Справа № 230/2993/14-а
Суддя: Арабей Т. Г.
Дата ухвалення: 2014-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ференчук О.В.
Суддя-доповідач - Арабей Т. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2014 року справа №230/2993/14-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючої Арабей Т.Г.

суддів Василенко Л.А., Геращенка І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Єнакієвської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області на постанову Єнакіївського
міського суду Донецької області від 27
травня 2014 р. у справі № 230/2993/14-а за
позовом Єнакієвської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області до Відділу Державної
виконавчої служби Єнакіївського
міського управління юстиції про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Відділу Державної виконавчої служби
Єнакіївського міського управління
юстиції про визнання неправомірними
дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Єнакіївського міського
суду Донецької області від 27 травня 2014
р. у справі № 230/2993/14-а в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням,
Єнакієвська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області подала апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Єнакіївського міського суду Донецької
області від 27 травня 2014 р. у справі №
230/2993/14-а та прийняти нове судове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги. Апелянт вважає, що постанова
суду першої інстанції винесена без
всебічного та повного вивчення всіх
обставин по справі.

Представники сторін у судове засідання
не з'явилися, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлялись
належним чином. Колегія суддів
розглядає дану справу відповідно до
вимог ст. 197 КАС України у порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне вимоги, викладені в
апеляційній скарзі, задовольнити, а
постанову суду першої інстанції
скасувати та позовні вимоги
задовольнити, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що постановами Відділу
Державної виконавчої служби
Єнакіївського міського управління
юстиції від 02.10.2013р. ВП №40062200, 25.12.2013р. ВП
41799064, 11.12.2013р. ВП 41230725, 24.01.2014р. ВП 41724012,
25.10.2013 ВП 40525749, 25.12.2013р ВП 41804480
відмовлено у відкритті виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчих листів за відсутністю у
виконавчому документі індивідуального
ідентифікаційного номеру фізичної
особи-боржника (а.с. 8,13,15,17,19,21).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що у зв'язку із відсутністю у
виконавчих листах від 05.09.2013р. по справі
№230/8730/13-к (а.с.6), 20.09.2013р. по справі №
0517/6677/2012 (а.с.4), 07.11.2013р. по справі №
230/6332/13-к (а.с.5), виданих Єнакіївським
міським судом Донецької області,
ідентифікаційного номера боржника,
відповідач правомірно відмовив у
відкритті виконавчого провадження на
підставі п.6 частини 1 статті 26 Закону
України «Про виконавче провадження»
через невідповідність вказаної
постанови вимогам п.3 частини 1 статті 18
Закону України «Про виконавче
провадження». Суд прийшов до
висновку,що зазначення у виконавчому
документі індивідуального
ідентифікаційного номеру фізичної
особи-боржника є обов'язковою вимогою
до виконавчого документа.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з зазначеними висновками
суду першої інстанції з наступних
підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 17 Закону
України «Про виконавче провадження»
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.
Відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою зокрема і постанови судів у
справах про адміністративні
правопорушення у випадках,
передбачених законом.

Згідно ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження» у виконавчому
документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа,
найменування органу, прізвище та
ініціали посадової особи, що його
видали;

2) дата прийняття і номер рішення,
згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та
по батькові) (для фізичних осіб)
стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб - громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної)
сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 19 Закону
України «Про виконавче провадження» у
заяві про відкриття виконавчого
провадження стягувач вправі зазначити
відомості, що ідентифікують боржника
чи можуть сприяти примусовому
виконанню рішення, а також шляхи
отримання ним коштів, стягнутих з
боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 вказаного Закону
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження, зокрема, у
разі невідповідності виконавчого
документа вимогам, передбаченим
статтею 18 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
відмови у відкритті виконавчого
провадження на підставі п. 6 ч. 1 цієї
статті державний виконавець роз'яснює
заявникові право на звернення до суду
чи іншого органу (посадової особи), які
видали виконавчий документ, щодо
приведення його у відповідність із
вимогами статті 18 цього Закону.

Тобто Законом України «Про виконавче
провадження» встановлено саме право
стягувача зазначати ідентифікаційний
номер боржника, але не обов'язок.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач, як стягувач, в своїх заявах про
відкриття виконавчого провадження
самостійно зазначив індивідуальний
ідентифікаційний номер кожного
боржника, тобто дотримався вимог
законодавства (а.с.12,16,20).

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції вважає помилковим висновок
суду першої інстанції, що виконавчі
документи, пред'явлені до виконання, не
відповідають встановленим вимогам
Закону, а тому мають бути прийняті
державним виконавцем до провадження.

Крім того, відповідно до ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження» у
процесі здійснення виконавчого
провадження державний виконавець має
право з метою захисту інтересів
стягувача одержувати безоплатно від
органів, установ, організацій,
посадових осіб, сторін та учасників
виконавчого провадження необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки та іншу інформацію, у тому
числі конфіденційну. Тобто,
відсутність даних про
ідентифікаційний код боржника може
бути усунута в процесі виконавчого
провадження.

Враховуючи вищевикладене,у виконавчих
документах зазначається
ідентифікаційний код боржника лише у
разі наявності в матеріалах
адміністративної справи такої
інформації, або якщо вона відома суду.

Отже, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що державні
виконавці відповідача, приймаючи
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчих листів за
відсутністю у виконавчому документі
індивідуального ідентифікаційного
номеру фізичної особи-боржника, діяли
не в межах наданих законодавством
повноважень, тому для повного захисту
прав, свобод та інтересів позивача, про
захист яких він просить, відповідно до
ч.2 ст.11 КАС України вважає за можливе
вийти за межі позовних вимог та
скасувати постанови від 02.10.2013р. ВП
№40062200, 25.12.2013р. ВП 41799064, 11.12.2013р. ВП 41230725,
24.01.2014р. ВП 41724012, 25.10.2013 ВП 40525749, 25.12.2013р ВП
41804480 про відмову у відкритті
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчих листів.

Що стосується позовних вимог з приводу
зобов'язання вчиняти певні дії щодо
прийняття на примусове виконання
виконавчих документів, суд апеляційної
інстанції зазначає, що відповідно до ч.1
ст.2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, тому вирішення питання на
майбутнє не може бути розглянуте в
даному судовому засіданні, з огляду на
що , позовні вимоги в цій частині
задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції не правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
а тому постанова суду підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови про задоволення позовних
вимог.

На підставі наведеного, керуючись
статтями 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Єнакієвської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області -
задовольнити.

Постанову Єнакіївського міського суду
Донецької області від 27 травня 2014 р. у
справі № 230/2993/14-а - скасувати.

Позовні вимоги Єнакієвської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області до Відділу Державної
виконавчої служби Єнакіївського
міського управління юстиції про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити частково.

Визнати дії державних виконавців
Відділу Державної виконавчої служби
Єнакіївського міського управління
юстиції щодо винесення постанов від
02.10.2013р. ВП №40062200, 25.12.2013р. ВП 41799064,
11.12.2013р. ВП 41230725, 24.01.2014р. ВП 41724012, 25.10.2013
ВП 40525749, 25.12.2013р ВП 41804480 про відмову у
відкритті виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчих
листів за відсутністю у виконавчому
документі індивідуального
ідентифікаційного номеру фізичної
особи-боржника незаконними та
скасувати їх.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь в справі, та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Судді
Т.Г.Арабей

Л.А.Василенко

І.В.Геращенко