Справа № 233/2804/14-а
Суддя: Білак С. В.
Дата ухвалення: 2014-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Міросєді А.І.
Суддя-доповідач - Білак С. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2014 року справа № 233/2804/14-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

приміщення суду за адресою: м. Донецьк,
бульвар Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді Білак С.В.,
суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м.Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області на постанову
Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області від 22 травня 2014 р. у
справі № 233/2804/14-а за позовом ОСОБА_2
до Управління Пенсійного фонду
України в м.Костянтинівці та
Костянтинівському районі Донецької
області про визнання дій
неправомірними та зобов`язання вчинити
певні дії,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
УПФУ в м. Костянтинівка та
Костянтинівському районі Донецької
області, в якому зазначив, що він є
інвалідом ІІ групи, встановленої у
зв'язку з виконанням обов'язків по
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи. Відповідно до ст.ст. 50, 54 ч.4
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» йому повинна
нараховуватися та виплачуватися
державна пенсія: основна пенсія - у
розмірі не нижче від 8 розмірів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю - у
розмірі 75% прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність. З 01
січня 2014 року УПФУ у м. Костянтинівці та
Костянтинівському районі ігнорує
вищевказані норми Закону та проводить
нарахування та виплату йому пенсії у
меншому розмірі на підставі постанови
Кабінету Міністрів України від 23.11.2011
року № 1210. Просив суд визнати такі дії
неправомірними та зобов'язати
відповідача провести перерахунок та
виплати йому основну та додаткову
пенсію з 01 січня 2014 року в розмірі
відповідно до ст.ст. 50, 54 ч.4 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 22 травня 2014 року позов задоволено.
Суд першої інстанції визнав
неправомірним дії Управління
Пенсійного фонду України в м.
Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області щодо
нарахування та виплати ОСОБА_2 з 01 січня
2014 року державної пенсії та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
всупереч положень ст. 50, 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
зобов'язав Управління Пенсійного фонду
України в м. Костянтинівці та
Костянтинівському районі Донецької
області провести перерахунок та
виплатити з 01 січня 2014 року ОСОБА_2,
інваліду ІІ групи, 1-ї категорії,
державну пенсію на підставі ст. 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в обсязі не нижче від 8-ми
розмірів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, на підставі ст. 50 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в обсязі 75% розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, за відрахуванням
фактично отриманих ним сум.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, пославшись на
безпідставність постанови суду першої
інстанції, прийняту с порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просив постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нову постанову,
якою у задоволенні позовних вимог
відмовити у повному обсязі.

Розгляд справи здійснювався в порядку
письмового провадження, з урахуванням
приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС України.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, встановила
наступне.

ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи
безстроково, має статус ліквідатора
наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії,
та перебуває на обліку в УПФУ в м.
Костянтинівці та Костянтинівському
районі, як одержувач пенсії по
інвалідності ІІ групи згідно Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(а.с. 5, 10).

З 01 січня 2014 року УПФУ в м.
Костянтинівці та Костянтинівському
районі проводило нарахування та
виплату позивачу пенсії у розмірі 3476,97
грн., у тому числі: 2667,77 грн. - основний
розмір пенсії; 379,60 грн. - додаткова
пенсія інвалідам ІІ групи внаслідок
ЧАЕС (ст. 49); 379,60 грн. - підвищення
інвалідам армії прирівняним до
інвалідів війни ІІ групи (2 категорії); 50
грн. - щомісячна цільова грошова
допомога на прожиття інвалідам війни.

25.03.2014 року позивач звернувся до
відповідача з заявою про перерахунок
та виплату йому державної пенсії та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю згідно ст. 50, 54 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту».

Листом УПФУ в м. Костянтинівці та
Костянтинівському районі від 04.04.2014
року відмовлено в задоволені заяви
позивача про перерахунок та виплату
йому державної пенсії та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю
згідно ст.ст. 50, 54 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту». (а.с. 3-4).

Відповідно до статті 50 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» визначено,
що особам, віднесеним до першої
категорії, інвалідам 2 групи
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю в
розмірі 75 процентів мінімальної пенсії
за віком.

Згідно статті 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими, по 2 групі
інвалідності - 8 мінімальних пенсій за
віком.

Відповідно до статті 92 Конституції
України виключно законами України
визначаються права і свободи людини і
громадянина, гарантії цих прав і
свобод, основні обов'язки громадянина.

Статтею 63 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок коштів державного бюджету.

Проте, Закон України «Про державний
бюджет України на 2014 рік» від 16 січня 2014
року не містить жодної норми, яка б
обмежувала у 2014 році пряме
застосування Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», зокрема
статей 50, 54 вказаного Закону, яким
визначено розмір державної пенсії та
додаткової пенсії за шкоду, завдану
здоров'ю.

Зі змісту вимог частини другої статті 19
Конституції України вбачається, що
органи державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Положеннями частини четвертої статті 9
Кодексу адміністративного судочинства
України визначено, що, у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру пенсій позивачеві з 1 січня 2014
року застосуванню підлягає не
постанова Кабінету Міністрів України
від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а норми
статей 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Таким чином, колегія суддів погоджує
висновок суду першої інстанції, що
позивач з 1 січня 2014 року має право на
державну пенсію відповідно до статті 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі не нижче 8-ти
розмірів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю на підставі статті 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в обсязі 75% розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Під час апеляційного провадження
з'ясовано, що статтею 67 Закону України
від 31 липня 2014 року № 1622-VІІ "Про
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік"
установлено, що норми і положення
статей 50 та 54 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів бюджетів усіх
рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.
Зазначені норми набрали чинності з дня,
наступного за днем його опублікування,
а саме з 3 серпня 2014 року, оскільки
опублікуванні в газеті "Голос України"
за 2 серпня 2014 року.

Зазначене позбавляє можливості
залишення без змін постанови суду
першої інстанції щодо не визначення
кінцевої дати виплати встановленої
судом доплати, і призводить до
необхідності зміни постанови суду
першої інстанції. Вказана зміна
обумовлена передчасним вирішенням
судом першої інстанції спору на
майбутнє, без наявності об'єкту
судового захисту в момент прийняття
судового рішення.

Підставою для зміни судового рішення є
помилкове застосування судом першої
інстанції норм процесуального права, а
саме пункту другого частини другої
статті 162 Кодексу адміністративного
судочинства України, зобов'язавши
відповідача до вчинення певних дій, суд
не визначив термін зазначеної
певності.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів дійшла до висновку про
наявність підстав для зміни постанови
суду першої інстанції згідно статті 201
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Керуючись статтями 99, 160, 162, 167, 197, 184, 195,
196, 197, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м.Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області на постанову
Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області від 22 травня 2014 р. у
справі № 233/2804/14-а - задовольнити
частково.

Постанову Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 22 травня 2014 р. - змінити.

В абзаці другому резолютивної частини
постанови Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 22 травня 2014 р. - після слів "з 1 січня
2014 року", доповнити словами наступного
змісту "по 2 серпня 2014 року".

В абзаці третьому резолютивної частини
постанови Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 22 травня 2014 р. - після слів "з 1 січня
2014 року", доповнити словами наступного
змісту "по 2 серпня 2014 року".

В іншій частини постанову суду першої
інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь в справі, та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя
С.В.Білак

Судді
І.А.Васильєва

М.Г.Сухарьок