Справа № 802/2077/14-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2014-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/2077/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Комар П.А.
Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака
В. Ю.

при секретарі: Сокольвак Ю.В.

за участю:

представника позивача: Дищука В.О.

представника відповідача:
Охрімовського Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у Вінницькій області на
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 10 липня 2014
року у справі за адміністративним
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "ПУСАН" (далі -
позивач) до Вінницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного Управління Міністерства
доходів і зборів у Вінницькій області
(далі - відповідач) про визнання
протиправним і скасування податкового
повідомлення рішення , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача в якому просив: визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення - рішення № від
21.05.2014.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 10.07.2014 позов
задоволено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати вказане рішення та прийняти
нове, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог повністю.

В судовому засіданні представник
відповідача доводи апеляційної скарги
підтримав.

Представник позивача заперечив проти
апеляційної скарги відповідача.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення сторін, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції без змін з таких
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, що 30.01.2014 позивачем
подано податкову декларацію платника
єдиного податку-юридичної особи за ІV
квартал 2013 року, у якій позивачем
самостійно визначено суму єдиного
податку, що підлягає сплаті за
податковий (звітний) квартал.

20 лютого 2014 позивачем подано уточнюючу
декларацію платника єдиного
податку-юридичної особи за ІV квартал
2013 року, якою зменшено грошові
зобов'язання у зв'язку з виправленням
помилки на суму 51245,65 грн.

Таким чином позивачем, самостійно
задекларовані грошові зобов'язання зі
сплати єдиного податку за ІV квартал 2013
року були повністю сплачені (виконані)
20.02.2014.

При цьому 08.05.2014 відповідачем проведено
камеральну перевірку податкової
звітності з єдиного податку-юридичної
особи позивача за ІV квартал 2013 року, за
результатами якої складено акт №
47/15/38394792.

Так, відповідач дійшов висновку, що
позивачем порушено терміни сплати
самостійно визначеного грошового
зобов'язання з єдиного податку з
юридичних осіб протягом строків,
передбачених п. 295.3 ст. 295 ПК України. На
думку відповідача, граничним терміном
сплати єдиного податку було 19.02.2014, тоді
як датою сплати позивачем податкових
зобов'язань є 20.02.2014. Відтак, тривалість
затримки сплати узгодженого грошового
зобов'язання становить 1 день і має
наслідком відповідальність,
встановлену п. 126.1 ст. 126 ПК України.

З урахуванням наведеного 21.05.2014
Вінницькою ОДПІ прийнято податкове
повідомлення-рішення №, яким до
позивача застосовано штраф за платежем
"єдиний податок з юридичних осіб" у
розмірі 10 % від суми несвоєчасно
сплачених грошових зобов'язань, а саме
в розмірі 5124,57 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення суд
першої інстанції виходив з того, що
останнім днем для подачі декларації
платника єдиного податку-юридичної
особи за ІV квартал 2013 року було 09.02.2014
(40 календарних днів від 01.01.2014). Оскільки
цей день є вихідним (неділя) то з
урахуванням положень п. 49.20 ст. 49 ПК
України останній день строку подання
вищезазначеної податкової декларації
переносився на операційний
(банківський) день, що настає за
вихідним, тобто на 10.02.2014.

Таким чином, згідно з п. 295.3 ст. 295 ПК
України останнім днем сплати позивачем
узгоджених податкових зобов'язань є
20.02.2014, а отже висновок акту камеральної
перевірки про наявність порушення
товариством терміну сплати самостійно
визначених грошових зобов'язань з
єдиного податку за ІV квартал 2013 року є
безпідставним.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, з
таких підстав.

Згідно з п.36.1 ст. 36 Податкового кодексу
України, податковим обов'язком
визнається обов'язок платника податку
обчислити, задекларувати та/або
сплатити суму податку та збору в
порядку і строки, визначені цим
Кодексом, законами з питань митної
справи. Податковий обов'язок виникає у
платника за кожним податком та збором,
що передбачає п.36.2 зазначеної норми
Податкового кодексу України.

На виконання встановленого обов'язку
податкові декларації, у відповідності
до п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу
України, подаються за базовий звітний
(податковий) період, що дорівнює:

- календарному місяцю (у тому числі в
разі сплати місячних авансових
внесків) - протягом 20 календарних днів,
що настають за останнім календарним
днем звітного (податкового) місяця;

- календарному кварталу або
календарному півріччю (у тому числі в
разі сплати квартальних або піврічних
авансових внесків) - протягом 40
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) кварталу (півріччя);

- календарному року, крім випадків,
передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5
цього пункту - протягом 60 календарних
днів, що настають за останнім
календарним днем звітного
(податкового) року;

- календарному року для платників
податку на доходи фізичних осіб - до 1
травня року, що настає за звітним, крім
випадків, передбачених розділом IV
цього Кодексу;

- календарному року для платників
податку на доходи фізичних осіб -
підприємців - протягом 40 календарних
днів, що настають за останнім
календарним днем звітного
(податкового) року.

Згідно п. 54.1 ст. 54 ПК України платник
податків самостійно обчислює суму
податкового та/або грошового
зобов'язання та/або пені, яку зазначає у
податковій (митній) декларації або
уточнюючому розрахунку, що подається
контролюючому органу у строки,
встановлені цим Кодексом. Така сума
грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Зі змісту п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу
України слідує, що платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого цим
Кодексом для подання податкової
декларації, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 295.3 ст. 295 ПК України платники
єдиного податку третьої-шостої груп
сплачують єдиний податок протягом 10
календарних днів після граничного
строку подання податкової декларації
за податковий (звітний) квартал.

Пунктом 296.3 ст. 296 ПК України визначено,
що платники єдиного податку
третьої-шостої груп подають до
контролюючого органу податкову
декларацію платника єдиного податку у
строки, встановлені для квартального
податкового (звітного) періоду.

При цьому абр. 1 п. 50.1 ст. 50 ПК України
передбачено, що у разі якщо у майбутніх
податкових періодах (з урахуванням
строків давності, визначених статтею 102
цього Кодексу) платник податків
самостійно (в тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявляє помилки, що містяться у раніше
поданій ним податковій декларації
(крім обмежень, визначених цією
статтею), він зобов'язаний надіслати
уточнюючий розрахунок до такої
податкової декларації за формою
чинного на час подання уточнюючого
розрахунку.

Аналіз змісту положень ст. 50 ПК
України дає підстави для висновку, що
уточнюючий розрахунок до податкової
декларації подається платником
податків в разі самостійного виявлення
помилки, яка може або впливати, або не
впливати на визначення кінцевих
показників податкових зобов'язань
платника податків.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що позивачем самостійно
виявлено помилку, допущену при
розрахунку, яка полягала в тому, що у
податковій декларації платника
єдиного податку-юридичної особи за ІV
квартал 2013 року від 30.01.2014 невірно
визначено суму податку до сплати за
податковий (звітній) квартал в розмірі
127 384,85 грн., хоча така сума становила
51245,65 грн.

У зв'язку із самостійним виявленням
вказаної помилки та з метою її
виправлення, 20.02.2014 на підставі ст. 50 ПК
України позивачем подано уточнюючу
декларацію платника єдиного
податку-юридичної особи за ІV квартал
2013 року, в якій зменшило суму
задекларованого податку на 51245,65 грн.

Єдиний податок, що підлягав сплаті за ІV
квартал 2013 року позивачем сплачено в
належному розмірі, що підтверджується
копією платіжного доручення № 143 від
31.01.2014.

Отже, зменшивши раніше задекларовану
суму єдиного податку на суму 51245,65 грн.
згідно з уточнюючою декларацією від
20.02.2014, позивач повністю виконав свої
грошові зобов'язання зі сплати цього
податку за вищевказаний податковий
(звітній) період 20.02.2014.

Твердження відповідача, що останнім
днем для сплати єдиного податку для
позивача вважається 19.02.2014, тобто 10-ий
календарний день після граничного
строку подання податкової декларації
за ІV квартал 2013 року, яким слід вважати
09 лютого 2014 року. Отже, затримка сплати
узгодженого грошового зобов'язання
становить 1 день, а тому на підставі ст.
126 ПК України до позивача підлягають
застосуванню штрафні санкції у розмірі
5124,57 грн., що становить 10 % погашеної
суми податкового боргу є
безпідставними.

Відповідно до ст. 31 Податкового кодексу
України строком сплати податку та
збору визнається період, що
розпочинається з моменту виникнення
податкового обов'язку платника податку
із сплати конкретного виду податку і
завершується останнім днем строку,
протягом якого такий податок чи збір
повинен бути сплачений у порядку,
визначеному податковим
законодавством. Податок чи збір, що не
був сплачений у визначений строк,
вважається не сплаченим своєчасно.
Момент виникнення податкового
обов'язку платника податків, у тому
числі податкового агента, визначається
календарною датою. Строк сплати
податку та збору обчислюється роками,
кварталами, місяцями, декадами,
тижнями, днями або вказівкою на подію,
що повинна настати або відбутися. Строк
сплати податку та збору встановлюється
відповідно до податкового
законодавства для кожного податку
окремо. Зміна платником податку,
податковим агентом або представником
платника податку чи контролюючим
органом встановленого строку сплати
податку та збору забороняється, крім
випадків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до п.49.20 ст. 49
Податкового кодексу України, якщо
останній день строку подання
податкової декларації припадає на
вихідний або святковий день, то
останнім днем строку вважається
операційний (банківський) день, що
настає за вихідним або святковим днем.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що в
даному випадку, останнім днем подання
податкової звітності до Вінницької
ОДПІ є 09.02.2013, проте, враховуючи, що
09.02.2013 є вихідним днем, і відповідно,
останнім днем строку для подання
податкової звітності є наступний
робочий день - в даному випадку 10.02.2013,
тому останнім днем строку для сплати
грошового зобов'язань є 20.02.2013.

Стосовно посилання відповідача, що п.
49.20 ст. 49 ПК України перенесення строку
подання податкової декларації, а не
сплати суми податкового зобов`язання
суд апеляційної інстанції зазначає
наступне.

Для встановлення факту порушення
строку сплати узгодженої суми грошових
зобов'язань з єдиного податку з
юридичних осіб визначальним є саме
встановлення граничного строку
(останнього дня) подання платником
декларації з цього виду податків,
оскільки саме від цього строку (дня) в
силу вимог п. 57.1 ст. 57 та п. 295.3 ст. 295 ПК
України слід обчислювати 10-денний
строк сплати узгоджених грошових
зобов'язань.

Як зазначено в Податковому роз'ясненні
щодо граничного строку сплати
податкового зобов'язання у разі, коли
день подання податкової декларації
припадає на вихідний або святковий
день затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від
16.07.2002 № 338 - пп. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону
України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" № 2181 від 21.12.2000 не містить
посилання на пп. 4.1.5, яким передбачено
перенесення строку подання податкової
декларації у разі, коли день її подання
припадає на вихідний або святковий
день. Таким чином, перенос термінів
подання декларації (у зв'язку з
вихідними або святковими днями) не
впливає на термін сплати податкового
зобов'язання. В той же час, якщо строк
сплати податкового зобов'язання
збігається з вихідним (святковим) днем,
то останнім днем граничного строку
сплати вважається перший робочий день
після вихідного (святкового) дня.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо
задоволення заявлених вимог у спосіб
та межах, визначених законом.

Оскільки доводи апеляційної скарги
відповідача не ґрунтуються на вимогах
законодавства та не спростовують
висновків суду першої інстанції,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи, та ухвалив судове
рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для його скасування або
зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міністерства доходів і зборів у
Вінницькій області, - залишити без
задоволення, а постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 10
липня 2014 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
27 серпня 2014 року .

Головуючий
Ватаманюк Р.В.

Судді
Мельник-Томенко Ж. М.

Сторчак В. Ю.