Справа № 820/10344/14
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харківський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді - Мороко А.С.,
при секретарі судового засідання -
за участю представника позивача -
представника Харківської митниці
Міндоходів - Горбоноса В.В. за
розглянувши у відкритому судовому
засіданні клопотання представника
позивача про заміну неналежного
відповідача по адміністративній
справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю "Приватне
підприємство "Торговельна група "ТФК"
до Харківської митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Харківській області про визнання
протиправними дій, скасування рішень
та стягнення коштів,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Приватне
підприємство "Торговельна група "ТФК"
звернулося до Харківського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просить суд визнати
протиправними дії Харківської митниці
Міндоходів по прийняттю рішень про
коригування митної вартості №
807000003/2014/000359/2 та № 807000003/2014/000361 від 23.04.2014
року; скасувати рішення Харківської
митниці Міндоходів про коригування
митної вартості № 807000003/2014/000359/2 та №
807000003/2014/000361 від 23.04.2014 року; стягнути з
Державного бюджету України через
Головне управління Державного
казначейства України у м. Києві
08 липня 2014 року ухвалою суду замінено
неналежного відповідача - Головне
управління Державного казначейства
України у м. Києві на належного -
Головне управління Державної
казначейської служби України у
Харківській області.
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
в обґрунтування позову зазначив, що
спірні рішення відповідача про
коригування заявленої митної вартості
винесені з порушенням закону та не
обґрунтовано, у зв'язку з чим,
оскаржувані рішення про коригування
митної вартості винесені безпідставно.
Представник Харківської митниці
Міндоходів в судовому засіданні проти
позову заперечував, просив у
задоволенні позовних вимог відмовити в
Головне управління Державної
казначейської служби України у
Харківській області у судове засідання
свого представника не направило, хоча
належним чином повідомлено про дату,
час та місце розгляду справи.
Вислухавши пояснення та доводи сторін,
вивчивши матеріали справи, оцінивши
докази, суд приходить до висновку, що
позов підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що 02 грудня 2013 року
між позивачем (Покупець) та GUANGDONG MACHINER
IMPORT & EXPORT CO.LTD (Постачальник) укладено
зовнішньоекономічний контракт
(договір поставки № 02/12.2013), відповідно
до пункту 1.1 якого, Постачальник
зобов'язується виготовити та поставити
у власність Покупця вироби згідно
Відповідно до специфікації від 04.12.2013
року (додаток № 1 до договору поставки
№ 02/12.2013), предметом договору є
GH420B вертикальний упакований автомат,
естакада, відвідний транспортер.
Відповідно до пункту 2.1. договору,
На виконання умов вищезазначеного
договору позивачем сплачено на рахунок
Постачальника грошові кошти в розмірі
платіжними дорученнями в іноземній
валюті № 5 від 09.12.2013 року та № 14 від
Також, 09 грудня 2013 року між позивачем
(Покупець) та Jiangmen Xiecheng Machinery Co., Ltd
Гонконг (Постачальник) укладено
зовнішньоекономічний контракт
(договір поставки № 113/12.2013),
відповідно до пункту 1.1 якого
Постачальник зобов'язується
виготовити та поставити у власність
Покупця вироби згідно специфікацій.
Відповідно до специфікації від 09.12.2013
року (додаток 1 до договору поставки
№ 113/12.2013), предметом договору є
Згідно пункту 2.1 договору поставки №
113/12.2013, загальна сума поставки складає
На виконання умов вищезазначеного
договору позивачем сплачено на рахунок
Jiangmen Xiecheng Machinery Co., Ltd Гонконг грошові
кошти у розмірі 6200 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
в іноземній валюті № 7 від 16.12.2013 року.
21 березня 2014 року на виконання
вищевказаних договорів поставки для
здійснення митного контролю та митного
оформлення представником ТОВ "Приватне
підприємство "Торговельна група "ТФК"
подано до митного поста "Харків -
центральний" Харківської митниці
Міндоходів електронні митні
декларації № 807100000/2014/011067 на товар:
водяний охолоджувач, потужність - 30,5
кВт, виробник: Jiangmen Xiecheng Machinery Co., Ltd,
країна виробництва: CN, торгівельна
марка: "Xiecheng", та № 807100000/2014/011020 на товар:
обладнання для пакування сипучих
продуктів у розібраному стані: GH420B
вертикальна пакувальна машина,
виробник: GUANGDONG MACHINER IMPORT & EXPORT CO.LTD,
країна виробництва: CN, торгівельна
марка: ARM; частини обладнання для
пакування сипучих продуктів:
платформа, виробник: GUANGDONG MACHINER IMPORT & EXPORT
CO.LTD, країна виробництва: CN, торгівельна
марка: ARM; відвідний транспортер,
виробник: GUANGDONG MACHINER IMPORT & EXPORT CO.LTD,
країна виробництва: CN, торгівельна
При перевірці заявленої митної
вартості товарів посадовими особами
відповідача здійснено порівняння
рівня заявленої митної вартості
товарів з рівнем митної вартості
подібних товарів, митне оформлення
яких здійснено, та встановлено, що
заявлена позивачем митна вартість
товару значно нижча ніж вартість
подібних товарів. У зв'язку з тим, що
документи, подані до митного
оформлення, не в повній мірі
підтверджували складові митної
вартості та мали розбіжності,
посадовими особами направлено запити
до відділу контролю за правильністю
визначення митної вартості товарів
щодо вирішення складного питання
правильності визначення митної
Після надходження запитів, посадовими
особами відділу контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів проведена процедура
консультації між органом доходів і
зборів та декларантом з метою обміну
наявною у кожного з них інформацією та
обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості на підставі
інформації, яка наявна в органі доходів
і зборів, що підтверджується
направленими електронними
У зв'язку з ненаданням документів до
митного органу на підтвердження
заявленої митної вартості, митну
вартість товарів було скориговано за
другорядним методом відповідно до
статті 57 Митного кодексу України, про
що 24 березня 2014 року прийнято рішення
про коригування заявленої митної
вартості товарів № 807100000/2014/011020 та №
807100000/2014/011067 та видано картки відмови в
митному оформленні товарів №
роз'ясненням вимог: подання нової ВМД з
урахуванням вимог рішення про
коригування митної вартості товарів.
Оцінюючи спірні рішення на
відповідність вимогам чинного
законодавства, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України від 13 березня 2012 року № 4496-VI
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.
Статтею 54 Митного кодексу України
передбачено, що контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється органом доходів і зборів
під час проведення митного контролю і
митного оформлення шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом.
Відповідно до частини третьої статті 54
Митного кодексу України за
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно з частиною шостою статті 54
Митного кодексу України орган доходів
і зборів може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: невірно проведеного декларантом
або уповноваженою ним особою
розрахунку митної вартості; неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
органу доходів і зборів документально
підтвердженої офіційної інформації
органів доходів і зборів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
Частиною сьомою статті 54 Митного
кодексу України передбачено, що у
разі, якщо під час проведення митного
контролю орган доходів і зборів не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів, заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
Згідно частини першої та другої статті
53 Митного кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
органу доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є декларація митної
вартості, зовнішньоекономічний
договір (контракт), рахунок-фактура
(інвойс), банківські платіжні документи
(якщо рахунок сплачено); інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи;
копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню; якщо
здійснювалося страхування, - страхові
документи, а також документи, що
містять відомості про вартість
За правилами частини третьої цієї ж
статті у разі якщо зазначені документи
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи: договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.
Відповідно до положень пункту 2 частини
п'ятої статті 54 Митного кодексу
України Митниця має право письмово
запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості лише у випадках,
встановлених цим Кодексом.
З аналізу зазначених норм суд вбачає,
що право органу доходів і зборів на
висунення письмової вимоги про надання
додаткових документів виникає лише у
разі, коли у документах поданих для
митного оформлення згідно частини 2
статті 53 Митного кодексу України,
наявні розбіжності, ознаки підробки
або відсутність всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, наявні обґрунтовані підстави
вважати, про наявність взаємозв'язку
між продавцем і покупцем, який впливає
на заявлену декларантом митну
Відповідно до статті 57 Митного кодексу
України, основним методом визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є перший
метод - за ціною договору (вартість
операції); кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу; застосуванню
другорядних методів передує процедура
консультацій між органом доходів і
зборів та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій орган
доходів і зборів та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності; у разі
неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу;
при цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу;
методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи; у разі якщо неможливо
застосувати жоден із зазначених
методів, митна вартість визначається
за резервним методом відповідно до
вимог, встановлених статтею 64 цього
Статтею 58 Митного кодексу України
визначено, що митною вартістю товарів,
які ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, є загальна сума всіх платежів,
які були здійснені або повинні бути
здійснені покупцем оцінюваних товарів
продавцю або на користь продавця через
третіх осіб та/або на пов'язаних із
продавцем осіб для виконання
зобов'язань продавця за товари, якщо
вони продаються на експорт в Україну,
скоригована в разі потреби з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті. При визначенні митної
вартості до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за
оцінювані товари, додаються такі
витрати (складові митної вартості),
якщо вони не включалися до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті:
1) витрати, понесені покупцем: а)
комісійні та брокерська винагорода, за
винятком комісійних за закупівлю, що є
платою покупця своєму агентові за
надання послуг, пов'язаних із
представництвом його інтересів за
кордоном для закупівлі оцінюваних
товарів; б) вартість ящиків тари
(контейнерів), в яку упаковано товар,
або іншої упаковки, що для митних цілей
вважаються єдиним цілим з відповідними
товарами; в) вартість упаковки або
вартість пакувальних матеріалів та
робіт, пов'язаних із пакуванням; 2)
належним чином розподілена вартість
нижчезазначених товарів та послуг,
якщо вони поставляються прямо чи
опосередковано покупцем безоплатно
або за зниженими цінами для
використання у зв'язку з виробництвом
та продажем на експорт в Україну
оцінюваних товарів, якщо така вартість
не включена до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті: а)
сировини, матеріалів, деталей,
напівфабрикатів, комплектувальних
виробів тощо, які увійшли до складу
оцінюваних товарів; б) інструментів,
штампів, шаблонів та аналогічних
предметів, використаних у процесі
виробництва оцінюваних товарів; в)
матеріалів, витрачених у процесі
виробництва оцінюваних товарів
(мастильні матеріали, паливо тощо); г)
дослідно-конструкторських робіт,
дизайну, художнього оформлення,
ескізів та креслень, виконаних за
межами України і безпосередньо
необхідних для виробництва оцінюваних
товарів; 3) роялті та інші ліцензійні
платежі, що стосуються оцінюваних
товарів та які покупець повинен
сплачувати прямо чи опосередковано як
умову продажу оцінюваних товарів, якщо
такі платежі не включаються до ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
Матеріалами справи підтверджено, що з
урахуванням положень статті 58 Митного
кодексу України позивачем до митного
оформлення товарів подано всі наявні у
В судове засідання відповідачем не
надано суду в порядку статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказів які б об'єктивно свідчили про
те, що подані до митного оформлення
документи містять розбіжності чи
ознаки підробки, не підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів або не містять
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
Таким чином відповідачем не доведено
наявності обставин визначених
частиною 3 статті 53 Митного кодексу
України для витребування додаткових
Окрім того, суд приходить до висновку,
що сумнів митного органу у
задекларованій позивачем вартості є
необґрунтованим, в зв'язку з наступним.
Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для такого сумніву та, як
наслідок, витребування додаткових
документів, відповідачем зазначено
факт спрацювання автоматизованою
системою аналізу та управління
ризиками (АСАУР), в зв'язку з чим митним
органом здійснено порівняння рівня
заявленої митної вартості товарів.
Так, митним органом взято до уваги
інформацію ПІК Інспектор 2006 про факт
митного оформлення ідентичних товарів,
у найближчій для митного оформлення
час, оформлені іншим підприємством (при
цьому помилково зазначено, що митне
оформлення здійснювалось позивачем) за
ціною угоди за митною декларацією від
04.02.2014 року № 807100000/2014/3858. Дана митна
декларація також стала підставою для
коригування митної вартості за
другорядним методом.
Відповідно до частини 1,2 статті 59
Митного кодексу України, у разі якщо
митна вартість оцінюваних товарів не
може бути визначена згідно з
положеннями статті 58 цього Кодексу, за
основу для її визначення береться
вартість операції з ідентичними
товарами, що продаються на експорт в
Україну з тієї ж країни і час експорту
яких збігається з часом експорту
оцінюваних товарів або є максимально
наближеним до нього; при застосуванні
цього методу визначення митної
вартості за основу береться прийнята
органом доходів і зборів вартість
операції з ідентичними товарами з
дотриманням умов, зазначених у цій
статті. При цьому під ідентичними
розуміються товари, однакові за всіма
ознаками з оцінюваними товарами, у тому
числі за такими, як: 1) фізичні
характеристики; 2) якість та репутація
на ринку; 3) країна виробництва; 4)
Згідно пункту 6 статті 59 Кодексу, у разі
якщо кошти та витрати, зазначені в
пунктах 5 - 7 частини десятої статті 58
цього Кодексу, включаються у вартість
операції, здійснюється коригування для
врахування значної різниці в таких
коштах і витратах між оцінюваними
товарами та відповідними ідентичними
товарами, що зумовлено різницею у
відстанях і способах транспортування.
Під час розгляду справи, відповідачем
не доведено, що ним при коригуванні
митної вартості за другорядним методом
здійснено всі належні дії для
визначення вартості товарів, з
дотриманням умов статті 59 Митного
кодексу України, зокрема, враховано та
проаналізовано ознаки оцінюваних
товарів, та визначено різницю вартості
із врахування всіх коштів та витрат.
Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що відповідачем
в порушення приписів Митного кодексу
України здійснено визначення митної
вартості товару не за ціною договору як
за основним методом, а із застосування
другорядного методу визначення митної
вартості, без достатніх підстав,
передбачених Митним кодексом України,
а отже позовні вимоги про визнання
протиправними дії Харківської митниці
Міндоходів по прийняттю рішень про
коригування митної вартості №
807000003/2014/000359/2 та № 807000003/2014/000361 від 23.04.2014
року та про скасування рішення
Харківської митниці Міндоходів про
коригування митної вартості №
807000003/2014/000359/2 та № 807000003/2014/000361 від 23.04.2014
року підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення з
Державного бюджету України на корить
вимоги є передчасними.
Відповідно до статті 301 МК України
повернення помилково та/або надміру
сплачених сум митних платежів
здійснюється відповідно до Бюджетного
та Податкового кодексів України.
Помилково та/або надміру зараховані до
державного бюджету суми митних
платежів повертаються з державного
бюджету в порядку, визначеному
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.
З системного аналізу Податкового
кодексу України вбачається, що
повернення коштів здійснюється за
заявою платника. Оскільки позивач не
звертався до митного органу із заявою
про повернення коштів, та, відповідно,
не отримувало відмови, підстав для
задоволення позову в цій частині вимог
Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого вирішує справи
відповідно до Конституції України та
законів України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України. Суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача підлягають
задоволенню в частині визнання
протиправними дії Харківської митниці
Міндоходів по прийняттю рішень про
коригування митної вартості
№807000003/2014/000359/2 та 807000003/2014/000361/2 від
23.04.2014 року та скасування рішення
Харківської митниці Міндоходів про
коригування митної вартості №
807000003/2014/000359/2 та
№ 807000003/2014/000361/2 від 23.04.2014 року.

Згідно частини 3 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 94, 159, 160, 161, 162, 257 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії Харківської
митниці Міндоходів по прийняттю рішень
про коригування митної вартості
товарів № 807000003/2014/000359/2 та №
807000003/2014/000361/2 від 23.04.2014 року.

Скасувати рішення Харківської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів № 807000003/2014/000359/2 та №
807000003/2014/000361/2 від 23.04.2014 року.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови
виготовлено 04 серпня 2014 року.

Суддя
А.С. Мороко