Справа № 805/6535/14
Суддя: Арабей Т. Г.
Дата ухвалення: 2014-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Олішевська
Суддя-доповідач - Арабей Т. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2014 року
справа №805/6535/14

приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: Арабей Т.Г., Василенко Л.А.,
Геращенка І.В., розглянувши в порядку
письмового провадження апеляційні
скарги Управління Пенсійного фонду
України в м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області та Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
м.Красноармійську Донецької області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 24 червня 2014
р. у справі № 805/6535/14 за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
м.Красноармійську Донецької області
про стягнення суми витрат на виплату
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві та
пенсій у зв'язку з втратою
годувальника, який помер від нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання за період з
01.12.2013 року по 30.04.2014 року в розмірі 7158,08,-

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області звернулось до суду з позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в
м.Красноармійську Донецької області
про стягнення суми витрат на виплату
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві та
пенсій у зв'язку з втратою
годувальника, який помер від нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання за період з
01.12.2013 року по 30.04.2014 року в розмірі 7158,08
грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 24 червня 2014
р. у справі № 805/6535/14 позовні вимоги
Управління Пенсійного фонду України в
м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області задоволено частково, внаслідок
чого, стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Красноармійську
на користь Управління Пенсійного фонду
України в м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області витрати на виплату пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер від нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання по особам: ОСОБА_2 - 512,40
грн. (основний розмір пенсії), ОСОБА_3 -
585,95 грн. (основний розмір пенсії),
ОСОБА_4 - 252,95 грн. (основний розмір
пенсій), ОСОБА_5 - 750 грн. (основний розмір
пенсії), ОСОБА_6 - 318,40 грн. (317,15 грн. -
основний розмір пенсії, 1,25 грн. -
доставка), ОСОБА_7 - 687,80 грн. (682,40 грн. -
основний розмір пенсії, 5,40 грн. -
доставка), всього в сумі 3104 (три тисячі
сто чотири) гривні 10 копійок. В іншій
частині в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням
Управління Пенсійного фонду України в
м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області подало апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 24 червня 2014
р. у справі № 805/6535/14 та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги УПФУ в м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області, стягнути з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Будьоннівському
районі в м.Красноармійську Донецької
області суми витрат за період з 01.12.2013
року по 30.04.2014 року в повному обсязі в
розмірі 7158,08 грн. Апеляційна скарга
мотивується порушенням судом першої
інстанції норм матеріального права та
необґрунтованістю судового рішення.

Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в
м.Красноармійську Донецької області
також подало апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 24 червня 2014
р. у справі № 805/6535/14 та відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права.

Представники сторін у судове засідання
не з'явилися, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлялись
належним чином, письмово просили
розглянути справу у відсутність їх
представників.

Колегія суддів розглядає дану справу
відповідно до вимог ст. 197 КАС України у
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне вимоги, викладені в
апеляційних скаргах, залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції залишити без змін, з
наступних підстав.

В суді першої та апеляційної інстанції
встановлено, що за період з 01.12.2013 р. по
01.05.2014 р. Відділенням виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
м.Красноармійську Донецької області
не були прийняті до заліку наступні
суми:

1) по особах, які отримали травму за
часів СРСР за межами України відносно
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - 2 307,35
грн. ;

2) пенсії у випадку, коли на час смерті
годувальника утриманець був
працездатним відносно ОСОБА_8, ОСОБА_9 -
1 496,5 грн. ;

3) пенсії з інвалідності за відсутності
звернення до Фонду відносно ОСОБА_7 -
687,8 грн.

4) пенсії по втраті годувальника
інваліда дитинства ОСОБА_6 - 318,4 грн.

5) пенсії по втраті годувальника за
відсутності родинного зв'язку ОСОБА_10 -
750,00 грн.

6)допомоги на поховання ОСОБА_11.
ОСОБА_12. ОСОБА_13, ОСОБА_14 - 1 598,13 грн.

Відповідач не визнає суму пенсій,
виплачених постраждалим на
виробництві ОСОБА_2- 512,40 грн. (основний
розмір пенсії), ОСОБА_3- 585,95 грн.
(основний розмір пенсії), ОСОБА_4- 252,95
грн. (основний розмір пенсій)
щомісячної та цільової допомоги в сумі
206,05 грн., ОСОБА_5 - 750 грн. (основний
розмір пенсії), так як трудове каліцтво
отримано ними за межами України.

Апелянт зазначає, що в бюджеті Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
профзахворювань України не закладені
кошти на фінансування витрат,
пов'язаних з проведенням страхових
виплат потерпілим, які отримали
каліцтво за межами України.

Задовольняючи позовні вимоги відносно
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 частково
в сумі 2101,30 гри., суд першої інстанції
виходив з того,що пенсія по
інвалідності, яка є наслідком
нещасного випадку на виробництві, що
стався на території будь-якої з
держав-учасниць СНД або на території
інших республік за період їх входження
до складу СРСР, виплачується особам за
законодавством тієї держави-учасниці
Співдружності, на території якої вони
проживають.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з рішенням суду першої
інстанції з наступних підстав.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі - Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до Основ (стаття 4 Основ у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин).

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 25 Основ за страхуванням від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання надаються
такі види соціальних послуг і
матеріального забезпечення:
профілактичні заходи по запобіганню
нещасним випадкам на виробництві та
професійним захворюванням;
відновлення здоров'я та працездатності
потерпілого; допомога по тимчасовій
непрацездатності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання;
відшкодування збитків, заподіяних
працівникові каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Ураховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсія у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, є наслідком страхування
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, належним
страховиком відповідно до статті 25
Основ є Фонд, що також передбачено
статтею 21 Закону № 1105-ХІУ, яка визначає
перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом.

Згідно з частиною четвертою статті 26
Основ якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа.

При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Аналогічне правило закріплене абзацом
другим пункту 5 частини першої статті 24
Закону № 1105-ХІУ, відповідно до якого
якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом і
страховиками з інших видів соціального
страхування виникають спори щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернувся
застрахований. При цьому страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутися до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат.

За змістом статті 21 Закону № 1105-ХІУ у
разі настання страхового випадку Фонд
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні: допомогу у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю до
відновлення працездатності або
встановлення інвалідності; одноразову
допомогу в разі стійкої втрати
професійної працездатності або смерті
потерпілого; щомісяця грошову суму в
разі часткової чи повної втрати
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку потерпілого; пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання; пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання тощо. Усі види соціальних
послуг та виплат, передбачені цією
статтею, надаються застрахованому та
особам, які перебувають на його
утриманні, незалежно від того,
перебуває на обліку підприємство, на
якому стався страховий випадок, як
платник страхових внесків чи ні.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць цієї Угоди та
членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 Угоди про гарантії
встановлено, що всі витрати, пов'язані
зі здійсненням пенсійного
забезпечення за цією Угодою, несе
держава, яка надає забезпечення.

За змістом наведеної норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Таким чином, витрати, понесені органами
ПФУ у зв'язку із виплатою пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (у тому числі й пенсії
особам, які стали інвалідами від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, або
пенсії у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР),
підлягають відшкодуванню за рахунок
Фонду як належного страховика від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання.

Ураховуючи наведене, відмова Фонду
відобразити в акті щомісячної звірки
витрати за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання протиправна, тому суд
першої інстанції правомірно прийшов до
висновку про стягнення заборгованості
з відшкодування основного розміру
пенсії , виплаченої за період з грудня
2013 року по квітень 2014 року ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, окрім
щомісячної цільової допомоги в сумі
206,05 грн. ОСОБА_4, яка виплачується
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 15 квітня 2003 року
№ 544 "Про підвищення розмірів трудових
пенсій", оскільки цільова допомога, як
окремий вид соціальної допомоги, не
входить до складу розміру пенсії по
інвалідності та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Така правова позиція була висловлена
Верховним Судом України у постанові
від 6 червня 2011 року (справа № 21-116а11),
яка, відповідно до приписів статті 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України, є обов'язковою для всіх судів
України.

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог про стягнення з відповідача
витрат на виплату пенсії ОСОБА_8,
ОСОБА_9, суд першої інстанції виходив з
того, що на день смерті їх
годувальників, вказані особи були
працездатними, а тому відповідно до
положень ст.33 Закону України від 23
вересня 1999 року № 1105-ХІУ "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (далі - Закон № 1105-XIV), у
разі смерті потерпілого, не відносять
до непрацездатних осіб, які мають право
на одержання щомісячних страхових
виплат (пенсій згідно з підпунктом "д"
пункту 1 частини першої статті 21 цього
Закону).

Такими непрацездатними особами є:

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16
до 18 років, які не працюють, або старші
за цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років;

2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки,
які досягли 60 років, якщо вони не
працюють;

3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на
час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких
померлий виплачував або був
зобов'язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у
разі смерті потерпілого мають також
дружина (чоловік) або один з батьків
померлого чи інший член сім'ї, якщо він
не працює та доглядає дітей, братів,
сестер або онуків потерпілого, які не
досягли 8-річного віку.

З огляду на зазначене та враховуючи, що
на час смерті годувальника
вищезазначеним особам не виповнилось 55
років, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо відмови у задоволені
позовних вимог в сумі 1 496,5 грн.

Механізм відшкодування Фондом
Пенсійному фонду витрат, пов'язаних з
виплатою пенсій по інвалідності та у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок нещасного випадку на
виробництві визначено Порядком,
затвердженим постановою правління ПФУ
від 03.03.2003 р. №5-4 та правління Фонду
соцстрахування від нещасних випадків
України від 04.03.2003 р. №4, зареєстрованим
у Міністерстві юстиції України 16.05.2003 р.
за №376/7697 (далі - Порядок).

Згідно Порядку не передбачено
відшкодування пенсій особам
(утриманцям), котрі на час смерті
годувальника були працездатними,
утриманцям, котрі не мають родинного
зв'язку з померлим, оскільки згідно зі
ст.14 Закону України від 23 вересня 1999
року №1105-ХІV «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійне захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
такі випадки не страхові, і будь які
страхові виплати, в тому числі пенсії
по інвалідності, не мають правових
підстав.

ОСОБА_15, загинув внаслідок нещасного
випадку на виробництві 08 березня 2010
року та на підставі рішення на УПФУ
покладений обов'язок призначити
ОСОБА_16 пенсію у зв'язку з втратою
годувальника на доньку ОСОБА_17, яка не
є донькою годувальника ОСОБА_15 . Отже,
суд першої інстанції правомірно
відмовив позивачу в задоволені
позовних вимог в сумі 750,00 гривень.

Відповідач не погоджується з рішенням
суду першої інстанції в частині
стягнення витрат на виплату пенсій у
розмірі 682,40 грн. та доставку пенсії - 5,40
грн. на загальну суму - 687,80 грн. ОСОБА_7,
посилаючись на те, що акт про нещасний
випадок за формою Н-1, складений на його
ім'я, не відповідає вимогам
законодавства і ОСОБА_7 не перебуває на
обліку у Відділенні Фонду як отримувач
страхових виплат.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_6 також не
звертався до відділення з заявою на
призначення страхових виплат к зв'язку
з втратою годувальника, тому суд першої
інстанції безпідставно стягнув з
Відділення Фонду не лише пенсію у
розмірі 317,15грн, а ще витрати на
доставку у розмірі 1,25грн, всього -
318,40грн.

Задовольняючи позовні вимоги в цій
частині, з чим погоджується суд
апеляційної інстанції,суд першої
інстанції виходив з того, що 14 серпня 1985
року ОСОБА_7 встановлена третя група
інвалідності з причини трудового
каліцтва на підставі акта про нещасний
випадок на виробництві №Н-1, який
відповідачем не оскаржений, а
розпорядження від 19.05.2014 року № 133815 про
призначення пенсії не скасовано.

Що стосується ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
судом встановлено, що згідно виписки із
акту огляду МСЕК, йому 09 липня 1967 року
встановлена друга група інвалідності
та визнано інвалідом дитинства.

Оскільки він є сином ОСОБА_18, який
загинув внаслідок нещасного випадку на
виробництві ІНФОРМАЦІЯ_5 року на шахті
№ 12-13 тресту "Макіїввугілля", йому була
призначена пенсія по втраті
годувальника відповідно до ст.33 Закону
№ 1105, що підтверджується
розпорядженням від 19.05.2014 року № 166955.

Отже судом першої інстанції правомірно
були задоволені позовні вимоги та
стягнуті з відповідача суми пенсій
виплачених пенсійним органом .

Щодо позовних вимог позивача на
виплату допомоги на поховання суд
зазначає наступне.

ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 18.05.2007 року
отримував пенсію по інвалідності в
наслідок трудового каліцтва, помер
ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3 з 20.04.2005 року
отримував пенсію по інвалідності в
наслідок трудового каліцтва, помер
ІНФОРМАЦІЯ_7 року.

ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4, з 13.05.2011 року
отримував пенсію, пенсію по
інвалідності в наслідок трудового
каліцтва, помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року

ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_9 р.н, з 12.02.1998 року
отримував пенсію по інвалідності в
наслідок трудового каліцтва, помер
26.02.2014 року.

Відповідно до частини 8 статті 34 Закону
№ 1105 у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку або професійного
захворювання витрати на його поховання
несе Фонд згідно з порядком, визначеним
Кабінетом Міністрів України. Згідно з
частиною 9 статті 34 Закону № 1105,
встановлено, що у разі смерті
потерпілого причинний зв'язок його
смерті з одержаним каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів, яким є
МСЕК.

Оскільки висновки МСЕК про
причино-наслідковий зв'язку смерті
потерпілого з професійним
захворюванням відсутні суд першої
інстанції також правомірно прийшов до
висновку щодо відсутності підстав
відшкодовування витрат Фондом на
поховання ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14 відповідно до Закону № 1105.

Таким чином, приймаючи до уваги
наведене, суд апеляційної інстанції
вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлені обставини
справи та ухвалено постанову з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись
статтями 184, 195, 197, п.1 ч. 1ст. 198, 200, п. 1 ч. 1
ст. 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в м.
Красноармійську та Красноармійському
районі Донецької області та
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в
м.Красноармійську Донецької області -
залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 24 червня 2014
р. у справі № 805/6535/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь в справі, та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Судді
Т.Г.Арабей

Л.А.Василенко

І.В.Геращенко