Справа № 2а-39846/11
Суддя: Горбань Н.І.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Кошель Л.М.
Суддя-доповідач: Горбань Н.І.
У Х В А Л А

Іменем України

16 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Горбань Н.І.,

суддів:
Земляної Г.В., Сорочка
Є.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України в Київській області на
постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 28.03.2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Київській області про
визнання дій протиправними та
зобов`язання вчинити дії, -

В С Т
А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 12.03.2011 року звернулася до
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області з адміністративним
позовом до ГУПФУ в Київської області
про зобов'язання провести перерахунок
та виплату щомісячного підвищення до
пенсії за проживання на території
радіоактивного забруднення в розмірі
однієї мінімальної заробітної плати,
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 15 % від мінімальної
пенсії за віком згідно ст. 39 та ст. 51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та недоплаченої
щомісячної державної соціальної
допомоги, як дитині війни, з 17 вересня
2010 року.

Постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 28 березня 2011 року позов задоволено
частково, з 17 вересня 2010 року з
урахуванням здійснених виплат.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та відмовити в позові. В своїй
апеляційній скарзі апелянт
посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для скасування постанови суду першої
інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
знаходить, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного:

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи, 4
категорії. Дана обставина
підтверджується відповідним
посвідченням серія НОМЕР_1.

У відповідності до вимог ст. 49 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Згідно ст. 39 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» особам, які проживають на
території радіоактивного забруднення,
розмір пенсії підвищується на одну
мінімальну заробітну плату.

Відповідно до ст. 51 цього Закону
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до 4
категорії, визначена у розмірі 15 %
мінімальної пенсії за віком.

Всупереч ст. ст. 39, 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» позивачу
вказана пенсія виплачувалася частково
у розмірі, визначеному відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
№ 530 від 28.05.2008 року у розмірі 5 % від
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, а доплата за
проживання на території
радіоактивного забруднення
виплачувалася в сумі 5,20 грн., що
встановлено постановою Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 року № 836
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

З огляду на те, що Закон має вищу
юридичну силу в порівнянні з
постановою КМУ № 530 від 28.05.2008 року та
постановою КМУ № 836 від 26.07.1996 року,
відповідач неправомірно виплачував
позивачу додаткову пенсію та доплату
за проживання на території
радіоактивного забруднення в меншому
розмірі, ніж це передбачено ст. ст. 39, 51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Мінімальний розмір пенсії за віком за
наявності у чоловіків 25 років, а у жінок
20 років страхового стажу
встановлюється в розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Також з матеріалів справи вбачається,
що позивач є особою, яка належить до
соціальної категорії громадян «діти
війни» в розумінні ст. 1 ЗУ «Про
соціальний захист дітей війни», а
відтак на неї повністю
розповсюджуються всі пільги та
соціальні гарантії, передбачені
зазначеним вище Законом України.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» особам,
що належать до соціальної категорії
громадян «діти війни», відповідач
повинен був нараховувати та
виплачувати щомісячне підвищення до
пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений ст. 28 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування від 09.07.2003 року № 1058, згідно
якої мінімальна пенсія за віком
дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для таких
осіб щорічно встановлюється ЗУ «Про
державний бюджет України» на
відповідний рік.

Всупереч ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист
дітей війни» позивачу щомісячне
підвищення до пенсії виплачувалось
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року № 530.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, ЗУ «Про
соціальний захист дітей війни» має
вищу юридичну силу в порівнянні з
Постановою Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року № 530. Отже, відповідач
неправомірно виплачував щомісячне
підвищення до пенсії в меншому розмірі,
ніж це передбачено ст. 6 зазначеного
Закону.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду першої інстанції - без
змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 197, 198, 200, 205 та 206 КАС України,
колегія суддів, -

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Київській області - залишити без
задоволення.

Постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 28 березня 2011 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту прийняття та подальшому
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
Н.І. Горбань

Судді:
Г.В. Земляна

Є.О. Сорочко

Головуючий суддя
Горбань Н.І.

Судді:
Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.