Справа № 2а/1304/462/12
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" серпня 2014 р. м. Київ
К/800/26131/13

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т.
С.,суддівГоляшкіна О. В., Донця О. Є.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Львівський
холодокомбінат" на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 04 квітня 2013
року у справі за позовом ПАТ
"Львівський холодокомбінат" до
Львівської міської ради про скасування
ухвали,

встановив:

ПАТ "Львівський холодокомбінат"
звернулось з позовом до Львівської
міської ради про скасування ухвали від
22 березня 2012 року №1372 «Про внесення
змін до ухвали міської ради від
16 лютого 2012 року № 1224».

Постановою Галицького районного суду
міста Львова від 10 жовтня 2012 року позов
задоволено повністю.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 04 квітня 2013
року скасовано постанову суду першої
інстанції та прийнято нове рішення,
яким у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, позивач
звернувся з касаційною скаргою, в якій
просив його скасувати та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Заперечень на касаційну скаргу не
надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що відповідно до
ухвали Львівської міської ради 6 сесії
6-го скликання від 16 лютого 2012 року № 1224
платники орендної плати за землю та
земельного податку здійснюють сплату
орендної плати та земельного податку у
2012 році на підставі діючої грошової
оцінки земель міста Львова,
затвердженої ухвалою міської ради від
18 червня 2009 року № 2712, з пільгою у
розмірі 70 % від суми нарахованих
платежів, що зараховуються до міського
бюджету міста Львова.

Підпунктом 1.2. визначено, що зазначена
пільга розповсюджується на орендарів
(фізичних та юридичних осіб), що уклали
нові договори оренди землі чи внесли
зміни до існуючих договорів оренди
землі через укладання додаткових угод
(договорів), змін до договорів оренди
землі, договорів про відшкодування
втрат за фактичне землекористування та
здійснюють сплату орендної плати за
землю з врахуванням нормативної
грошової оцінки земель м. Львова,
затвердженої ухвалою міської ради від
18 червня 2009 року № 2712 «Про
затвердження нормативної грошової
оцінки земель м. Львова» (зі змінами).

Ухвалою Львівської міської ради 6 сесії
6-го скликання від 22 березня 2012 року №
1372 внесено зміни до ухвали міської ради
від 16 лютого 2012 року № 1224 та викладено
пункт 1.1. у новій редакції: « 1.1. Платники
орендної плати за землю та земельного
податку здійснюють сплату орендної
плати та земельного податку у 2012 році
на підставі грошової оцінки земель
міста Львова, затвердженої ухвалою
міської ради від 18 червня 2009 року № 2712
«Про затвердження нормативної
грошової оцінки земель м. Львова» (зі
змінами), з пільгою у розмірі 60
відсотків від суми нарахованих
платежів, що зараховуються до міського
бюджету м. Львова.

Також ухвалу доповнено пунктом 1.2. у
такій редакції:

"1.2. Встановити, що сплата орендної
плати за землю та земельного податку з
01 січня 2012 року до 01 квітня 2012 року
здійснюється з врахуванням вимог норм
ухвали міської ради від 16 грудня 2010
року № 37 «Про порядок застосування
відкоригованої нормативної грошової
оцінки земель м. Львова».

Постановлено вважати підпункти 1.2, 1.3,
1.4, 1.5 відповідно підпунктами 1.3, 1.4, 1.5, 1.6.

Викладено підпункт 1.4. у такій редакції:

"1.4. Якщо застосування пільг, зазначених
у підпункті 1.1. цієї ухвали з 01.04.2012
призводить до:

1.4.1. Збільшення орендної плати за землю
у 2012 році (у порівнянні з 2010 роком)
більше ніж у 1.4. рази, то при сплаті
орендної плати за землю орендарем
застосовується фіксований коефіцієнт
збільшення розміру орендної плати за
землю на 2012 рік-1,4. Ця норма
застосовується лише до договорів
оренди землі, згідно з якими річний
розмір орендної плати за землю не є
меншим ніж трикратний розмір
земельного податку.

1.4.2. Зменшення орендної плати за землю
(у порівнянні з 2010 роком), то при
проведенні розрахунку орендної плати
за землю впродовж 2012 року пільга не
застосовується, а зміни до договору
оренди землі не вносяться».

Не погоджуючись з рішенням відповідача
від 22 березня 2012 року № 1372, позивач
звернувся до суду з позовом.

Скасовуючи ухвалу Львівської міської
ради про внесення змін до ухвали від 16
лютого 2012 року, суд першої інстанції у
постанові вказав, що спірна ухвала
суперечить чинному законодавству, з її
прийняттям застосовано зворотну дію
закону в часі, що заборонено статтею 58
Конституції України, оскільки ПАТ
«Львівський холодокомбінат» при
проведенні розрахунку по сплаті
земельного податку на 2012 рік керувався
ухвалою Львівської міської ради № 369
від 31 березня 2011 року.

Суд апеляційної інстанції дійшов
протилежного висновку, тому в
задоволені позову відмовив.

Колегія суддів погоджується з
висновком апеляційного суду.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування та
їх посадови особи зобов'язані діяти
лише на підставі та у межах повноважень
та засобами, передбаченими
Конституцією та законами України.

У відповідності зі ст. 59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
рада в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.
Рішення ради приймається на її
пленарному засіданні після
обговорення більшістю депутатів від
загального складу ради, крім випадків,
передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 25 і пунктів 24, 28, 34, 35
ст. 26 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» від 21 травня
1997 року № 280/97-ВР до виключної
компетенції селищних рад відносяться
питання встановлення місцевих
податків і зборів, затвердження ставок
земельного податку відповідно до
Податкового кодексу України, а також
прийняття рішень щодо надання
відповідно до чинного законодавства
пільг по місцевих податках і зборах, а
також земельному податку, вирішення
відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин.

Згідно підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті
14 Податкового кодексу України (далі -
ПКУ) плата за землю - це
загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності.

Як встановлено підпунктом 14.1.136 пункту
14.1 статті 14 ПКУ, орендна плата за
земельні ділянки державної і
комунальної власності - обов'язковий
платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою.

Статтею 271 ПКУ визначено, що базою
оподаткування плати за землю є
нормативна грошова оцінка земельних
ділянок з урахуванням коефіцієнта
індексації, визначеного відповідно до
порядку, встановленого розділом XIII ПКУ,
а у разі, якщо нормативну грошову
оцінку не проведено - площа земельних
ділянок.

Згідно із підпунктом 14.1.125 пункту 14.1
статті 14 ПКУ нормативна грошова оцінка
земельних ділянок для цілей розділу XIII
ПКУ - капіталізований рентний дохід із
земельної ділянки, визначений
відповідно до законодавства
центральним органом виконавчої влади з
питань земельних ресурсів.

Правові засади проведення оцінки
земель в Україні визначені Законом
України від 11.12.2003 р. N 1378-IV "Про оцінку
земель" (із змінами та доповненнями,
далі - Закон N 1378-IV).

Відповідно до абзацу 5 статті 5 Закону N
1378-IV нормативна грошова оцінка
земельних ділянок використовується
для визначення розміру земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності.

Пунктом 286.2 статті 286 ПКУ визначено, що
платники плати за землю (крім фізичних
осіб) самостійно обчислюють суму
податку щороку станом на 1 січня і не
пізніше 20 лютого поточного року
подають відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій. При
поданні першої декларації (фактичного
початку діяльності як платника плати
за землю) разом з нею подається довідка
(витяг) про розмір нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, а надалі така
довідка подається у разі затвердження
нової нормативної грошової оцінки
землі.

Платник плати за землю має право
подавати щомісяця звітну податкову
декларацію, що звільняє його від
обов'язку подання податкової
декларації не пізніше 20 лютого
поточного року, протягом 20
календарних днів місяця, що настає за
звітним.

У разі зміни протягом року об'єкта
та/або бази оподаткування платник
плати за землю подає податкову
декларацію протягом 20 календарних днів
місяця, що настає за місяцем, у якому
відбулися такі зміни.

Відповідно до п.п. 284.1 ст.284 ПКУ Верховна
Рада Автономної Республіки Крим,
обласні, міські, селищні та сільські
ради можуть встановлювати пільги щодо
земельного податку, що сплачується на
відповідній території: часткове
звільнення на певний строк, зменшення
суми земельного податку лише за
рахунок коштів, що зараховуються до
відповідних місцевих бюджетів.

Органи місцевого самоврядування до 1
лютого поточного року подають
відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
дані стосовно наданих пільг зі сплати
земельного податку юридичним та/або
фізичним особам.

Нові зміни щодо зазначеної інформації
надаються до 1 числа першого місяця
кварталу, що настає за звітним
кварталом, у якому відбулися зазначені
зміни.

Пунктом 284. 2. встановлено, що якщо право
на пільгу у платника виникає протягом
року, то він звільняється від сплати
податку починаючи з місяця, що настає
за місяцем, у якому виникло це право. У
разі втрати права на пільгу протягом
року податок сплачується починаючи з
місяця, що настає за місяцем, у якому
втрачено це право.

Стаття 10 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2012 рік» встановлює,
що у 2012 році до доходів загального
фонду місцевих бюджетів належать
доходи місцевих бюджетів, що визначені
статтями 64-66 та частиною першою статті
69 Бюджетного кодексу України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 69 Бюджетного
кодексу України до доходів загального
фонду місцевих бюджетів, що не
враховуються при визначенні обсягу
міжбюджетних трансфертів, належать
плата за землю, що зараховується до
бюджетів місцевого самоврядування.

Системний аналіз наведених норм
Законів дає підстави вважати, що
встановлювати, зменшувати чи
збільшувати пільгу по сплаті
земельного податку належить до прав
відповідача як органу місцевого
самоврядування, що представляє
інтереси територіальної громади
розпоряджатися дохідною частиною
бюджету.

З урахуванням наведеного колегія
суддів погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції, що, приймаючи
оскаржуване рішення, відповідач діяв
правомірно, в межах своїх повноважень.

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильного висновку
суду апеляційної інстанції з приводу
застосування акту в часі, оскільки
надавати оцінку застосування такого
акту можливо у правовідносинах, коли
суб'єкт владних повноважень застосовує
заходи впливу до осіб у межах свої
повноважень із посиланням на закон чи
нормативно-правовий акт. Тоді як у
даному випадку відповідач лише прийняв
оскаржуваний акт, що вказує на
відсутність підстав для застосування у
даних правовідносинах ст. 58
Конституції України.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Львівський
холодокомбінат" залишити без
задоволення, а постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 04 квітня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: