Справа № 826/2052/13-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" серпня 2014 р.
м.Київ
К/800/47440/13

К/800/47987/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін
О.В. (доповідач),

судді Гончар Л.Я.,

Стрелець Т.Г.,

секретар судового засідання -
Загородня М.О.,

за участю представників:

позивача - Близнюкової С.І.,

відповідача - Самойленка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційні скарги Державного
підприємства «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
в особі Відокремленого підрозділу
«Запорізька атомна електрична
станція» та Державної фінансової
інспекції України на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 19 квітня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 серпня 2013
року у справі за позовом Державного
підприємства «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
в особі Відокремленого підрозділу
«Запорізька атомна електрична
станція» до Державної фінансової
інспекції України про визнання
нечинною вимоги від 12 грудня 2012 року
№05-14/985 в частині,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2013 року Державне підприємство
«Національна атомна енергогенеруюча
компанія «Енергоатом» в особі
відокремленого підрозділу «Запорізька
атомна електрична станція» звернулося
до суду з позовом до Державної
фінансової інспекції України про
визнання нечинними п.п.2, 9 вимоги від 12
грудня 2012 року №05-14/985, які
ґрунтуються на висновках, викладених в
Акті ревізії від 19 листопада 2012 року
№05-21/71, в частині, що стосуються
Відокремленого підрозділу «Запорізька
атомна електрична станція» Державного
підприємства «Національна атомна
енергогенеруюча компанія
«Енергоатом».

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав про нечинність вимог
відповідача, викладених у п.п.2, 9 листа
від 19 листопада 2012 року №05-14/985, які
стосуються ВП «Запорізька АЕС»,
оскільки пред'явлені у спосіб, що не
передбачений Конституцією та
законами України, прийняті
необґрунтовано, без урахування усіх
обставин, що мають значення, з
порушенням принципу своєчасності та
розумності строку, а тому є нечинними.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
19 квітня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 серпня 2013
року, позовні вимоги задоволено
частково; визнано протиправним та
скасовано п.2 вимоги Державної
фінансової інспекції України від 12
грудня 2012 року №05-14/985 в частині, що
стосуються Відокремленого підрозділу
«Запорізька атомна електрична
станція» Державного підприємства
«Національна атомна енергогенеруюча
компанія «Енергоатом»; в іншій частині
позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими у справі
рішеннями в частині відмови в
задоволенні позову щодо визнання
нечинним п.9 вимоги від 12 грудня 2012 року
№05-14/985, Державне підприємство
«Національна атомна енергогенеруюча
компанія «Енергоатом» в особі
відокремленого підрозділу «Запорізька
атомна електрична станція» звернулося
до Вищого адміністративного суду
України з касаційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить судові рішення в оскаржуваній
частині скасувати, прийняти нове
рішення про задоволення
адміністративного позову в повному
обсязі.

Державна фінансова інспекція України,
не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій в частині
задоволення позову, звернулася до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального права, просить судові
рішення скасувати, прийняти нову
постанову, якою відмовити у
задоволенні адміністративного позову
в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, представників
сторін, обговоривши доводи касаційних
скарг, перевіривши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційні
скарги не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що у період з 20 серпня 2012
року, на відокремлених структурних
підрозділах з 27 серпня 2012 року та
зупинено для проведення зустрічних
звірок з 04 вересня 2012 року по 06 вересня
2012 року, з 17 вересня 2012 року по 16 жовтня
2012 року, з 31 жовтня 2012 року по 02
листопада 2012 року та з 08 листопада 2012
року по 09 листопада 2012 року, ДФІ України
відповідно до затвердженої програми
проведено планову ревізію
фінансово-господарської діяльності
Державного підприємства «Національна
атомна енергогенеруюча компанія
«Енергоатом» та його відокремлених
підрозділів, в тому числі ВП
«Запорізька АЕС», за період з 01 липня 2010
року по 01 липня 2012 року. За результатами
ревізії 19 листопада 2012 року складено
акт №05-21/71 та довідку ревізії.

На підставі акту ревізії від 19
листопада 2012 року №05-21/71 відповідачем
на підставі п.7 ст.10 Закону України «Про
державну контрольно-ревізійну службу»,
12 грудня 2012 року за вих.№ 05-14/985 позивачу
надіслано вимогу по усуненню порушень.
Позивачем оскаржуються:

- п.2 вимоги - у порядку, встановленому
ст.ст.130, 136 Кодексу законів про працю
України стягнути з осіб, винних у
проведенні зайвих виплат за невиконані
ремонтно-будівельні роботи (різницю у
вартості виконаних робіт), матеріальну
шкоду (збитки) в сумі 9727,79 тис.грн. (винні
особи вказані в акті ревізії від 19
листопада 2012 року №05-21/71);

- п.9 вимоги - у порядку, встановленому
ст.ст.130-136 Кодексу законів про працю
України стягнути з осіб, які не
забезпечили претензійно-позовної
роботи матеріальної шкоди (збитків) в
сумі 5959,34 тис.грн. (вищезазначені особи
зазначені в акті ревізії від 19
листопада 2012 року №05-21/71).

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій про часткове
задоволення позовних вимог Державного
підприємства «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
в особі відокремленого підрозділу
«Запорізька атомна електрична
станція».

Щодо п.2 вимоги в частині завищення
вартості виконаних
монтажно-будівельних робіт ПАТ
«Електропівденмонтаж-10» у розмірі 2442,48
тис. грн., з яких 2310,14 тис. грн. - в
порушення вимог п.3.1.18.2 ДБН Д.1.1-1-2000
завищено прибуток; 123,11 тис. грн. - в
порушення вимог п.3.1.18.4 ДБН Д.1.1-1-2000
завищено адміністративні витрати; 9,23
тис. грн. - в порушення п.1.4.2 ДБН Д.1.1-1-2000
подвійно включено до акту виконаних
робіт матеріали, судами встановлено
наступне.

В ході проведення ревізії відповідачем
встановлено, що позивачем в актах форми
№КБ-2в за період з 01 липня 2010 року по 01
липня 2012 року по договорам підряду
неправомірно застосовано показник для
визначення кошторисного прибутку в
розмірі 7,76 грн./люд.-год. замість 2,92
грн./люд.-год.; та показник для
визначення адміністративних витрат в
розмірі 1,79 грн./люд.-год. замість 1,52
грн./люд.-год.

У п.3.1.18.4 Наказу Державного комітету
будівництва, архітектури та житлової
політики України від 27 серпня 2000 року
№174 встановлено, що кошти на покриття
адміністративних витрат
будівельно-монтажних організацій
призначені на відшкодування
адміністративних витрат, що
відносяться до будівельно-монтажних
робіт. Розмір цих коштів приймається з
урахуванням рекомендованих Держбудом
усереднених показників (додаток 13),
виражених у гривнях в розрахунку на
одну людино-годину загальної
кошторисної трудомісткості, і
позначається у графах 7 та 8 ЗКР.

Відповідно до п.1 Додатку №12 до Наказу
№174 для особливо складних інженерних
споруд (у тому числі ГЕС, ядерні
установки та об'єкти, призначені для
поводження з радіоактивними відходами,
шахти, метрополітени, тунелі, мости,
аеродроми, гідротехнічні споруди тощо),
особливо складних технічно або
архітектурно громадських будівель та
споруд, залізниць, магістральних
автодоріг, магістральних мереж (у тому
числі магістральні трубопроводи і
споруди газонафтопродуктів, міжміські
лінії зв'язку, високовольтні мережі 35
кВ і вище), що обґрунтовується проектом,
усереднений показник для визначення
розміру кошторисного прибутку складає
7,76 грн./люд.-год.

Пунктом 1 Додатку №13 для особливо
складних інженерних споруд (у тому
числі ГЕС, ядерні установки та об'єкти
призначені для поводження з
радіоактивними відходами, шахти,
метрополітени, тунелі, мости,
аеродроми, гідротехнічні споруди тощо),
особливо складних технічно або
архітектурно громадських будівель та
споруд, залізниць, магістральних
автодоріг, магістральних мереж (у тому
числі магістральні трубопроводи і
споруди газонафтопродуктів, міжміські
лінії зв'язку, високовольтні мережі 35
кВ і вище), що обґрунтовується проектом
визначено усереднений показник для
визначення розміру адміністративних
витрат будівельно-монтажних
організацій у розмірі 1,79 грн./люд.-год.

Суди попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку про
правомірність застосування ВП
«Запорізька АЕС» показника для
визначення кошторисного прибутку в
розмірі 7,76 грн./люд.-год. та показника
для визначення адміністративних
витрат в розмірі 1,79 грн./люд.-год.,
оскільки в складі кожної
проектно-кошторисної документації
виконувалися роботи за договорами,
укладеними із ПАТ
«Електропівденмонтаж-10», містяться
пояснювальні записки, в яких йдеться
про реконструкцію систем важливих для
безпеки, а також вказується, що такі
роботи відносяться до особливо
складних.

За вказаними обставинами факт
порушення позивачем вимог п.3.1.18.2 ДБН
Д.1.1.-1-2000, внаслідок чого завищено
прибуток на 2310,14 тис. грн. та вимог
п.3.1.18.4 ДБН Д.1.1.-1-2000 - завищено
адміністративні витрати на 123,11 тис.
грн., не доведений.

Суди обґрунтовано відзначили також про
те, що Міністерством регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України листами від 04 листопада 2010 року
№21-21/1441/0/6-10 та від 13 грудня 2012 року
№8/15-181-12 надано роз'яснення щодо
правильності застосування
усередненого показника кошторисного
прибутку при проектуванні робіт з
модернізації на діючих блоках
Запорізької атомної електричної
станції. У листі вказано, що згідно
обґрунтованої проектом особливої
складності робіт, при визначенні
вартості будівельно-монтажних робіт з
модернізації діючих блоків атомної
станції, показник для обчислення
розміру кошторисного прибутку може
прийматися відповідно до п.1 Додатку №12
ДБН Д.1.1.-1-2000.

Щодо 2 вимоги в частині порушення вимог
п.5, п.п.61, 63 «Загальних умов укладення та
виконання договорів підряду в
капітальному будівництві»,
затверджених постановою КМУ від 01
серпня 2005 року №668, п.2 ст.180 ГК України,
з приводу незабезпечення виконання
підрядником ТОВ «Енергодарінновація»
істотних умов договорів в частині
залучення до виконання робіт
субпідрядних організацій, що призвело
до зайвої оплати генпідряднику робіт з
капітального ремонту у сумі 736,3 тис.
грн., виконання яких ТОВ
«Енергодарінновація» без погодження з
ВП «Запорізька АЕС» передало
субпідрядникам ТОВ «Флорн-Будпроект»
та ТОВ «Лугпромбудсантехмонтаж», якими
виконання робіт з капітального ремонту
не підтверджено та які мають ознаки
фіктивності, судами встановлено, що
укладені між позивачем та ТОВ
«Енергодарінновація» договори містять
п.6.2.7, відповідно до якого між сторонами
договору узгоджений порядок залучення
субпідрядників до виконання робіт,
передбачених даними договорами
підряду, а, отже, твердження
відповідача про непогодження однієї із
істотних умов договору підряду, а саме
порядку залучення субпідрядників, є
необґрунтованим.

Таким чином, доводи відповідача про те,
що залучення до виконання робіт
субпідрядних організацій призвело до
зайвої оплати генпідряднику робіт з
капітального ремонту, є помилковими,
так як факт залучення субпідрядників
до виконання робіт за вищевказаними
договорами підряду не вплинув на ціну
виконаних робіт, а сторони договору
узгодили, що вона є фіксованою, тобто
такою, що встановлюється незмінною на
весь обсяг будівництва і не
уточнюються, за винятком погодження
сторонами змін.

Враховуючи вищевикладене, п.2 вимоги
держфінінспекції в частині порушення
вимог п.5, п.п.61, 63 «Загальних умов
укладення та виконання договорів
підряду в капітальному будівництві»,
затверджених Постановою КМУ від 01
серпня 2005 року №668, п.2 ст.180 ГК України
з приводу не забезпечення виконання
підрядником ТОВ «Енергодарінновація»
істотних умов договорів в частині
залучення до виконання робіт
субпідрядних організацій, що призвело
до зайвої оплати генпідряднику робіт з
капітального ремонту у сумі 736,3 тис.грн.
обґрунтовано визнано судами
протиправними та скасовано.

Колегія суддів погоджується також з
висновками судів попередніх інстанцій
про протиправність та скасування п.2
вимоги в частині завищення вартості
виконаних робіт ТОВ
«Енергодарінновація» на суму 919,2 грн.,
виходячи із правомірності
застосування позивачем відсотка
відрахувань на соціальні заходи за
грудень 2010 року, липень 2011 року у
розмірі 38,95.

П.9 вимоги від 19 листопада 2012 року №05-21/71
відповідачем обґрунтовано
встановленням під час перевірки
безповоротного зменшення активів ВП
ЗАЕС на загальну суму 5959,3 тис.грн. через
перерахування коштів з послідуючою
втратою боржника, не ведення
претензійно-позовної роботи та сплив
термінів позовної давності, чим
заподіяно матеріальної шкоди (збитків)
на зазначену суму. На підставі вказаних
висновків відповідачем зобов'язано
позивача у порядку, встановленому
ст.ст.130-136 Кодексу законів про працю
України стягнути з осіб, які не
забезпечили претензійно-позовної
роботи за договорами, укладеними у
період з 1995 по 1999 роки з ВАТ
«Макіївський металургійний комбінат»,
ПАТ «Електропівденьмонтаж-10», МПП
«Ірбіс», ЗАТ СП Компанія «Омікс»,
Міський відділ освіти м. Енергодар,
матеріальної шкоди (збитків) в сумі 5959,34
тис.грн.

Дебіторська заборгованість, про яку
йдеться у вказаному пункті вимоги,
виникла за договорами, укладеними у
період 1995 - 1999 років. На момент
проведення перевірки дебіторська
заборгованість за вказаними
договорами обліковувалася в якості
резерву сумнівних боргів.

Відповідно до п.4 Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська
заборгованість», затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 08 жовтня 199 року №237, безнадійна
дебіторська заборгованість це поточна
дебіторська заборгованість, щодо якої
існує впевненість про її неповернення
боржником або за якою минув строк
позовної давності. Приписами п.5 Наказу
№237 встановлено, що дебіторська
заборгованість визнається активом,
якщо існує ймовірність отримання
підприємством майбутніх економічних
вигод та може бути достовірно
визначена її сума. Безнадійною
дебіторською заборгованістю є поточна
дебіторська заборгованість, щодо якої
існує впевненість про її неповернення
боржником або за якою минув строк
позовної давності (п.4 Наказу №237).

Згідно п.11 Наказу №237 у разі визнання
дебіторської заборгованості
безнадійною, відбувається її
виключення з активів з одночасним
зменшенням величини резерву сумнівних
боргів. У разі недостатності суми
нарахованого резерву сумнівних боргів
безнадійна дебіторська заборгованість
списується з активів на інші
операційні витрати.

Враховуючи відсутність об'єктивних
причин для не переведення суми
сумнівного боргу, що виник за
договорами, зазначеними у п.9 вимоги, у
безнадійну заборгованість з подальшим
зменшенням величини резерву сумнівних
боргів або його списанням з активів, є
обґрунтованими висновки відповідача
щодо заподіяння позивачем
матеріальної шкоди на загальну суму
5959,3 тис.грн.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Доводи касаційних скарг встановлених
обставин справи та висновків судів
першої та апеляційної інстанції не
спростовують та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 221, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги Державного
підприємства «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
в особі Відокремленого підрозділу
«Запорізька атомна електрична
станція» та Державної фінансової
інспекції України залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 19 квітня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 серпня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
але може бути переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді