Справа № 810/3794/14
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2014-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2014 року
справа №810/3794/14

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Брагіна О.Є.,

при секретарі судового засідання
-Вишемирському М.І.;

за участю:

позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача -Башти М.І.
(довіреність №1/9/10-025 від 09.01.14 р.);

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до державної податкової
інспекції у Києво-Святошинському
районі ГУ Міндоходів у Київській
області

про визнання протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішення, вимоги про
сплату боргу (недоїмки) та рішення про
застосування штрафних санкцій,

в с т а
н о в и в:

до Київського окружного
адміністративного суду звернулась
фізична особа-підприємець ОСОБА_1,
пред?явивши вимоги до ДПІ у
Києво-Святошинському районі ГУ
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення від
06.05.2014 р. №, рішення №7 від 06.05.2014 р.
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій та вимоги про сплати боргу №2
від 22.04.2014 р.

Поданий позов аргументовано
неправильністю висновків акту
перевірки №171/17-3/НОМЕР_1 від 22.04.2014 р про
завищення валових витрат у 2012 р. у
розмірі 152611,67 грн.; 2013 р.-172201,76 грн. без
визначення структури витрат, які не
підтверджено документально та
заниження обсягу валового доходу за
2012-2013 р.р. у розмірі 14 177,0 грн.

Позивач стверджує, що ним до перевірки
були надані всі документи первинного
бухгалтерського обліку та податкової
звітності, які підтверджують правильне
обчислення обсягу доходів та
визначення витрат, які спростовують
доводи податкового органу.

У судовому засіданні позивач заявлені
вимоги підтримав та наполягав на їх
повному задоволенні.

Представник відповідача позов не
визнав, надати пояснення, з приводу
поданого позову, не зміг. До суду
представив 2 накази на проведення
перевірки та продовження терміну її
проведення та письмові заперечення, в
яких містяться висновки акту
перевірки.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, суд приходить до висновку
про необхідність часткового
задоволення позовних вимог, з огляду на
таке:

в квітні 2014 р., відповідачем, на
підставі п.77.1 ст.77 ПКУ та, відповідно до
наказу №197 від 14.03.2014 р., направлень
№№238-239 від 25.03.2014 р. на проведення
планової перевірки, згідно із
планом-графіком проведення планових
виїзних перевірок була проведена
планова документальна виїзна
перевірка ФОП ОСОБА_1 на предмет
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р., наслідком
якої стало складання акту перевірки
№171/17-3/НОМЕР_1 від 22.04.2014 р., яким було
встановлено порушення п.177.2, п.177.4 ст.177,
що виявилося у заниженні податку на
доходи фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності за 2012-2013
р.р.; п.187.1 ст.187 ПКУ, що мало своїм
наслідком заниження податку на додану
вартість за цей же період у сумі 2 835,00
грн.; ч.1 п.1 ст.7, п.1-2, 5 ст.9 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов?язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 р.
№2464-VI, що призвело до заниження єдиного
внеску на суму 117 629,00 грн.

Результатом проведеної перевірки та
складеного акту стало прийняття
податкового повідомлення-рішення
№ від 06.05.2014 р., яким позивачу
визначено грошове зобов?язання з
податку на доходи фізичних осіб у
розмірі 52850 грн. та застосовано штрафні
(фінансові) санкції у сумі 14233 грн., а
також рішення №7 від 06.05.2014 р. про
застосування штрафних санкцій за
нарахування територіальним органом
доходів та зборів своєчасно не
нарахованого єдиного внеску у сумі 14 884
грн. 22.04.2014 р. податковим органом була
сформована вимога №2 про сплату боргу з
Єдиного внеску на загальнообов?язкове
державне соціальне страхування.

Суб?єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1 отримав свідоцтво про державну
реєстрацію в Києво-Святошинській РДА
Київської області 27.10.1999 р., до ЄДР
включений за №. Взятий на
податковий облік у ДПІ
Києво-Святошинського району Київської
області 27.10.1999 р. за №4687.

З 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р. позивач
перебував на загальній системі
оподаткування обліку та звітності та
був платником податку з доходів
фізичних осіб-підприємців від
здійснення підприємницької
діяльності, платником податку з
доходів фізичних осіб із заробітної
плати найманих працівників, податку на
додану вартість, збору на розвиток
виноградарства, садівництва та
хмелярства, платником ЄСВ.

Податкові декларації про майновий стан
і доходи за 2012-2013 р.р. до податкового
органу надавались своєчасно.

На підтвердженнязаявлених вимог
позивачем були надані та досліджені
судом наступні документи
бухгалтерського обліку за 2012-2013
р.р.:видаткові накладні від №478140/469546
від 19 червня 2012 р.;№ Б-БР 022943 від 21
червня 2012 р.; №23-0028103 від 20 червня 2012 р.;
№ РН-60-034740 від 19 червня 2012 р.; № РН-201206708
від 19 червня 2012 р.; №59645554 від 18 червня 2012
р.; № КА-75121 від 19 червня 2012 р.; № 23-0026983
від 13 червня 2012 р.; № РН-60-033882 від 13
червня 2012 р.; № 20733 від 13 червня 2012 р.;№
РН-08178 від 12 червня 2012 р.; № 467883/459923 від 11
червня 2012 р.; № 460774/456447 від 07 червня 2012
р.; № 20046 від 07 червня 2012 р.; № КФ-0003548 від
07 червня 2012 р.; № КФ-0487148 від 07 червня 2012
р.; № Б-БР020774 від 06 червня 2012 р.; № РН-07907
від 06 червня 2012 р.; № 23-0025878 від 06 червня
2012 р.;№ РН-201206138 від 06 червня 2012 р.; №
КИ12-000060913 від 05 червня 2012 р.. Платіжні
доручення № 10 від 27.01.2012р. на суму 338,00
грн.; № 19 від 27.02.2012р. на суму 294,00 грн.; №
31 від 26.03.2012р. 281,00 грн.; № 44 від 23.04.2012р.
313,00 грн.; № 53 від 28.05.2012р. 314,00 грн.;№ 68
від 25.06.2012р. 298,00 грн.; № 79 від 26.07.2012р.-
270,00 грн.;№ 89 від 16.08.2012р. 277,00 грн.; № 109
від 12.09.2012р. -258,00 грн.; № 118 від 23.10.2012р.
289,00 грн.;№ 132 від 15.11.2012р. 355,00 грн.; № 144
від 17.12.2012р. 327,00 грн.; № 9 від 18.01.2013р. 313,00
грн.; № 17 від 18.02.2013р. 757,00 грн.; № 24 від
12.03.2013р. 298,00 грн.; № 40 від 22.04.2013р. 379,00
грн.; № 49 від 20.05.2013р. 382,00 грн.; № 63 від
20.06.2013р. 337,00 грн.; № 72 від 23.07.2013р. 436,00
грн.; № 81 від 08.08.2013р. 318,00 грн.; № 91 від
16.09.2013р. 164,00 грн.; № 119 від 25.11.2013р. 409,00
грн.;№ 142 від 25.11.2013р. 398,00 грн.; № 54 від
10.06.2013р. 500,00 грн.; № 55 від 10.06.2013р. 500,00
грн.; № 53 від 10.06.2013р. 2000,00 грн.; № 52 від
10.06.2013р. 2000,00 грн.; № 51 від 10.06.2013р. 2500 грн.;
№ 97 від 19.09.2013р. 500,00 грн.;№ 89 від 05.09.2013р.
500,00 грн.; № 98 від 19.09.2013р. 500,00 грн.; № 94
від 19.09.2013р. 2000,00 грн.; № 90 від 05.09.2013р. 2600
грню; № 95 від 19.09.2013р. 2000,00 грн.;№ 6 від
16.01.2012р. 4500,00 грн.; № 16 від 13.02.2012р. 4500,00
грн.; № 28 від 12.03.2012р. 4500,00 грн.; № 41 від
09.04.2012р. 4500,00 грн.; № 50 від 15.05.2012р. 4500,00
грн.; № 71 від 09.07.2012р. 4500,00 грн.; № 65 від
13.06.2012р. 4500,00 грн.; № 83 від 13.08.2012р. 4500,00
грн.; № 100 від 10.09.2012р. 4500,00 грн.; № 111 від
08.10.2012р. 4500,00 грн.; № 126 від 12.11.2012р. 4500,00
грн.; № 140 від 10.12.2012р. 4500,00 грн.

Акти прийому-передачі виконаних робіт
та наданих послуг: № 12 №21/1 від 21.06.2012 р.;
№ 11 по договору №21/1 від 21.06.2012 р.; № 10
№21/1 від 21.06.2012 р.; № 9 №21/1 від 21.06.2012 р.; №
8 від 31.08.2012 р.; № 6/1 №21/1 від 21.06.2012 р.
від31.07.2012 р.; № 6 №3/1 від 21.06.2011 р.; № 5 від
31.05.2012 р.; № 4 по договору №3/1 від 21.06.2012
р.;№ по договору №3/1 від 21.06.2011 р.; № 2 по
договору №3/1 від 21.06.2011 р.; № 1 по
договору №3/1 від 21.06.2011 р.; №3 від 21.06.2013
р. за грудень 2013 р.; №3 від 21.06.2013 р; №3
від 21.06.2013 р.за жовтень 2013 р.; №3 від
21.06.2013 р. за серпень 2013 р.; №3 від 21.06.2013 р.
за липень 2013 р.; №2 від 21.06.2012 р.; №5 від
31.05.2012 р. по договору №2 від 21.06.2012 р.; №4
від 30.04.2013 р. №2 від 21.06.2012 р.;№3 від 31.03.2013
р. прийому- по договору №2 від 21.06.2012
р.;№1 по договору б/н від 01.03.2006 р. за
січень 2013 р.

Як стверджують перевіряючі, в 2012-2013 р.р.,
підприємцем ОСОБА_1 до складу валового
доходу були включені кошти від
здійснення операцій з роздрібної
торгівлі алкогольними напоями,
тютюновими виробами та надання послуг
з громадського харчування кінцевому
споживачеві. Розрахунки проводились як
з використанням РРО, так і шляхом
безготівкових розрахунків.

Перевірка, здійснена податковим
органом, була проведена на підставі
вихідних даних розрахункового рахунку,
показників РРО (дані книг обліку
розрахункових операцій за 2012-2013 р.р.)
шляхом застосування касового методу.
Так перевіряючі встановили факт
заниження валового доходу в результаті
невідповідності даних звітів РРО даним
декларації про майновий стан та доходи
ОСОБА_1 та даними книг обліку
розрахункових операцій та фіскальних
звітів, зокрема виявлено заниження
валового доходу за 2012 р.-2013 р. у сумі 14
177,00 грн., із них: (за 2012 р.-6 520,58 грн.; 2013
р.-7 656,73 грн.).

У зв'язку з цим, податковим органом з
посиланням на норми статті п.177.2 ст.177
ПКУ збільшено суму грошового
зобов'язання по податку на доходи
фізичних осіб -суб'єктів
підприємницької діяльності на суму 52850
грн. та застосовано штрафні санкції на
суму 14233 грн.

Виявлене порушення відповідачем не
конретизоване, проте судом були
досліджені документи первинного
бухгалтерського обліку позивача, у
тому числі, декларації про майновий
стан та доходи Книга обліку
розрахункових операцій та фіскальних
звітів. За результатами дослідження
цих документів невідповідності
вказаних у них даних судом встановлено
не було.

Надати пояснення, з приводу того, які
саме дані не співпали у перевіряючих
при виявленні факту неправомірного
визначення валового доходу
представник податкового органу у
судовому засіданні не зміг, усунувшись
від процесу доказування.

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 ПКУ від 02.12.2010
р. № 2755-VI об'єктом оподаткування
підприємницької діяльності є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю фізичної особи -підприємця.
При цьому, оскільки виручкою фізичної
особи - підприємця вважається дохід,
отриманий у грошовій та негрошовій
формі, то датою при формуванні
загального оподатковуваного доходу є
дата фактичного надходження коштів на
банківський рахунок (до каси) або
отримання інших видів компенсацій
вартості поставлених (або тих, що
підлягають поставці) товарів, тобто
застосовується касовий метод. До
складу витрат уключаються тільки
витрати, пов'язані з отриманням доходу
та підтверджені відповідними
документами про їх оплату. Пунктом 77.1.
ст.77 ПКУ встановлено, що доходи
фізичних осіб - підприємців, отримані
протягом календарного року від
провадження господарської діяльності,
оподатковуються за ставками,
визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього
Кодексу.

Податковий орган, в ході проведення
перевірки визначення витрат
безпосередньо пов?язаних з одержанням
позивачем доходу, та документально
підтверджених, які були відображені в
декларації про майновий стан та доходи
за 2012-2013 р.р. встановив безпідставне
завищення валових витрат на загальну
суму 324813,43 грн., із них: 2012 р.- 152 611,67 грн.;
2013 р.- 172201,76 грн., оскільки до складу
витрат були віднесені витрати без
належного документального
підтвердження, а саме: не підтверджені
витрати, пов?язані з наданням послуг по
діяльності кафе; відсутні калькуляції
на виготовлення одиниці продукції;
відомості по руху товарів готової
продукції, що використані при
одержанні доходу, який пов?язаний з
громадським харчуванням. До складу
витрат віднесені витрати на придбання
товарів, а не витрати, пов?язані з
одержанням доходу від надання послуг
громадського харчування.

У зв?язку із викладеним висновком
податкового органу, суд звертає увагу
на те, що ведення бухгалтерського
обліку відповідно до ЗУ «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність» від 16.07.1999 №996-XIV для
підприємців на загальній системі не
передбачено. Вказаний закон та П(С)БО не
розповсюджуються на фізичних
осіб-підприємців. Згідно ст.51 ЦКУ до
підприємницької діяльності фізичних
осіб застосовуються
нормативно-правові акти, що регулюють
підприємницьку діяльність юридичних
осіб, якщо інше не встановлено законом
або не випливає із суті відносин. У
Законі «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність» та П (С)БО немає
посилання на те, що ці
нормативно-правові акти не
розповсюджуються на фізичних
осіб-підприємців, тому підприємці на
загальній системі оподаткування не
зобов?язані вести бухгалтерський
облік, але мають на це законне право.

Згідно Закону України №996 активи - це
ресурси, контрольовані підприємством у
результаті минулих подій, використання
яких як очікується, призведе до
отримання економічних вигод у
майбутньому. Зобов?язання - це
заборгованість підприємства, що
виникла внаслідок минулих подій і
погашення якої в майбутньому, як
очікується призведе до зменшення
ресурсів підприємства, що втілюють у
собі економічні вигоди. Якщо
підприємець отримує товар, у нього
виникає заборгованість (зобов?язання)
перед постачальником, а збільшення
зобов?язання є витратами у розумінні
п.14.1.27 ПКУ.

Порядок формування витрат підприємця
ніде не описаний, а відповідно до
вищезгаданої статті ЦКУ, до фізичних
осіб-підприємців застосовуються
нормативно-правові акти, які регулюють
діяльність юридичних осіб. У пункті 177.4
сказано «що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу». Витрати
можуть включатися до витрат
операційної діяльності лише тоді, коли
будуть виконуватися вимогу пункту 138.4
ПКУ.

Чинний ПКУ або інший діючий нормативно
правовий документ (до дати вступу в
силу нової форми книги обліку доходів
та витрат) не містив вимог щодо
залежності права на витрати, від факту
їх оплати.

Проте, згідно частини 2 пункту 6 Наказу
Міндоходів України від 16.09.13 р. №481 «Про
затверження форми Книги обліку доходів
і витрат, яку ведуть фізичні
особи-підприємці, крім осіб, які обрали
спрощену систему оподаткування, і
фізичні особи, які провадять незалежну
професійну діяльність, та Порядку її
ведення» у графі 2 зазначено, що окрім
суми коштів, отриманих за товари чи
послуги у готівковій чи безготівковій
формі повинна відображатися також і
сума заборгованості, за якою минув
строк позовної давності та вартість
безоплатно отриманих товарів (робіт,
послуг). У частині 5 все того ж пункту 6
Наказу №481 зазначається, що
документами, які підтверджують
витрати, можуть бути, зокрема, платіжне
доручення, прибутковий касовий ордер,
квитанція, фіскальний чек, акт закупки
(виконаних робіт, наданих послуг) та
інші первинні документи, що засвічують
факт оплати товарів, робіт, послуг.

Визначаючи порушення, допущене
позивачем перевіряючи вказали на
віднесення ним витрат на придбання
товарів та відсутність зв?язку таких
витрат з з одержанням доходу від
надання послуг громадського
харчування. Узагальнююче визначення
такого порушення позбавляє суд змоги
перевірити його відповідність
фактичним обставинам справи. Проте,
згідно даних акту перевірки всі
витребовувані документи були
представлені до податкового органу. Те
саме стосується і встановлення такого
порушення як заниження суми
оподатковуваного доходу, з якого
справляється податок з доходів
фізичних осіб.

Оскільки висновок податкового органу
в частині порушення позивачем порядку
визначення валового доходу нічим не
підтверджений, відсутні і підстви для
застосування заходів реагування на
порушення.

Надаючи правової оцінки відносинам, що
склалися між сторонами, суд зазначає
таке:

відповідно до п.75.1 ст.75 ПКУ органи
державної податкової служби мають
право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки. Підпунктом 75.1.2 п.75.1
ст.75 ПКУ визначено, що документальною
перевіркою вважається перевірка,
предметом якої є своєчасність,
достовірність, повнота нарахування та
сплати усіх передбачених цим Кодексом
податків та зборів, а також дотримання
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
дотримання роботодавцем законодавства
щодо укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Документальна планова перевірка
передбачається у плані роботи органу
державної податкової служби. Про
проведення документальної планової
перевірки оформлюється наказ
керівником органу державної
податкової служби.

Право на проведення документальної
планової перевірки платника податків
надається лише у випадку, коли йому не
пізніше ніж за 10 календарних днів до
дня проведення зазначеної перевірки
вручено під розписку або надіслано
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення копію наказу про
проведення документальної планової
перевірки та письмове повідомлення із
зазначенням дати початку проведення
такої перевірки.

Нормами п.п. 81.1, 81.2 статті 81 ПК України
визначено умови та порядок допуску
посадових осіб органів державної
податкової служби до проведення
документальних виїзних та фактичних
перевірок. Відповідно до вказаних
положень, посадові особи органу
державної податкової служби мають
право приступити до проведення
документальної виїзної перевірки,
фактичної перевірки за наявності
підстав для їх проведення, визначених
цим Кодексом, та за умови пред'явлення
або надіслання у випадках, визначених
цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої
перевірки, в якому зазначаються дата
видачі, найменування органу державної
податкової служби, реквізити наказу
про проведення відповідної перевірки,
найменування та реквізити суб'єкта
(прізвище, ім'я, по батькові фізичної
особи - платника податку, який
перевіряється) або об'єкта, перевірка
якого проводиться, мета, вид
(документальна планова/позапланова або
фактична), підстави, дата початку та
тривалість перевірки, посада та
прізвище посадової (службової) особи,
яка проводитиме перевірку.

Непред'явлення або ненадіслання у
випадках, визначених цим Кодексом,
платнику податків (його посадовим
(службовим) особам або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції) цих документів
або пред'явлення зазначених
документів, що оформлені з порушенням
вимог, встановлених цим пунктом, є
підставою для недопущення посадових
(службових) осіб органу державної
податкової служби до проведення
документальної виїзної або фактичної
перевірки.

Відмова платника податків та/або
посадових (службових) осіб платника
податків (його представників або осіб,
які фактично проводять розрахункові
операції) від допуску до перевірки на
інших підставах, ніж визначені в абзаці
п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику
податків та/або посадовим (службовим)
особам платника податків (його
представникам або особам, які фактично
проводять розрахункові операції) такі
особи розписуються у направленні із
зазначенням свого прізвища, імені, по
батькові, посади, дати і часу
ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або
посадових (службових) осіб платника
податків (його представників або осіб,
які фактично проводять розрахункові
операції) розписатися у направленні на
перевірку посадовими (службовими)
особами органу державної податкової
служби складається акт, який засвідчує
факт відмови. У такому випадку акт про
відмову від підпису у направленні на
перевірку є підставою для початку
проведення такої перевірки.

Відповідачем до суду представлена
копія наказу про проедення перевірки
від 14.03.2014 р. №197, проте не надано доказу
про направлення позивачу письмового
повідомлення про проведення перевірки
та вручення під розписку копії
направлення на перевірку, також не
представлений план-графік проведення
перевірок, з якого вбачається, що
позивач був включений до складу осіб,
які підлягають перевірці у 2014 р. .

Щодо доводів позивача про
протиправність та скасування
податкових повідомлень-рішень,
прийнятих на підставі акту перевірки
№171/17-3/НОМЕР_1 від 22.04.2014 р., суд зазначає
таке: відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПКУ
результати перевірок (крім камеральних
та електронних перевірок) оформлюються
у формі акта або довідки, які
підписуються посадовими особами
органу державної податкової служби та
платниками податків або їх законними
представниками (у разі наявності). У
разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт.

Порядком оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
Наказом ДПА України від 22.12.2010 N 984 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України від 12.01. 2011 р. N 34/18772,
визначено, що акт - службовий документ,
який підтверджує факт проведення
документальної перевірки
фінансово-господарської діяльності
платника податків і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби.

Акт є носієм доказової інформації про
виявлені податковим органом під час
проведення перевірки порушення вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства суб'єктами
господарювання, обов'язковим
документом, на підставі якого
приймається відповідне рішення
контролюючого органу. Контролюючий
орган не позбавлений права викладати в
акті перевірки власні суб'єктивні
висновки щодо зафіксованих обставин,
та в подальшому, у разі виникнення
спору щодо рішень, що приймаються на
підставі такого акту, обґрунтовувати
ними власну позицію щодо наявності
певних допущених платником податку
порушень.

Статтею 86 ПКУ передбачено, що у разі
встановлення під час перевірки
порушень результати перевірки
оформлюються у формі акта, які
підписуються посадовими особами
органу державної податкової служби та
платником податків або їх законними
представниками (у разі наявності).
Відповідно до вимог ПК України
оформлення результатів документальних
перевірок платників податків -
фізичних осіб визначається Порядком
оформлення результатів документальних
перевірок щодо дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, платниками податків
- фізичними особами, що затверджений
Наказом Міністерства фінансів України
№ 395 від 14.03.2013 року, (далі - Порядок №395).

Згідно з п. 1.5. Порядку № 395 акт
документальної перевірки повинен
містити систематизований виклад
виявлених під час перевірки фактів
порушень норм податкового, валютного
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби. За
результатами документальної перевірки
в акті викладаються всі суттєві
обставини діяльності платника
податків, які стосуються фактів
виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, що визначено в
пункті 1.6. наведеного Порядку.

Відповідно до п. 1.7 Порядку факти
виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та повною мірою, з
посиланнями на первинні або інші
документи, які зафіксовані в обліку та
підтверджують наявність зазначених
фактів

Проте, судом установлено, що акт
перевірки від 22.04.2014 р. №171/17-3/НОМЕР_1 не
містить обов?язкових даних відносно
виявлених порушеньні, з посиланням на
конкретні первинні документи, на
підставі яких вчинено записи, а також
докази, що достовірно підтверджують
наявність факту порушення.

Досліджені судом документи первинного
бухгалтерського та податкового обліку
позивача висновки податкового органу
про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог п.177.4 та
п.177.2 ст.177 ПКУспростовують.

Податковим органом було виявлено також
факт заниження позивачем єдиного
внеску на загальнообов?язкове державне
соціальне страхування. За даними
податкової звітності позивача у 2012-2013
р.р. було нараховано суми заробітної
плати 483 000, 0 грн. та 47470,0 грн.

Відповідно до п.1 ст.4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов?язкове державне
соціальне страхування» №2464-VI позивач є
платником цього внеску. На підставі
п.п.5,7,11 ст.8 Закону України №2464-Viпо
класу професійного виробництва (5)
встановлений розмір внеску 34,7%; 36,8%; 3,6%.
Згідно додатку 4 податкової звітності
утримання з ЄСВ склало 1255,8 грн. та 1234,22
грн. відповідно за 2012-2013 р.р. Згідно
додатку №5 утримання ЄСВ за 2012-2013 р.р.
становило 4650,1 грн. та 4892,8 грн. Про
заниження позивачем ЄСВ у розмірі 117
629,0 грн. податковий орган дійшов
висновку на підставі того, що були
виявлені порушення пп.2.2.1 та п.2.2.3
розділу 2 акта, Оскільки судом такі
порушення не встановлені, а висновку
податкового органу документально не
підтверджені, суд вважає безпідставним
визначення позивачу до сплати ЄСВ у
розмірі 117,629,0 грн. та застосування до
нього рішенням №7 від 06.05.2014 р. штрафної
(фінансової) санкції у сумі 14 884,00 грн.
Оскільки вимога податкового органу про
сплату нндоїмки у розмірі 117,629 0 грн.
грунтується на висновках акту
перевірки, а факт заниження обсягу
валового доходу та неправомірне
збільшення валових витрат не доведені,
суд вважає, що підлягає скасуванню і
рішення про застосування штрафних
санкцій.

За викладених обставин суд дійшов
висновку про грунтовність вимог
позивача та безпідставність рішень
податкового органу, прийнятих за
наслідками проведеної перевірки.

Разом з тим, суд не знаходить підстав
для задоволення позовних вимог в
частині визнання протиправними
прийнятих податквоим органом рішень, з
огляду на те, що вважає факт їх
скасування достатнім для захисту прав
та інтересів позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с
т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Києво-Святошинському районі ГУ
Міндоходів у Київській області від
06.05.2014 р. № та рішення №7 від 06.05.2014
р. "Про застосування штрафних санкцій
за донарахування своєчасно не
нарахованого єдиного внеску.

У задоволенні решти позовних
вимог,-відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Брагіна О.Є.

Дата виготовлення і підписання
повного тексту постанови - 08 серпня 2014
р.