Справа № 2а-14414/12/2070
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

27 лютого 2014 року
м.Київ В/800/814/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Голяшкін О.В., Заяць В.С., Стрелець Т.Г.,
Мироненко О.В., Чумаченко Т.А.,

перевіривши заяву Харківської митниці
Міндоходів про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 14
листопада 2013 року у справі №К/800/29372/13 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Світлофор» до
Харківської митниці про скасування
рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Харківська митниця Міндоходів
звернулася із заявою про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 14
листопада 2013 року у даній справі на
підставі п.1 ст.237 Кодексу
адміністративного судочинства України
з мотивів неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах.

В обґрунтування своїх вимог заявник
додає копії ухвал Вищого
адміністративного суду України від 22
січня 2014 року у справі №К/800/46842/13 та від
23 січня 2014 року у справі №К/800/56291/13.

Відповідно до положень п.1 ст.237 КАС
України заява про перегляд судового
рішення може бути подана виключно за
наявності таких складових:
неоднакового застосування одних і тих
самих норм матеріального права,
ухвалення різних за змістом судових
рішень, спірні питання виникли у
подібних правовідносинах.

Під неоднаковим застосуванням одних і
тих самих норм матеріального права
необхідно розуміти, зокрема: різне
тлумачення змісту і сутності правових
норм, на підставі якого зроблено
висновок про різний зміст суб'єктивних
прав і обов'язків учасників
відповідних правовідносин, у тому
числі про наявність та обсяг прав і/або
обов'язків осіб, які беруть участь у
справі; різне застосування правил
конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням ієрархії цих правових
норм, а також дії норм у часі, просторі
та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; різне визначення
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосування різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
відносин або поширення дії норми на
певні правовідносини в одних випадках
і незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню; різне
застосування правил аналогії права чи
закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень має місце в разі, коли суд (суди)
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за тотожних предмета
спору, підстав позову та за аналогічних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
протилежних висновків щодо заявлених
позовних вимог.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 14 листопада 2013 року, про
перегляд якої ставиться питання,
залишені без змін рішення судів першої
та апеляційної інстанції про
задоволення позовних вимог товариства
щодо скасування рішення митниці про
визначення коду товару. При винесенні
рішень суди виходили із того, що
митниця мала у своєму розпорядженні
усі необхідні документи для митного
оформлення ввезеного ТОВ «Світлофор»
на митну територію України товару за
кодом УКТ ЗЕД-, а тому діяла не на
підставі та не у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно ухвали Вищого
адміністративного суду України від 22
січня 2014 року у справі № К/800/46842/13, на
яку посилається заявник в
обґрунтування неоднакового
застосування судами норм
матеріального права, погоджуючись з
висновками судів першої та апеляційної
інстанції про відмову у задоволенні
позовних вимог про скасування карток
відмов в прийнятті митної декларації,
касаційний суд виходив із
правомірності дій митниці з визначення
коду товару та прийняття спірних
карток відмови у зв'язку з відсутністю
певних показників якості товару, які
необхідні для однозначного віднесення
його до коду згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до ухвали Вищого
адміністративного суду України від 23
січня 2014 року у справі № К/800/56291/13,
залишаючи без змін постанову окружного
адміністративного суду та ухвалу
апеляційного адміністративного суду
про задоволення позовних вимог щодо
визнання нечиними та скасування
рішення про визначення коду товару та
картки відмови в прийнятті митної
декларації, суд касаційної інстанції
виходив із невірної класифікації
митницею ввезеного позивачем товару та
протиправності оскаржуваних рішення
та картки відмови.

Отже, з доданих до заяви копій судових
рішень вбачається, що підстави
позовних вимог та фактичні обставини у
вказаних справах є різними, тому
відсутні підстави вважати, що судами
касаційної інстанції зроблені
протилежні висновки щодо позовних
вимог внаслідок неоднакового
застосування одних і тих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

Зважаючи на викладене, підстави для
допуску справи до провадження для
перегляду судового рішення Верховним
Судом України відсутні.

Керуючись статтями 237, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в допуску до провадження
заяви Харківської митниці Міндоходів
про перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 19 14 листопада 2013 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді