Справа № 815/5477/13-а
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" червня 2014 р. м. Київ
К/800/63899/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Голубєвої
Г.К., Рибченка А.О.,

представники сторін в судове засідання
не з'явились, про дату, час та місце
судового засідання повідомлені
належним чином, -

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Суворовському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 28.08.2013 та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 14.11.2013 по справі № 815/5477/13-а

за позовом Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4

до Державної податкової
інспекції у Суворовському районі м.
Одеси Одеської області Державної
податкової служби

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2013 року Підприємцем до суду
заявлений позов про скасування
податкового повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції від
19.06.2013 № , яким позивачеві
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість (ділі - ПДВ)
у розмірі 542 567,00 грн. та фінансових
санкцій - 271 283,50 грн. за порушення вимог
п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу
України.

Постановою суду першої інстанції,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду, позовні вимоги
задоволені.

Не погодившись із судовими рішеннями,
відповідач до Вищого
адміністративного суду України подав
касаційну скаргу, де посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
зазначені судові рішення скасувати та
ухвалити нове рішення, яким
адміністративний позов Підприємця
залишити без задоволення.

У поданих запереченнях на скаргу
позивач просить її відхилити з мотивів
необґрунтованості.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді, перевіривши
повноту встановлених обставин справи
та правильність їх юридичної оцінки
судами, Вищий адміністративний суд
України не вбачає підстав для
задоволення касаційної скарги.

Як встановлено судами, приймаючи
оспорюване податкове повідомлення -
рішення, податковий орган виходив з
того, що позивач не відкоригував
податковий кредит, сформований за
наслідками придбання кондитерської
продукції, яка вже не може бути
використана у межах господарської
діяльності через закінчення терміну
придатності.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з думкою якого
погодився апеляційний суд, виходив із
того, що висновки акта перевірки від
07.06.2013 про заниження позивачем ПДВ, на
підставі якого було ухвалено
оспорюване позивачем податкове
повідомлення - рішення, ґрунтуються на
припущеннях, які не підтверджені
належними доказами.

Відповідно до пп. 14.1.27 Податкового
кодексу України витрати - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формі, здійснюваних для
провадження господарської діяльності
платника податку.

З наведеного випливає, що будь-які
витрати мають бути здійснюваними саме
для і в межах провадження
господарської діяльності, а не з іншими
цілями.

Аналогічні вимоги містить і п. 198.3 ст. 198
Податкового кодексу України,
відповідно до якої податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Отже, право на формування у
господарюючого суб'єкта податкового
кредиту з ПДВ виникає, зокрема, за умови
використання придбаного товару у межах
господарської діяльності.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що основним видом
діяльності Підприємця за КВЕД є оптова
торгівля цукром, шоколадом і
кондитерськими виробами. Відповідно до
вимог п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу
України позивачем задекларовано та
сплачені податкові зобов'язання з
продажу придбаних у контрагентів
кондитерських виробів, що не
заперечується податковим органом.

Водночас, враховуючи доводи державного
податкового органу щодо відсутності у
позивача можливості використовувати у
межах господарської діяльності
кондитерські вироби через закінчення
терміну придатності, та посилання
позивача на те, що такі висновки
державного податкового органу
зроблені на припущеннях, судами було
досліджено акт перевірки, який є носієм
доказової інформації про виявлені
порушення вимог податкового, валютного
та іншого законодавства суб'єктами
господарювання.

Так, загальне поняття акта перевірки
наведено у пункті 3 Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від
22.12.2010 № 984 (зареєстровано у
Міністерстві юстиції України 12 січня
2011 року за N 34/18772), згідно з яким акт - це
службовий документ, який підтверджує
факт проведення документальної
перевірки фінансово-господарської
діяльності платника податків і є
носієм доказової інформації про
виявлені порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства.

Згідно з п. 5.2 Порядку № 984 у разі
встановлення перевіркою порушень
податкового законодавства за кожним
відображеним в акті фактом порушення
необхідно: чітко викласти зміст
порушення з посиланням на конкретні
пункти і статті законодавчих актів, що
порушені платником податків, зазначити
період (місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків та господарську
операцію, в результаті якої здійснено
це порушення, при цьому додати до акта
письмові пояснення посадових осіб
платника податків або його законних
представників щодо встановлених
порушень; зазначити первинні
документи, на підставі яких вчинено
записи у податковому та
бухгалтерському обліку, навести
регістри бухгалтерського обліку,
кореспонденцію рахунків операцій та
інші документи, пов'язані з обчисленням
і сплатою податків і зборів, та докази,
що підтверджують наявність факту
порушення.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що перевірка
проводилась в офісі, під час якої
відповідач використовував
реєстраційні документи позивача,
податкову звітність, угоди, податкові
накладні, накладні, рахунки та платіжні
документи, за допомогою яких здійснив
співставлення даних про кількість
придбаних та реалізованих
кондитерських виробів, що дало змогу
встановити наявність залишку цих
виробів станом на 31.12.2012, та, з
урахуванням даних норм ДСТУ та
інформації мережі Інтернет, зробити
висновок про закінчення терміну
придатності придбаних кондитерських
виробів. При цьому судами встановлено,
що державним податковим органом не
здійснювалась інвентаризація
кондитерських виробів, не оглядався
товар, не встановлено залишки яких
товарів та з якої партії придбання
залишились, а з досліджених під час
проведення перевірки документів
(перелік зазначений в акті перевірки)
не можливо встановити дані про товар,
партії товару які залишились не
реалізованими та які реалізовані,
нормами ДСТУ передбачені різні строки
зберігання товару виходячи з його
складових, про які відповідачу з
досліджених документів не могло бути
відомо.

Отже, фактично висновки державного
податкового органу про закінчення
терміну придатності придбаних
кондитерських виробів зроблені на
підставі суб'єктивних припущень, що є
недопустимим у податкових
правовідносинах.

З огляду на зазначене у суду відсутні
правові підстави для висновку про
законність оскарженого податкового
повідомлення - рішення.

За таких обставин переглянуті судові
рішення першої та апеляційної
інстанцій у справі відповідають
приписам чинного законодавства, а
доводи касаційної скарги визнаються
непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Суворовському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області залишити без
задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 28.08.2013 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 14.11.2013 по
справі № 815/5477/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, крім як з
підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Г.К. Голубєва

А.О. Рибченко