Справа № 2-а-2249/11/0308
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 р. Справа № 375/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Старунського Д.М.,

суддів - Багрія В.М., Гудима Л.Я.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м.Луцьку Волинської області
на постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 18 травня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м.Луцьку
Волинської області про зобов'язання
нарахувати щомісячну державну
соціальну допомогу «Дітям війни»,-

В С Т
А Н О В И В :

28 січня 2011 року позивач звернувся до
суду з вищевказаним адміністративним
позовом до Управління Пенсійного
фонду України в м.Луцьку Волинської
області про стягнення недоплаченої
щомісячної державної допомоги «Дітям
війни» у розмірі 30% від мінімальної
пенсії за віком за 2010 року по січень 2011
рік включно.

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 18 травня 2011
року заявлений позов задоволено
частково. Визнано протиправними дії
Управління Пенсійного фонду України в
м.Луцьку Волинської області та
зобов'язано провести перерахунок та
виплату недоплаченого підвищення
пенсії на користь позивача в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком, як це
передбачено ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з
урахуванням раніше виплачених сум, за
період починаючи з 28 липня 2010 року по 28
січня 2011 року включно.

Не погодившись із винесеним рішенням,
його оскаржило Управління Пенсійного
фонду України в м.Луцьку Волинської
області, яке покликаючись на порушення
судом норм матеріального права,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції і винести нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог відмовити.

У відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС
України, колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, оскільки таку може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Безспірно встановлено, що позивач є
дитиною війни та відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», у редакції, що була чинною
на час виникнення спірних
правовідносин та вирішення даного
публічно-правового спору судом, мав
право на отримання підвищення
виплачуваної йому Управлінням
Пенсійного фонду України в м.Луцьку
Волинської області пенсії за віком.

Всупереч статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
позивачу щомісячне підвищення до
пенсії виплачувалась відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року №530.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України
«Про соціальний захист дітей війни»
має вищу юридичну силу в порівнянні з
Постановою Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року №530. Отже,
відповідач неправомірно виплачував
щомісячне підвищення до пенсії в
меншому розмірі, ніж це передбачено
статтею 6 зазначеного Закону.

У відповідності до ч.1 ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
мінімальна пенсія за віком дорівнює
прожитковому мінімуму, встановленому
для осіб, що втратили працездатність.
Положення ч.3 ст.28 цього Закону, на думку
колегії суддів не є перешкодою для
застосування величини мінімального
розміру пенсії за віком до обрахування
інших пенсій чи доплат пов'язаних з
мінімальною пенсією за віком, оскільки
чинним законодавством не встановлено
іншого крім передбаченого ч.1 цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб
щорічно встановлюється Законом
України "Про державний бюджет України"
на відповідний рік.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» до внесення в нього
змін не передбачено будь-яких обмежень
щодо виплати надбавки, передбаченої
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни».

Відповідно до норм вищенаведених
нормативно-правових актів, нарахування
та виплата підвищення до пенсії як
дитині війни позивачу за 2010 рік, 2011 рік
повинні здійснюватися відповідно до
норм Закону України «Про соціальний
захист дітей війни».

Також, слід зазначити, що оскільки
стосовно не нарахованих пенсій ніякими
нормативно-правовими актами, крім КАС
України, не визначено строк звернення
до суду, то під час вирішення спорів,
які виникають із вказаних
правовідносин слід застосовувати
шестимісячний строк звернення до суду
визначений ст.ст.99, 100 КАС України (в
редакції, що була чинна на час
виникнення спірних правовідносин).

За таких обставин, колегія суддів
приходить до переконання про
підставність позовних вимог позивача
щодо нарахування та виплати підвищення
до пенсії як дитині війни за період
починаючи з 28 липня 2010 року по 28 січня
2011 року включно.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.157 КАС України
суд закриває провадження по справі у
разі смерті або оголошення в
установленому законом порядку
померлою особою, яка була стороною у
справі, якщо спірні правовідносини не
допускають правонаступництва, або
ліквідації підприємства, установи
організації, які були стороною у
справі.

Згідно з Витягу з Державного реєстру
актів цивільного стану громадян про
смерть для отримання допомоги на
поховання №3 від 18.02.2012 року, яке
надіслано Управлінням Пенсійного
фонду України в м.Луцьку Волинської
області від 27.03.14р. вх.№2620/09-07, ОСОБА_1
померла, про що в Книзі реєстрації
смертей 18.02.2012 року зроблено
відповідний актовий запис за №292.

Враховуючи вищенаведене та те, що дані
правовідносини не допускають
правонаступництво постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 18 травня 2011 року, слід
визнати нечинною, а провадження у
справі закрити.

Керуючись п.5 ч.1 ст.157, ст. ст. 195, п.п. 1,2, ч.1
ст. 197, ст. 198, ст.200, ст. 203, ст.205, ст.206 ст. 254
КАС України, суд, -

У Х В А
Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Луцьку
Волинської області залишити без
задоволення.

Постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 18 травня 2011
року визнати нечинною, та провадження у
справі закрити.

Ухвала апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
до касаційної інстанції протягом
двадцяти днів після набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
Д.М. Старунський

Суддя
В.М. Багрій

Суддя
Л.Я. Гудим