Справа № 323/3935/13-а (2а/323/3/14)
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2014-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 серпня 2014 рокусправа № 323/3935/13-а
(2а/323/3/14)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Щербака А.А.

суддів: Баранник
Н.П. Малиш Н.І.

за участю секретаря судового
засідання:Фірсік Д.Ю розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Токмаку Запорізької області на
постанову Оріхівського районного суду
Запорізької області від 13 травня 2014р.
по справі за позовом ОСОБА_2 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Токмаку Запорізької області про
визнання бездіяльності протиправною,
зобов'язання вчинити дії, стягнення
моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Токмаку Запорізької області в якому
просить визнати протиправною
бездіяльність відповідача з
невідшкодування позивачу в повному
обсязі шкоду, заподіяну позивачу
внаслідок ушкодження його здоров'я,
згідно ст.. 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23 вересня 1999 року
№1105-XIV.

Зобов'язати відповідача вчинити певні
дії, а саме, здійснити донарахування та
виплатити позивачу щомісячні страхові
виплати за період з жовтня 2004 року по
лютий 2006 року (17 місяців).

Стягнути з відповідача моральну шкоду
в розмірі 10000 гривень.

Постановою Оріхівського районного
суду Запорізької області від 13 травня
2014 року позов задоволено частково.

Суд постановив визнати противоправною
бездіяльність відповідача з
відшкодування ОСОБА_2 в повному обсязі
шкоду заподіяну внаслідок ушкодження
здоров'я.

Зобов'язати відповідача вчинити певні
дії, а саме здійснити нарахування та
виплатити ОСОБА_2 щомісячні страхові
виплати за період з жовтня 2004 р. по
лютий 2006 р.

Стягнути із відповідача на користь
ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Постанова обґрунтована тим, що згідно
до статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», страховими виплатами
є грошові суми, які згідно із статтею 21
Закону Фонд соціального страхування
від нещасних випадків виплачує
застрахованому чи особам, які мають на
це право, у разі настання страхового
випадку.

Рішенням Оріхівського районного суду
Запорізької області від 29.09.2005 було
визнано нещасний випадок, що стався з
ОСОБА_2 14.01.2003 пов'язаним з
виробництвом, яке було залишено без
змін ухвалою апеляційного суду
Запорізької області від 11.03.2008 та
ухвалою Верховного Суду України від
16.09.2008.

Постановою Відділення виконавчої
дирекції Фонду Соціального
страхування від нещасних випадків та
професійних захворювань України у м.
Токмаку від 18.01.2013 було призначено
ОСОБА_2 перераховану щомісячну грошову
суму в розмірі 1540,25 грн. та проведено
донарахування щомісячних виплат за
період часу з липня 2003 року по грудень
2012 року крім періоду з жовтня 2004 року по
лютий 2006 року.

Враховуючи, що позивачу при
проходженні огляду МСЕК у 2003 р. та у 2006
р. було встановлено 60% втрати
професійної працездатності, тобто
ступінь втрати професійної
працездатності ОСОБА_2 був стабільний і
не змінювався в різні роки. Тому можна
зробити висновок, що і у 2004-2005 роках,
коли питання щодо визначення цього
показника ніким перед МСЕК не
ставилося, ступінь втрати професійної
працездатності був такий самий - 60%.
Вини ОСОБА_2 в цьому суд не вбачає.

Відповідачем подана апеляційна скарга,
просить оскаржену постанову скасувати,
в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна карга мотивована тим, що
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», яким робочі органи
Фонду, зокрема, відповідач, керуються у
своїй діяльності, встановлення
відсотку втрати професійної
працездатності входить виключно до
компетенції медико-соціальної
експертної комісії. Тому встановлення
саме судом відсотку втрати професійної
працездатності за вказаний період не
відповідає чинному законодавству.

Крім того, у постанові суду не вказано,
хто саме порушив права позивача, в чому
конкретно полягає моральна (немайнова)
шкода, якими саме неправомірними діями
чи бездіяльністю її заподіяно. Не
наведено з чого суд виходив визначаючи
розмір шкоди та відсутні будь-які
докази, що підтверджують моральні
страждання позивача.

В судове засідання учасники процесу не
з'явились, про дату, час, місце судового
розгляду повідомлялись належним чином.

З огляду на приписи ст. 41 КАС України,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на такі підстави.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачу при проходженні огляду МСЕК у
2003 р. та у 2006 р. було встановлено 60%
втрати професійної працездатності,
тобто ступінь втрати професійної
працездатності ОСОБА_2 був стабільний і
не змінювався в різні роки. Тому суд
дійшов висновку, що і у 2004-2005 роках, коли
питання щодо визначення цього
показника ніким перед МСЕК не
ставилося, ступінь втрати професійної
працездатності був такий самий - 60%.
Вини позивача в цьому суд першої
інстанції не вбачає.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» для розгляду справ про
страхові виплати до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
подаються: акт розслідування нещасного
випадку або акт розслідування
професійного захворювання за
встановленими формами та (або) висновок
МСЕК про ступінь втрати професійної
працездатності застрахованого чи
копія свідоцтва про його смерть.

Отже, для нарахування та виплати
щомісячних страхових виплат необхідно
надати висновок МСЕК про ступінь
втрати працездатності.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується позивачем, у спірний
період огляд МСЕК не проводився.

Таким чином, колегія суддів прийшла до
висновку, що відповідач діяв у
відповідності з чинним законодавством
тому підстави для задоволення позову
відсутні.

Порушення норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, є підставою для скасування
постанови суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 198, 202, 205, 206 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Токмаку Запорізької області
задовольнити.

Постанову Оріхівського районного суду
Запорізької області від 13 травня 2014р.
по справі за позовом ОСОБА_2 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Токмаку Запорізької області про
визнання бездіяльності протиправною,
зобов'язання вчинити дії, стягнення
моральної шкоди скасувати.

В задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили у
відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України
та може бути оскаржена в порядку і
строки, передбачені ст. 212 КАС України
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:
А.А. Щербак

Суддя:
Н.П. Баранник

Суддя:
Н.І. Малиш