Справа № 826/7491/14
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04 серпня 2014 року 10 год. 59
хв. № 826/7491/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Данилишина В.М., при секретарі судових
засідань Приходько О.В., за участю
представників позивача, відповідача,
третіх осіб та прокурора, розглянув у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2 до Київської міської ради, треті
особи: товариство з обмеженою
відповідальністю "Прайм-Девелопмент"
та ОСОБА_3, за участю прокуратури міста
Києва, про визнання недійним рішення
відповідача.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) у судовому
засіданні 04 серпня 2014 року проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду
міста Києва 29 травня 2014 року надійшов
позов ОСОБА_2 (далі - позивач) до
Київської міської ради (далі -
відповідач) про визнання недійсним
рішення відповідача від 22 травня 2013
року № 317/9374 "Про надання статусу
скверу земельній ділянці загальною
площею 2,33 га за кадастровим номером
:82:138:0096, яка розташована між
будинками АДРЕСА_1 та будинком АДРЕСА_2
у Печерському районі м. Києва" (далі -
оскаржуване рішення).

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що оскаржуване рішення є
недійсним, оскільки прийнято
безпідставно та всупереч
установленому порядку для прийняття
подібних рішень. Відповідач не мав
права змінювати або скасовувати свої
попередні рішення, якщо відповідно до
приписів таких рішень виникли
правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, при
цьому суб'єкти таких правовідносин
заперечують проти їх зміни чи
припинення.

Ухвалою суду від 02 червня 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі, яку
призначено до розгляду у судовому
засіданні.

У судовому засіданні 23 червня 2014 року
судом, згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 53 КАС України,
до участі у справі як третю особу, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні позивача
залучено товариство з обмеженою
відповідальністю "Прайм-Девелопмент"
(далі - третя особа-1), у зв'язку з чим
виникла необхідність у витребуванні
конкретизованих письмових доказів, а
тому, у тому ж судовому засіданні, судом
постановлено ухвалу про витребування
доказів.

У судовому засіданні 14 липня 2014 року
судом задоволено відповідну письмову
заяву та, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 53 КАС
України, до участі у справі як третю
особу, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідача допущено ОСОБА_3 (далі -
третя особа-2).

Крім того, у судовому засіданні 04
серпня 2014 року суду надано письмову
заяву прокуратури міста Києва про
вступ у справу з метою захисту
інтересів держави, яку судом
задоволено на підставі ст. 60 КАС
України.

У ході судового розгляду справи
позивач і його представник підтримали
позов та разом із представниками
третьої особи-1 просили задовольнити
його повністю.

Представник відповідача не визнала
позов та разом із представником
третьої особи-2 та прокурором просили
відмовити у його задоволенні повністю
з підстав, зазначених у письмових
запереченнях проти позову та доказах
на їх обґрунтування, наданих суду у
судовому засіданні 04 липня 2014 року та
поданих до суду через канцелярію 01
серпня 2014 року.

Оцінивши належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у матеріалах справи доказів у
їх сукупності, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем 22 травня 2013 року прийнято
оскаржуване рішення, яким, зокрема,
надано земельній ділянці, загальною
площею 2,33 га, за кадастровим № :
82:138:0096, яка розташована між будинками
АДРЕСА_1 та будинком АДРЕСА_2
Печерському районі міста Києва (далі -
земельна ділянка), статус скверу.

Суд не погоджується з доводами
позивача і його представника та
представників третьої особи-1 щодо
наявності підстав для задоволення
позову, виходячи з оцінки наявних у
матеріалах справи доказів та налізу
наступних норм і обставин.

Так, як з'ясовано судом у ході розгляду
справи та підтверджується наявними у
матеріалах справи доказами, рішенням
відповідача від 19 липня 2005 року № 855/3430
"Про передачу товариству з обмеженою
відповідальністю "Український фонд
розвитку регіонів" земельної ділянки
для будівництва, експлуатації та
обслуговування житлово-громадського
комплексу у складі житлового будинку,
офісно-торгового центру та підземного
паркінгу між будинками АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2 у Печерському районі м. Києва"
(далі - рішення № 855/3430), зокрема,
затверджено проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
товариству з обмеженою
відповідальністю "Український фонд
розвитку регіонів" (далі - ТОВ
"Український фонд розвитку регіонів")
для будівництва, експлуатації та
обслуговування житлового-громадського
комплексу у складі житлового будинку,
офісно-торгового центру та підземного
паркінгу між будинками АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2 Печерському районі міста Києва
(далі - житлово-громадський комплекс), а
також передано ТОВ "Український фонд
розвитку регіонів" у довгострокову
оренду на 15 років земельну ділянку,
загальною площею 0,64 га, для
будівництва, експлуатації та
обслуговування житлового-громадського
комплексу.

17 січня 2006 року між відповідачем та ТОВ
"Український фонд розвитку регіонів"
укладено договір оренди земельної
ділянки, який 21 січня 2006 року
зареєстровано Головним управлінням
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) за №
82-6-00338, згідно з яким, орендодавець на
підставі рішення Київської міської
ради від 19 липня 2005 року № 855/3430 за актом
передав, а орендар - ТОВ Український
фонд розвитку регіонів", прийняв в
оренду (строкове платне користування)
земельну ділянку, розташовану між
будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2
Печерському районі міста Києва,
розміром 6415 кв.м., із цільовим
призначенням "для будівництва,
експлуатації та обслуговування
житлово-громадського комплексу у
складі житлового будинку,
офісно-торгового центру та підземного
паркінгу", кадастровий № :82:138:0096.
Строк дії договору: 15 років.

30 березня 2012 року між ТОВ "Український
фонд розвитку регіонів" (сторона-1),
товариством з обмеженою
відповідальністю "Інноваційна
будівельна компанія" (далі - ТОВ
"Інноваційна будівельна компанія")
(сторона-2) та товариством з обмеженою
відповідальністю "Сфера-Сіті" (далі -
ТОВ "Сфера-Сіті") (сторона-3) укладено
договір № 01-30/03-12 про часткову участь у
будівництві та передачу функцій
замовника, за умовами якого сторона-1 та
сторона-2 доручили стороні-3 виконати
функції замовника, а сторона-3
зобов'язалась належним чином виконати
зазначені функції та відповідні
зобов'язання, забезпечити фінансування
будівництва об'єкта - житлового,
офісно-торговельного та
спортивно-оздоровчого комплексу із
вбудованою інфраструктурою та
підземним паркінгом, що має бути
збудований на земельній ділянці,
площею 6415 кв.м., яка розташована між
будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2
Печерському районі міста Києва,
кадастровий № :82:138:0096, та
земельній ділянці, площею 16915 кв.м., яка
розташована на АДРЕСА_1 у Печерському
районі міста Києва, кадастровий №
:82:138:0098 (вказані земельні ділянки
надані стороні-1 та стороні-2 в оренду),
за власний рахунок та/або із залученням
коштів третіх осіб.

У зв'язку з викладеними обставинами, у
ході судового розгляду справи
з'ясовано, що ТОВ "Сфера-Сіті",
правонаступником якого є третя особа-1,
розпочало виконання будівельних робіт
на вказаному об'єкті.

Стосовно доводів відповідача щодо не
наведення позивачем будь-яких
обставин, які б свідчили про те, що
прийняттям оскаржуваного рішення
порушено його права та законні
інтереси, суд зазначає наступне.

Зокрема, як також з'ясовано судом у ході
розгляду справи та підтверджується
наявними у матеріалах справи доказами,
29 травня 2012 року між позивачем, як
покупцем, та ТОВ "Сфера-Сіті", як
продавцем, укладено договір
купівлі-продажу майнових прав № 19/2/1-99,
за умовами якого продавець
зобов'язався продати, а покупець
придбати майнові права на об'єкт
нерухомості, а саме квартиру,
будівельний № 99, загальною площею 39,61
кв.м., поверх 16, секція 1, будинок № 2, у
багатоквартирному будинку на АДРЕСА_1 у
місті Києві (далі - квартира).

Відповідно до п.п. 2.6, 2.7 ст. 2 договору №
19/2/1-99, плановий термін закінчення
будівництва - І квартал 2014 року.

Плановий термін введення в
експлуатацію - ІІ квартал 2014 року.

Поряд з цим, листом від 28 квітня 2014 року
№ 14 третя особа-1, ставлячись із
розумінням до наміру позивача
розірвати договір № 19/2/1-99, за яким він
придбав у власність майнові права на
квартиру у багатоквартирному будинку,
замовником будівництва якого є третя
особа-1, повідомила позивача про
припинення будівельних робіт на
об'єкті будівництва не з її вини.

Будівництво здійснювалось на
земельній ділянці, відведеній для цієї
мети на підставі рішення № 855/3430. Однак,
після початку виконання будівельних
робіт оскаржуваним рішенням земельній
ділянці, на якій здійснювалося
будівництво, надано статус скверу, таку
земельну ділянку переведено до
категорії земель рекреаційного
призначення. Нове цільове призначення
земельної ділянки не дозволяє
використовувати її з метою
будівництва, а тому будівельні роботи
третьою особою-1 припинено.

Тобто, прийняттям оскаржуваного
рішення права та законні інтереси
позивача, як власника, могли бути
порушені.

При цьому, у ході розгляду справи судом
також з'ясовано, що рішенням
Господарського суду міста Києва від 30
жовтня 2012 року у справі № 5011-47/12739-2012,
яку залишено без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 14 лютого
2013 року,:

- визнано недійсним договір оренди
земельної ділянки, площею 1,69 га, що
знаходиться на АДРЕСА_1 у Печерському
районі міста Києва, зареєстрований 16
січня 2007 року Головним управлінням
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) за №
82-6-00399, який укладений між Київською
міською радою та ТОВ "Інноваційна
будівельна компанія";

- зобов'язано ТОВ "Інноваційна
будівельна компанія" повернути
Київській міській раді земельну
ділянку, площею 1,69 га, кадастровий №
:82:138:0098, вартістю 28718163,44 грн., яка
розташована на АДРЕСА_1 у Печерському
районі міста Києва.

Постановою Вищого господарського суду
України від 15 травня 2013 року у справі
№ 5011-47/12739-2012 постанову Київського
апеляційного господарського суду від
14 лютого 2013 року залишено без
змін.

Крім того, рішенням Господарського
суду міста Києва від 30 жовтня 2012 року у
справі № 5011-47/12740-2012, яку залишено без
змін постановою Київського
апеляційного господарського суду від 14
лютого 2013 року,:

- визнано недійсним договір оренди
земельної ділянки, площею 0,64 га, яка
розташована між будинками АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2 Печерському районі міста
Києва, зареєстрований 21 червня 2006 року
Головним управлінням земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) за № 82-6-00338,
який укладений між Київською міською
радою та ТОВ "Український фонд розвитку
регіонів";

- зобов'язано ТОВ "Український фонд
розвитку регіонів" повернути Київській
міській раді земельну ділянку, площею
0,64 га, кадастровий № :82:138:0096,
вартістю 2434244,00 грн., яка розташована
між будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2
Печерському районі міста Києва.

Постановою Вищого господарського суду
України від 22 квітня 2013 року у справі
№ 5011-47/12740-2012 рішення Господарського
суду м. Києва від 30 жовтня 2012 року та
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 14 лютого 2013
року залишено без змін.

У матеріалах справи міститься надана
представником відповідача копія
правового висновку від 17 травня 2013 року
№ 08/230-1030 до проекту рішення
відповідача "Про надання статусу
скверу земельній ділянці загальною
площею 2,33 га за кадастровим номером
:82:138:0096, яка розміщена між
будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 у
Печерському районі м. Києва", згідно з
якими, вказаний проект підготовлено на
підставі норм Земельного кодексу
України, Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", Закону
України "Про природно-заповідний фонд
України" та враховуючи рішення
Господарського суду міст Києва від 30
жовтня 2012 року у справі № 5011-47/12740-2012.

У ході судового розгляду справи
представник відповідача зазначила, що
рішенням Господарського суду міста
Києва від 01 жовтня 2013 року у справі №
910/14096/13, яке залишено без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 29 травня 2014
року, яку, у свою чергу, залишено без
змін постановою Вищого господарського
суду України від 16 липня 2014 року,
відмовлено повністю у задоволенні
позову ТОВ "Сфера-Сіті" до Київської
міської ради, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні позивача: ТОВ
"Український фонд розвитку регіонів",
про визнання недійсним рішення від 22
травня 2013 року № 317/9374.

Зокрема, як встановлено у ході розгляду
господарської справи № 910/14096/13, станом
на дату прийняття спірного рішення №
317/9374, ТОВ "Український фонд розвитку
регіонів" та, як наслідок, ТОВ
"Сфера-Сіті", не мали права на
користування земельною ділянкою,
розташованою між будинками АДРЕСА_1 та
будинком АДРЕСА_2 Печерському районі
міста Києва.

Доказів порушення законодавства під
час прийняття спірного рішення № 317/9374
до суду ніким не подано.

Відповідно до ч. 5 ст. 85, ч. 3 ст. 105
Господарського процесуального кодексу
України, рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Постанова апеляційної інстанції
набирає законної сили з дня її
прийняття.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, системно проаналізувавши
вище викладені норми та обставини, а
також враховуючи факт не доведення
позивачем і його представником та
представниками третьої особи-1 того, що
прийняттям оскаржуваного рішення
порушено права за законні інтереси
позивача, суд прийшов до висновку про
відсутність підстав для визнання
недійсним оскаржуваного рішення.

Стосовно процесуального строку для
звернення позивача до суду з позовом
суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, абзацу 1 ч. 2 ст. 99 КАС
України, адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Враховуючи вище викладені норми та
зважаючи, що про наявність
оскаржуваного рішення позивач
дізнався після отримання листа третьої
особи-1 від 28 квітня 2014 року № 14, а до
суду звернувся 29 травня 2014 року, суд
прийшов до висновку про дотримання
позивачем передбаченого КАС України
строку для звернення до суду з позовом.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71
КАС України, розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

На підставі вище викладених норм та
обставин вбачається, що позов ОСОБА_2 до
Київської міської ради, треті особи:
товариство з обмеженою
відповідальністю "Прайм-Девелопмент"
та ОСОБА_3, за участю прокуратури міста
Києва, про визнання недійсним рішення
відповідача є безпідставним,
необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз. У зв'язку з
ухваленням судового рішення на користь
суб'єкта владних повноважень та
відсутністю з його сторони судових
витрат, пов'язаних із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз, судові витрати стягненню з
позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 122, 158-163, 167 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні
позову ОСОБА_2.

Копії постанови у повному обсязі
направити сторонам, третім особам та
прокурору (вручити їх уповноваженим
представникам) у порядку та строки,
встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України,
постанова може бути оскаржена шляхом
подання до Київського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд міста Києва
апеляційної скарги протягом десяти
днів із дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
В.М. Данилишин

Постанова у повному обсязі складена 11
серпня 2014 року