Справа № 816/2088/14
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2014-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2014 року м. Полтава Справа №
816/2088/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Гіглави О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Дрижирук М.І.,

представника відповідача 1 - Висоти І.А.,

відповідача - Гринь В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Головного управління
Міндоходів у Полтавській області,
головного державного податкового
ревізора-інспектора Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області Пономаренко В.С., головного
державного податкового
ревізора-інспектора Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області Гринь В.О. про визнання дій
протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

29 травня 2014 року ФО-П ОСОБА_3 (далі - ФО-П
ОСОБА_3, позивач) звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Головного управління
Міндоходів у Полтавській області (далі
- ГУ Міндоходів у ПО, відповідач-1),
головних державних податкових
ревізорів-інспекторів Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області Пономаренко В.С., Гринь В.О. про
визнання протиправними дій посадових
осіб Гринь В.О. та Пономаренко В.О. під
час проведення фактичної перевірки
позивача з питань додержання
суб'єктами господарювання вимог,
встановлених законодавством України,
які є обов'язковими до виконання при
здійснення оптової і роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та/або
тютюновими виробами, скасування рішень
про застосування фінансових санкцій
від 04.03.2014 №27-01-21, №26-01-21, №25-01-21 та
№28-01-21.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що оскаржуваними
рішеннями відповідачем-1 безпідставно
застосовані фінансові санкції у
загальному розмірі 49030,00 грн (8500,00
грн+1700,00 грн+37830,00 грн+1000,00 грн) за
порушення абзацу 3 частини 4 статті 11,
частини 11 статті 15, частини 13 статті 18
Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів", оскільки під час проведення
фактичної перевірки з питань
додержання ФО-П ОСОБА_3 вимог,
встановлених законодавством України,
які є обов'язковими до виконання при
здійсненні оптової і роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та/або
тютюновими виробами, посадовими
особами ГУ Міндоходів у ПО не було
вручено суб'єкту господарювання, що
перевірявся, наказ на проведення
фактичної перевірки. На момент
проведення перевірки у ФО-П ОСОБА_3 був
в наявності торговий патент НОМЕР_2 на
провадження торгівельної діяльності з
надання платних побутових послуг,
торгівлі валютними цінностями,
діяльності у сфері розваг. Крім того,
форма прийнятих рішень не відповідає
вимогам податкового законодавства,
оскільки у контролюючого органу в
розумінні положень Податкового
кодексу України відсутні повноваження
на прийняття інших рішень (в даному
випадку рішень застосування
фінансових санкцій), крім податкових
повідомлень-рішень, якими можуть бути
визначені грошові зобов'язання.

Позивач в судове засідання не з'явився,
будучи належно повідомленим про дату,
час та місце судового розгляду справи.
19.08.2014 від уповноваженого представника
позивача засобами факсимільного
зв'язку до суду надійшло клопотання, у
якому останній вказував про те, що
заявлені позовні вимоги підтримує в
повному обсязі та просить суд провести
розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача заперечувала
проти позову та просила відмовити у
задоволенні позовних вимог з підстав,
викладених у письмових запереченнях
№264/10/16-31-10-03-09 від 08.08.2014 (а.с. 58-59).

Головний державний податковий
ревізор-інспектор Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області ОСОБА_4 в судове засідання не
з'явилася, хоча про дату, час та місце
судового розгляду справи
повідомлялася належним чином, про
причини неявки суд не повідомила.

Головний державний податковий
ревізор-інспектор Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області ОСОБА_2 в судовому засіданні
заперечувала проти задоволення
позовних вимог з підстав, аналогічних
викладеним у письмових запереченнях ГУ
Міндоходів у ПО №264/10/16-31-10-03-09 від 08.08.2014.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до висновку, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1) 11.11.2013
зареєстрований в якості фізичної
особи-підприємця, номер запису про
державну реєстрацію 2 006415 (а.с. 19).

Згідно виписки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців від 14.11.2013 основним
видом діяльності позивача є 56.10
діяльність ресторанів, надання послуг
мобільного харчування (а.с. 19).

13.02.2014 працівниками ГУ Міндоходів у ПО
на підставі наказу про проведення
перевірки №39 від 10.02.2014 (а.с. 67/зі
звороту/) та направлень на перевірку
від 13.02.2014 №21 та №22 (а.с. 65-66) проведено
фактичну перевірку господарської
одиниці - кафе "Фаворит", що розташоване
за адресою: вул. Петрівська, 8а, м.
Миргород, Полтавської області, та
належить суб'єкту господарювання - ФО-П
ОСОБА_3, з питань додержання суб'єктами
господарювання вимог, встановлених
законодавством України, які є
обов'язковими до виконання при
здійсненні оптової і роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та/або
тютюновими виробами.

За результатами фактичної перевірки
складено акт №16-8-21- від 13.02.2014 (а.с.
60-63), згідно висновків якого перевіркою
встановлено факт реалізації без
відповідних ліцензій 1 пляшки вина
"Кагор Український", виробник ТОВ
"Інкерманський завод марочних вин",
місткістю 0,75 л, міцністю 16%, дата
розливу 30.03.2013, по ціні 75,00 грн, та 1 пачки
сигарет "Парламент сільвер блу",
виробник ПрАТ "Філіп Морріс Україна",
дата виробництва 14.01.2014, по ціні 30,00 грн,
чим порушено вимоги частини 11 статті 15
Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів". Згідно додатків до акту
зберігається алкогольних напоїв на
суму 18915,00 грн та тютюнових виробів на
суму 169,00 грн. Вищевказана алкогольна та
тютюнова продукція знята з реалізації
та залишена на відповідальне
зберігання до вирішення питання по
суті. Сигарети "Парламент сільвер блу"
реалізовано за ціною 30,00 грн, а на пачці
виробником нанесена ціна 19,00 грн від
14.01.2014, чим порушено вимоги частини 13
статті 18 Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів". Також виявлено факт
зберігання наступних алкогольних
напоїв без марок акцизного податку: -
віскі "Ред Лейбл", місткістю 0,7 л,
міцністю 40 %, по ціні 420,00 грн; - віскі
"Хаккі Баністер", місткістю 1,0 л,
міцністю 40%, по ціні 600,00 грн марковано
маркою акцизного податку з ознаками
пошкодження 07ААБХ 029867 05/13, 5,800; - віскі
"Чівас Рігал 12р.", місткістю 1,0 л,
міцністю 40 %, по ціні 1000,00 грн; - лікер
"Калуа", місткістю 1,0 л, міцністю 20%, по
ціні 600,00 грн (всього немаркованих
алкогольних напоїв на суму 2620,00 грн),
чим порушено вимоги абзацу 3 частини 4
статті 11 Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів". Немарковані алкогольні напої
зняті з реалізації та залишені на
відповідальне зберігання.

На підставі акта перевірки №16-8-21-
від 13.02.2014 ГУ Міндоходів у ПО прийняті:

- рішення №28-01-21 від 04.03.2014 про
застосування до позивача фінансових
санкцій у розмірі 1000,00 грн (а.с. 69);

- рішення №27-01-21 від 04.03.2014 про
застосування до позивача фінансових
санкцій у розмірі 8500,00 грн (а.с. 70);

- рішення №26-01-21 від 04.03.2014 про
застосування до позивача фінансових
санкцій у розмірі 1700,00 грн (а.с. 71);

- рішення №25-01-21 від 04.03.2014 про
застосування до позивача фінансових
санкцій у розмірі 37830,00 грн (а.с. 72).

Дані рішення направлялись на адресу
ФО-П ОСОБА_3 рекомендованим листом з
повідомленням про вручення та отримані
останнім 17.03.2014, про що свідчить
належним чином завірена копія
зворотнього повідомлення про вручення
поштового відправлення, яка наявна у
матеріалах справи (а.с. 68/зі звороту/).

Позивач, не погодившись із діями
посадових осіб ГУ Міндоходів у ПО під
час проведення перевірки та рішеннями
про застосування фінансових санкцій,
оскаржив їх до суду.

Надаючи оцінку позовним вимогам ФО-П
ОСОБА_3, суд виходить з наступного.

Підпунктом 75.1 статті 75 Податкового
кодексу України (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що
контролюючі органи мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1
статті 75 Податкового кодексу України
фактичною вважається перевірка, що
здійснюється за місцем фактичного
провадження платником податків
діяльності, розташування
господарських або інших об'єктів права
власності такого платника. Така
перевірка здійснюється контролюючим
органом щодо дотримання норм
законодавства з питань регулювання
обігу готівки, порядку здійснення
платниками податків розрахункових
операцій, ведення касових операцій,
наявності ліцензій, патентів,
свідоцтв, у тому числі про виробництво
та обіг підакцизних товарів,
дотримання роботодавцем законодавства
щодо укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами).

Порядок та умови проведення фактичної
перевірки визначено статтею 80
Податкового кодексу України.

Пунктом 80.2 статті 80 Податкового
кодексу України передбачено, що
фактична перевірка може проводитися на
підставі рішення керівника
контролюючого органу, оформленого
наказом, копія якого вручається
платнику податків або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції, під розписку до
початку проведення такої перевірки, та
за наявності хоча б однієї з обставин,
визначених вказаним пунктом даної
статті.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81
Податкового кодексу України посадові
особи контролюючого органу мають право
приступити до проведення
документальної виїзної перевірки,
фактичної перевірки за наявності
підстав для їх проведення, визначених
цим Кодексом, та за умови пред'явлення
або надіслання у випадках, визначених
цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої
перевірки, в якому зазначаються дата
видачі, найменування контролюючого
органу, реквізити наказу про
проведення відповідної перевірки,
найменування та реквізити суб'єкта
(прізвище, ім'я, по батькові фізичної
особи - платника податку, який
перевіряється) або об'єкта, перевірка
якого проводиться, мета, вид
(документальна планова/позапланова або
фактична), підстави, дата початку та
тривалість перевірки, посада та
прізвище посадової (службової) особи,
яка проводитиме перевірку. Направлення
на перевірку у такому випадку є дійсним
за наявності підпису керівника
контролюючого органу або його
заступника, що скріплений печаткою
контролюючого органу;

- копії наказу про проведення
перевірки;

- службового посвідчення осіб, які
зазначені в направленні на проведення
перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у
випадках, визначених цим Кодексом,
платнику податків (його посадовим
(службовим) особам або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції) цих документів
або пред'явлення зазначених
документів, що оформлені з порушенням
вимог, встановлених цим пунктом, є
підставою для недопущення посадових
(службових) осіб контролюючого органу
до проведення документальної виїзної
або фактичної перевірки.

Як слідує з матеріалів справи та
підтверджено поясненнями головного
державного податкового
ревізора-інспектора ГУ Міндоходів у ПО
ОСОБА_2, фактична перевірка з питань
додержання ФО-П ОСОБА_3 вимог,
встановлених законодавством України,
які є обов'язковими до виконання при
здійсненні оптової і роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та/або
тютюновими виробами, проводилася
посадовими особами ГУ Міндоходів у ПО в
присутності суб'єкта господарювання
ФО-П ОСОБА_3 При цьому, останній
відмовився від підпису в направленнях
на перевірку та отримання копії наказу
про проведення перевірки №39 від 10.02.2014,
від підписання акта перевірки та від
отримання акта перевірки, у зв'язку із
чим перевіряючими 13.02.2014 були складені
акт відмови від підпису в направленні
на перевірку, акт відмови від
підписання акта перевірки та акт
відмови від отримання акту перевірки
(а.с. а.с. 64/в тому числі зі звороту/, 67).

Відповідно до пункту 81.1 статті 81
Податкового кодексу України при
пред'явленні направлення платнику
податків та/або посадовим (службовим)
особам платника податків (його
представникам або особам, які фактично
проводять розрахункові операції) такі
особи розписуються у направленні із
зазначенням свого прізвища, імені, по
батькові, посади, дати і часу
ознайомлення. У разі відмови платника
податків та/або посадових (службових)
осіб платника податків (його
представників або осіб, які фактично
проводять розрахункові операції)
розписатися у направленні на перевірку
посадовими (службовими) особами
контролюючого органу складається акт,
який засвідчує факт відмови. У такому
випадку акт про відмову від підпису у
направленні на перевірку є підставою
для початку проведення такої
перевірки.

З огляду на положення вказаної норми, в
даному випадку акт відмови від підпису
в направленні на перевірку від 13.02.2014
слугував підставою для початку
проведення фактичної перевірки ФО-П
ОСОБА_3

Таким чином, суд доходить висновку про
безпідставність посилань позивача на
непред'явлення йому наказу на
проведення фактичної перевірки як на
підставу для скасування спірних рішень
про застосування фінансових санкцій та
визнання протиправними дій посадових
осіб під час проведення фактичної
перевірки, з огляду на те, що ФО-П ОСОБА_3
відмовився від підпису в направленнях
на перевірку та отримання копії наказу
про проведення перевірки №39 від 10.02.2014.

Крім того, судом враховано факт
допущення ФО-П ОСОБА_6 перевіряючих до
проведення перевірки.

Суд зазначає, що платник податків, який
вважає порушеним порядок та підстави
призначення податкової перевірки щодо
нього, має захищати свої права шляхом
не допуску посадових осіб
контролюючого органу до такої
перевірки. Якщо ж допуск до проведення
перевірки відбувся, в подальшому,
предметом розгляду в суді має бути лише
суть виявлених порушень податкового та
іншого законодавства, дотримання якого
контролюється контролюючими органами.

Тобто, саме на етапі допуску до
перевірки платник податків може
поставити питання про
необґрунтованість її призначення та
проведення, реалізувавши своє право на
захист від безпідставного та
необґрунтованого здійснення
податкового контролю щодо себе.
Водночас, допуск до перевірки нівелює
правові наслідки процедурних порушень,
допущених контролюючим органом при
призначенні податкової перевірки.

Аналогічна позиція висловлена Вищим
адміністративним судом України в
постанові від 05.12.2013 у справі
№2а-10004/11/2670 (К/800/30337/13, реєстраційний
номер рішення в Єдиному державному
реєстрі судових рішень 36261546).

Суд погоджується з доводами позивача з
приводу того, що форма оскаржуваних
рішень не відповідає вимогам
податкового законодавства, оскільки у
контролюючого органу в розумінні
положень Податкового кодексу України
відсутні повноваження на прийняття
інших рішень (в даному випадку рішень
про застосування фінансових санкцій),
крім податкових повідомлень-рішень,
якими можуть бути визначені грошові
зобов'язання.

Разом з тим, суд вважає за необхідне
зазначити, що у разі прийняття
контролюючими органами рішення щодо
визначення платникові податків
штрафних санкцій за порушення вимог
законодавства, що регулює обіг спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, яке за своєю формою не
відповідає податковому
повідомленню-рішенню, слід виходити з
того, що окремі дефекти форми рішення
контролюючого органу не можуть
сприйматися як безумовні підстави для
висновку щодо протиправності спірного
рішення і, як наслідок, про його
скасування.

Якщо спірне рішення прийняте
контролюючим органом у межах своєї
компетенції та з його змісту можна
чітко встановити зміст цього рішення
(зокрема, порушення законодавства, за
які застосовуються відповідні санкції,
та розмір останніх), таке рішення може
бути визнане судом правомірним навіть
у разі, коли не дотримано окремих
елементів форми спірного рішення.

У такому разі рішення контролюючого
органу про застосування фінансових
санкцій за порушення вимог
законодавства з регулювання обігу
спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів, прийняте не за
формою, передбаченою для податкових
повідомлень-рішень, варто розцінювати
як податкове повідомлення-рішення з
окремими дефектами, які не змінюють
суті спірного рішення.

Аналогічну правову позицію викладено в
Інформаційному листі Вищого
адміністративного суду України від
28.03.2014 №375/11/14-14.

З огляду на викладене, оскільки ФО-П
ОСОБА_3 не надано суду доказів
неправомірності застосування до нього
фінансових санкцій за порушення
законодавства з регулювання обігу
спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів та не наведено
жодних обґрунтувань відсутності з його
боку порушень, встановлених в ході
фактичної перевірки та зафіксованих в
акті №16-8-21- від 13.02.2014, суд
доходить висновку про те, що рішення
про застосування фінансових санкцій
від 04.03.2014 №27-01-21, №26-01-21, №25-01-21 та №28-01-21
прийняті ГУ Міндоходів у ПО на
підставі, у межах повноважень,
встановлених законами України, та з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для їх прийняття. А відтак
позовні вимоги ФО-П ОСОБА_3 задоволенню
не підлягають.

Пунктом 3 частини 2 статті 4 Закону
України "Про судовий збір" визначено, що
за подання до адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру встановлюється ставка
судового збору в розмірі 2 відсотка
розміру майнових вимог, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Розмір мінімальної заробітної плати
станом на 01.01.2014 року становить 1218,00 грн.

Отже ставка судового збору за подання
позовної заяви майнового характеру в
даному випадку складає 1827,00 грн.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про
судовий збір" передбачено, що під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Згідно квитанції від 29.05.2014 №8339274
позивачем при зверненні до суду, крім
судового збору за позовні вимоги
немайнового характеру в розмірі 73,08
грн, сплачено також 10% розміру ставки
судового збору за позовні вимоги
майнового характеру, а саме - 182,70
грн (всього судового збору 255,78 грн).

У зв'язку з цим, з ФО-П ОСОБА_3 до
Державного бюджету України підлягає
стягненню судовий збір в розмірі 1644,30
грн.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_1) до
Державного бюджету України (реквізити
для сплати судового збору: отримувач
коштів - УДКСУ у м. Полтаві Полтавської
області, 22030001; код за ЄДРПОУ - 38019510; банк
отримувача - ГУДКСУ у Полтавській
області; код банку - 831019; розрахунковий
рахунок - 4002; призначення платежу -
судовий збір, за позовом ______/ПІБ чи
назва установи, організації позивача/,
Полтавський окружний адміністративний
суд, ) судовий збір у
розмірі 1644 (одна тисяча шістсот сорок
чотири) гривні 30 (тридцять) копійок.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 26
серпня 2014 року.

Суддя
О.В. Гіглава