Справа № 826/8588/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/8588/14

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 серпня 2014 року 08:30 № 826/8588/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса»

до

Інспекції і питань захисту прав споживачів в Дніпропетровській області

про

визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення стягнень від 05.05.2014 року №271,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» (далі по тексту – позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Інспекції і питань захисту прав споживачів в Дніпропетровській області (далі по тексту – відповідач, Інспекція), в якому просить суд: (1) визнати протиправними дії посадових осіб Інспекції при проведенні позапланової перевірки магазину ТОВ «Дієса» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Пастера 8; (2) скасувати Постанову про накладення штрафних санкцій №271 від 05.05.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем на підставі звернення юридичної особи, яке не містило конкретних даних про порушення позивачем законодавства про захист прав споживачів, було фактично проведено планову, а не позапланову перевірку позивача з питань дотримання законодавства про захист прав споживачів, яку позивач вважає протиправною. Крім того, зазначені в акті перевірки порушення не відповідають дійсності, оскільки ТОВ “ДІЄСА” реалізує продукцію з наданням доступної, достовірної та своєчасної інформації про товар.

Відповідач проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених в письмових запереченнях, які містяться в матеріалах справи. Відповідач зазначав, що під час реалізації позивачем товару за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Пастера 8 допущено порушення, а саме: відсутня необхідна, доступна, достовірна та своєчасна інформація про продукцію.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2014 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У зв’язку з тим, що відсутні перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а також зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд в судовому засіданні 17 липня 2014 року дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

В С Т А Н О В И В:

Спілка захисту прав споживачів Солом'янського району м. Києва листом №405/01-01 від 26.11.2013 року звернулась до Держспоживінспекції України, в якому зазначалось, що за даними, одержаними від споживачів, у мережі ТОВ “ДІЄСА” реалізовується продукція з порушенням визначеного нормативними актами порядку маркування продукції, подвійним маркуванням, споживачам на їх вимогу не надаються документи про якість та безпеку продукції з посиланням на центральний офіс, що ймовірно свідчить про їх цілковиту відсутність, відсутня інформація про правила та умови ефективного і безпечного використання продукції згідно із законодавством про мови, в порушення статті 14 Закону України “Про захист прав споживачів” та інших нормативно-правових актів, масово реалізовуються електрочайники, холодильники, електроплити, пральні машини, принтери та інша техніка без національного знака відповідності. За вказаними фактами Спілка захисту прав споживачів Солом'янського району м. Києва просила провести перевірки магазинів торгівельної мережі позивача на предмет дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів та законодавства у сфері державного ринкового нагляду.

Відповідачем на підставі направлення №2103/13/1901 від 03.12.2013 року, наказу №114-до від 02.12.2013 року, згоди Держспоживінспекції України від 27.11.2013 року було проведено позапланову перевірку магазину “Ельдорадо” за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Пастера, 8, про що було складено Акт №003131 перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів від 04.12.2013 року.

Перевіркою було встановлено факти: (1) реалізації продукції 50 найменувань без необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації, вартість одержаної для реалізації партії товару на суму 127476 грн. 60 коп.; (2) реалізації 1 найменування товару, строк придатності якого минув, вартість залишку одержаної для реалізації партії товару на суму 139 грн. 80 коп.

За наслідками проведеної перевірки Інспекцією винесено Постанову №271 від 05.05.2014 року “Про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України "Про захист прав споживачів”, якою застосовано до ТОВ “Дієса” штраф у розмірі 38 522,58 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Статтею 15 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що інформація, передбачена частиною першою цієї статті, доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування. Інформація про продукцію може бути розміщена у місцях, де вона реалізується, а також за згодою споживача доводитися до нього за допомогою засобів дистанційного зв'язку.

Відповідно до п. 8 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 р. № 506 в експлуатаційних документах зазначаються: найменування товару; найменування нормативних документів, вимогам яких повинен відповідати товар (у тому числі іноземного походження); основні споживчі властивості товару; заводський номер товару; дата виготовлення товару; гарантійні зобов'язання виробника (продавця), у тому числі гарантійний термін зберігання та гарантійний термін експлуатації товару; правила та умови ефективного і безпечного використання товару; термін служби (придатності) товару, відомості про дії споживача після його закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій; найменування та адреса виробника і підприємства, яке виконує його функції щодо виконання вимог споживача, а також проводитиме гарантійний ремонт (обслуговування) або гарантійну заміну; інформація стосовно товару, який за певних умов може справляти небезпечний вплив на життя, здоров'я і майно споживача, та про можливі наслідки такого впливу; відмітка щодо повірки (для засобів вимірювальної техніки, які згідно із Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» підлягають державному метрологічному нагляду).

Відповідно до положень п. 2 глави 4 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, маркування електропобутових товарів передбачає наявність інформації про найменування підприємства-виробника, його місцезнаходження, товарний знак, назву товару, номінальну напругу (В), номінальну потужність (Вт), номінальний струм (А), ступінь захисту від ураження електрострумом, позначення щодо захищеності від вологи, знак заземлення, найменування нормативного документа, вимогам якого повинен відповідати вітчизняний товар, дату випуску.

Згідно абзацу другого п. 2 глави 4 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, виключно на електронагрівальних приладах маркувальні дані розміщуються безпосередньо на корпусах або металевих пластинках, які прикріплюються до приладів, у всіх інших випадках - саме індивідуальна упаковка електропобутових товарів має містити маркувальні дані: найменування підприємства-виробника, його адресу, товарний знак, назву товару, номінальну напругу (В), рід струму, номінальну потужність (Вт) попереджувальні знаки, найменування нормативного документа, вимогам якого повинен відповідати вітчизняний товар (абзац 4 п. 2 Глава 4 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами маркування електропобутових товарів).

Що ж стосується телерадіотоварів, то відповідно до п. 2 глави 5 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, маркування електропобутових товарів індивідуальна упаковка повинна містити такі маркувальні дані: найменування підприємства-виробника, його місцезнаходжень назву товару, колір корпусу виробу, попереджувальні знаки, дату випуску, найменування нормативного документа, вимогам якого повинен відповідати вітчизняний товар.

Тобто, відповідно до змісту зазначених нормативних документів, інформація доводиться до споживача у місцях, де цей товар реалізується у доступній наочній формі. Зокрема, такими способами доведення інформації є розміщення її на етикетці, маркуванні чи іншим прийнятним способом.

Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” органи державного нагляду (контролю) та суб'єкти господарювання мають право фіксувати процес здійснення планового або позапланового заходу чи кожну окрему дію засобами аудіо- та відеотехніки, не перешкоджаючи здійсненню такого заходу.

Позивач стверджує, що ним вимоги чинного законодавства в частині надання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію виконуються належним чином, в підтвердження чого суду копії висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи, декларації про відповідність товару, вказаного в акті перевірки, а також фотографії товарних ярликів з інформацією про товар, який пропонується до продажу.

У той же час, відповідачем під час розгляду справи не було надано жодного доказу в підтвердження обставин, викладених в акті перевірки №003131 від 04.12.2013 року, внаслідок чого суд приходить до висновку про недоведеність відповідачем обставин, викладених у вищевказаному акті перевірки.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що постанова про накладення штрафних санкцій №271 від 05.05.2014 року є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій посадових осіб Інспекції при проведенні позапланової перевірки позивача суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 6 статті 4 Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема, звернення фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення.

Проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, якщо інше не передбачається законом або міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Суб'єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного документа.

Матеріали справи свідчать, що підставою для проведення відповідачем позапланової перевірки став лист Спілки захисту прав споживачів Солом'янського району м. Києва №405/01-01 від 26.11.2013 року. Державною інспекцією України з захисту прав споживачів було надано згоду відповідачу на проведення позапланових заходів із здійснення державного контролю від 26.11.2013 року.

Згідно ч. 1, 5, 7 статті 7 Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ, який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, яке підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою.

Перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов'язані пред'явити керівнику суб'єкта господарювання або уповноваженій ним особі посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб'єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Суб'єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред'явили документів, передбачених цією статтею.

Відповідно до статті 10 Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” суб'єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право: вимагати від посадових осіб органу державного нагляду (контролю) додержання вимог законодавства; перевіряти наявність у посадових осіб органу державного нагляду (контролю) службового посвідчення і одержувати копії посвідчення (направлення) на проведення планового або позапланового заходу; не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо: (1) він здійснюється з порушенням вимог щодо періодичності проведення заходів державного нагляду (контролю), передбачених законом; (2) посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону; (3) бути присутнім під час здійснення заходів державного нагляду (контролю); (4) вимагати нерозголошення інформації, що є комерційною таємницею суб'єкта господарювання; (5) одержувати та знайомитися з актами державного нагляду (контролю); (6) надавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта органу державного нагляду (контролю); (7) оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії органів державного нагляду (контролю) та їх посадових осіб.

Виходячи з наведених вище норм законодавства України суд приходить до висновку, що суб'єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право вимагати, а посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов'язані надати такій особі направлення на проведення перевірки, інакше у суб'єкта господарювання виникає право не допустити посадових осіб до проведення такої перевірки.

Як свідчать обставини справи, відповідачем було надано всі документи, передбачені Законом України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності”, а позивачем було допущено представників відповідача до проведення перевірки.

Також позивачем не було надано доказів того, що під час проведення перевірок позивача перевіряючими було порушено безпосередньо процедуру проведення перевірки, встановлену відповідно до норм Порядку проведення перевірок у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якості продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг, затвердженого Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 07.03.2012 року №310.

З огляду на наведене суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Інспекції і питань захисту прав споживачів в Дніпропетровській області №271 від 05.05.2014 року “Про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України "Про захист прав споживачів”.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук