкового законодавства за кожним
відображеним в акті фактом порушення
необхідно:

зазначити первинні документи, на
підставі яких вчинено записи з обліку,
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків і
зборів, та докази, що підтверджують
наявність факту порушення.

В порушення вищевказаної норми
відповідачем у ході розгляду справи не
надано доказів підтвердження
встановлених порушень, у тому числі
порушення розрахунку собівартості
виготовленої продукції.

Судом встановлено, що виробництво
Позивача здійснюється відповідно до
Технологічної карти виробництва
ароматизаторів на основі бази (або за
повним циклом). На основі
вищезазначеної технологічної карти
Позивачем було розраховано
собівартість виробництва продукції по
кожному її виду. Технологічна карта,
розрахунок собівартості виробництва,
відомості по реалізованим товарам та
інгредієнтам які включені до складу
валових витрат, копії первинних
документів були надані позивачем у
ході судового розгляду.

Таким чином, витрати понесені за
придбання товарів (компонентів)
безпосередньо пов'язані з отриманням
доходу у відповідних періодах, що
відповідає приписам п.138.4 ст.138 та п. 177.4
ст.177 Податкового Кодексу України.

Підпунктом 14.1.27 пункту 14.1 статті 14
Податкового Кодексу України визначено
поняття витрат, а саме витрати - це сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу.

Поняття кредиторської заборгованості
визначено Наказом Міністерства
фінансів України від 31.01.2000 року N 20 Про
затвердження Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 11
"Зобов'язання". Норми цього Положення
(стандарту) застосовуються
підприємствами, організаціями та
іншими юридичними особами (далі -
підприємства) незалежно від форм
власності (крім бюджетних установ та
підприємств, які відповідно до
законодавства складають фінансову
звітність за міжнародними стандартами
фінансової звітності) та не
застосовуються фізичними особами
підприємцями.

Відповідно до Роз'яснення Міністерства
доходів та зборів України від 01.07.2013р.,
приватні підприємці не зобов'язані
вести бухгалтерський облік, хіба що за
власним бажанням для цілей
внутрішнього контролю. Під державне
регулювання такий облік не підпадає.
Норми Закону про бух облік, положень
(стандартів) бухгалтерського обліку на
облік приватного підприємця не
поширюються. Те саме стосується
фінансової звітності, яка базується на
даних бухгалтерського обліку. На
відміну від бухгалтерського обліку
підприємець зобов'язаний вести облік
власної діяльності у Книзі обліку
доходів та витрат.

Отже суд прийшов до висновку, що
висновки відповідача щодо існуючої
кредиторської заборгованості у
Позивача є таким, що не відповідає
чинному законодавству.

Підпунктом 14.1.245. п.14.1. ст.14 Податкового
Кодексу України визначено, що товарний
кредит - товари (роботи, послуги), що
передаються резидентом або
нерезидентом у власність юридичних чи
фізичних осіб на умовах договору, що
передбачає відстрочення остаточних
розрахунків на визначений строк та під
процент. Товарний кредит передбачає
передачу права власності на товари
(роботи, послуги) покупцеві
(замовникові) у момент підписання
договору або в момент фізичного
отримання товарів (робіт, послуг) таким
покупцем (замовником), незалежно від
часу погашення заборгованості.

Підпунктом 159.1.2 пунктом 159.1 ст..159
Податкового Кодексу України визначено,
що платник податку - покупець
зобов'язаний зменшити витрати на
вартість заборгованості, визнану судом
чи за виконавчим написом нотаріуса, у
податковому періоді, на який припадає
день набрання законної сили рішення
суду про визнання (стягнення) такої
заборгованості (її частини) або
вчинення нотаріусом виконавчого
напису.

Таким чином, діючим законодавством не
забороняється придбання товару з
відстроченням оплати відповідно до
умов Договору підписаного сторонами.

Крім того, відповідачем підтверджено
правомірність ведення Книги обліку
доходів і витрат, показники якої
відповідають показникам податкових
декларацій за відповідні податкові
періоди.

Враховуючи наведене вище, суд вважає,
що відповідачем безпідставно
донараховано податок на доходи
фізичних осіб, що сплачується фізичною
особою.

Відповідно із вищезазначеним розмір
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування за
ставкою 34,7% в сумі 90 306,41 грн. (за 2011 рік -
26 001,61грн., за 2012 рік - 45 760,68грн. та за 2013
рік - 18544,12грн.) визначено безпідставно,
з порушенням норм законодавства
України.

Прийняте відповідачем рішення №
від 12.05.2014р. про сплату єдиного
соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
страхування є незаконним.

Суд при цьому виходив з наступного,
відповідно з вимогами п.4 ст. 25 ЗУ «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
страхування», орган доходів і зборів у
порядку, за формою та у строки,
встановлені центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку вимогу про її сплату. Вимога
про сплату недоїмки є виконавчим
документом.»

Відповідно абз.5 п.6.3 Інструкції про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
Наказом Міністерства Доходів і зборів
України від 09.09.2013р. №455, органи доходів
і зборів надсилають платникам вимогу
про сплату недоїмки в таких випадках:

якщо дані документальних перевірок
результатів діяльності платника про
суми доходу (прибутку) фізичних осіб -
підприємців чи осіб, які забезпечують
себе роботою самостійно, свідчать про
донарахування сум єдиного внеску
органами доходів і зборів у
повідомленнях-розрахунках, де
визначено суми єдиного внеску, які
підлягають доплаті.

Згідно абз.5 п.6.3 вищезазначеної
Інструкції, у випадку, передбаченому
абзацом другим цього пункту, вимога
надсилається одночасно з актом
документальної перевірки платника
єдиного внеску. Доказів направлення на
адресу позивача відповідачем такої
вимоги, відповідачем до суду не надано.

Відповідно до п. 7.7. розділу VII.
Фінансові санкції Інструкції про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
Наказом Міністерства Доходів і зборів
України від 09.09.2013р. №455, рішення про
нарахування пені та застосування
штрафів, передбачених пунктами 7.2, 7.3, 7.5
та 7.6 цього розділу, за наслідками
розгляду акта та інших матеріалів про
порушення приймає начальник
відповідного органу доходів і зборів
або його заступник. Рішення
приймається за встановленою формою у
двох примірниках.

У рішенні № про застосування
штрафних санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого внеску від 12.05.2014р. (яке
надіслано Відповідачем на адресу
Позивача із супровідним листом від
12.05.2014р.) зазначено, що посадовою особою
яка розглядає матеріали
документальної перевірки та приймає
рішення з питань не утримання, не
нарахування та не перерахування до
бюджету суми єдиного соціального
внеску є головний державний
ревізор-інспектор сектору
контрольно-перевірочної роботи
доходів і зборів з фізичних осіб
відділу доходів і зборів з фізичних
осіб, що є порушенням п.п.7.7 розділу VII.
Фінансові санкції Інструкції про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
Наказом Міністерства Доходів і зборів
України від 09.09.2013р. №455.

Стосовно податкового
повідомлення-рішення № від
12.05.2014р. на суму 308,56грн. з податку на
доходи фізичних осіб, яке було прийнято
Відповідачем в порушення п.п.177.5.1. п.177.5
ст.177 ПКУ за 1 кв.2012р. та 2,3,4 кв.2013р. суд
зазначає, що вказане податкове
повідомлення-рішення підлягає
скасуванню з наступних підстав.

В акті перевірки Відповідачем не
зазначено суми боргу та дати його
оплати із посиланням на відповідну
Податкову декларацію про майновий стан
і доходи. Застосування фінансової
санкції повинно проводитися на
фактичну суму сплаченого боргу.

Посадовими особами в ході проведення
документальної перевірки не було
досліджено та у розумінні п.1.7. Наказу
Міністерства фінансів України від
14.03.2013р. № 395 «Про затвердження Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок щодо дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, платниками податків
- фізичними особами» доведено яка
фактично сума податку з доходів
фізичних осіб була сплачена, у які
терміни фізичною особою підприємцем. В
акті перевірки відсутні будь-які
посилання на первинні документи, які б
підтверджували законність та
правильність застосування фінансових
санкцій за невчасну сплату податку на
доходи фізичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на вище викладене, суд
приходить до висновку, що відповідач не
довів суду обґрунтованість та
законність висновків викладених в акті
перевірки, на підставі якого були
прийняті оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, внаслідок чого
суд вважає вимоги позивача
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України,
присудженню з Державного бюджету
України на користь позивача підлягають
здійснені ним та документально
підтвердженні судові витрати.

Керуючись ст.ст. 7-12, 69-71, 158, 160- 164 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити у
повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
№ , № від 12.05.2014 та
Рішення № від 12.05.2014 Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області.

Стягнути з Державного Бюджету України
на користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 299 грн. 94
коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України - з дня
складення її в повному обсязі,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанову в повному обсязі виготовлено
04.08.2014.

Суддя О.В.
Конишева