Справа № 2а-14958/11/2670
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2014 року
м. Київ К/9991/30275/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого суддіГоловчук С.В.
(суддя-доповідач),суддівОлендера І.Я.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
24 січня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 10 квітня 2012 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Апарату
Ради національної безпеки та оборони
України (далі - Апарат РНБО) про
скасування наказів та поновлення на
роботі,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з зазначеним позовом, в якому
просив визнати незаконним
розпорядження Секретаря РНБО від 20
червня 2011 року № 427/2011-к
про його звільнення з роботи у
зв'язку із змінами в організації праці
та скороченням чисельності
працівників Апарату, поновити на
роботі на посаді державного експерта
Апарату РНБО, а також стягнути середній
заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 24
січня 2012 року, яку залишено без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 10 квітня 2012
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує
питання про скасування рішень судів
першої та апеляційної інстанцій і
ухвалення нового рішення про
задоволення позовних вимог.
Посилається на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, правильність
застосування норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судами встановлено, що 06 березня 2009
року ОСОБА_4 призначено на посаду
державного експерта сектору
діяльності розвідувальних органів
України управління діяльності Служби
безпеки та розвідувальних органів
України департаменту з питань
державної безпеки Апарату РНБО.

Указом Президента України від 05 квітня
2011 року № 353/2011 «Деякі питання Апарату
Ради національної безпеки і оборони
України» затверджено граничну
чисельність працівників Апарату РНБО у
кількості 90 штатних одиниць та
визначено структуру Апарату Ради.

На виконання вимог Положення про
Апарат РНБО, Секретарем Ради, листом №
12/17-557-12-8 від 06 квітня 2011 року,
повідомлено профспілковий комітет
Апарату РНБО про проведення заходів
щодо уведення нової структури,
приведення штатного розпису Апарату
Ради у відповідність з Указом
Президента України від 05 квітня 2011 року
№ 353/2011, про наступне вивільнення у
зв'язку із скороченнями посад та
ліквідацією структурних підрозділів.
Крім того, надано перелік категорій
працівників, що підлягають
вивільненню.

Розпорядженням Секретаря РНБО від 12
травня 2011 року № 51/2011 внесено зміни до
організаційної структури та
чисельності підрозділів Апарату Ради,
затверджено новий штатний розпис на 2011
рік, утворено робочу групу з питань
вивільнення працівників Апарату Ради,
що підлягають скороченню та штатної
розстановки тих працівників, що
залишаються.

Протоколом засідання робочої групи з
питань вивільнення працівників
Апарату РНБО, що підлягають скороченню,
від 17 травня 2011 року доручено членам
робочої групи підготувати пропозиції
щодо працівників, які мають перевагу
щодо залишення на роботі.

Згідно із протоколом засідання робочої
групи від 25 травня 2011 року підтримано
список працівників Апарату РНБО, які
мають переважне право на залишення на
роботі в Апараті Ради з урахуванням
кваліфікації та продуктивності праці.

Судами встановлено, що позивача
попереджено про можливе звільнення з
роботи 21 квітня 2011 року.

Станом на 20 червня 2011 року в Апараті
РНБО не було вакантних посад, за
виключенням посади прес-секретаря, що
підтверджується довідкою відділу
кадрів від 28 листопада 2011 року № 12/140-к.

Розпорядженням Секретаря РНБО від 20
червня 2011 року № 427/2011-к ОСОБА_4
звільнено з 21 червня 2011 року з роботи в
Апараті РНБО за пунктом 1 статті 40
Кодексу законів про працю України.

Згідно із частиною 3 статті 8 Закону
України «Про Раду національної безпеки
і оборони України» посадові особи
апарату Ради національної безпеки і
оборони України є державними
службовцями.

Частиною 1 статті 30 Закону України «Про
державну службу» встановлено, що
державна служба особи може бути
припинена, як з підстав визначених цим
законом, так і за загальними
підставами, визначеними Кодексом
законів про працю України (далі - КЗпП
України).

Відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП
України трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом, зокрема, у випадку змін в
організації виробництва і праці, в тому
числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників.

Згідно із частиною 2 статті 40 КЗпП
України звільнення з підстав,
зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті,
допускається, якщо неможливо перевести
працівника, за його згодою, на іншу
роботу.

Положеннями статті 42 КЗпП України
передбачено, що при скороченні
чисельності чи штату працівників у
зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці переважне право на
залишення на роботі надається
працівникам з більш високою
кваліфікацією і продуктивністю праці.

Частинами 1, 2 статті 49-2 КЗпП України
встановлено, що при вивільненні
працівників у випадках змін в
організації виробництва і праці
враховується переважне право на
залишення на роботі, передбачене
законодавством. Про наступне
вивільнення працівників персонально
попереджають не пізніше ніж за два
місяці.

Судами встановлено, що позивача
завчасно за 2 місяці повідомили про
майбутнє звільнення, вільних
рівноцінних вакансій, в межах
однорідних професій і посад, на які б
він мав право претендувати, на день
його звільнення не було, оскільки на
рівноцінні посади переведено більш
кваліфікованих працівників.

Таким чином, звільняючи позивача,
Апарат РНБО діяв відповідно до вимог
чинного законодавства, підстави для
визнання дій суб'єкта владних
повноважень протиправними відсутні.

Доводи касаційної скарги про те, що він
як учасник бойових дій мав переваги у
переведенні на іншу посаду не мають
правового значення, оскільки при
переведенні працівників враховувались
кваліфікація і продуктивність праці.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає судові рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог законними
та такими, що відповідають обставинам
справи.

Мотиви касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального чи процесуального
законодавства, що призвело або могло
призвести до неправильного вирішення
спору.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС
України, якщо суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваного судового рішення, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 24 січня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 10 квітня 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В.
Головчук Судді І.Я.
Олендер Ю.К. Черпак