Справа № 826/5922/14
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2014-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 серпня 2014 року 10:27
№ 826/5922/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Кармазіна О.А., при секретарі Тимчук М.Д.
від відповідача: не з'явився
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу:
за позовом:ОСОБА_1до:Відділу державної
виконавчої служби Подільського
районного управління юстиції у м.
Києвіпро:скасування постанови про
арешт майна боржника та звільнення
з-під заборони (арешту) майна,-
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до
відділу державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції у м. Києві про скасування
постанови про арешт майна боржника №
904/18 (АА№191571) від 26.11.2007 та зобов'язання
звільнити з-під заборони (арешту)
належне позивачу на праві власності
майно за адресою: АДРЕСА_1, (1/3 частина
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що квартира в рівних долях
належить ОСОБА_2, ОСОБА_3 та позивачу -
Позивач зазначає, що 17.10.2013 року
звернувся до відділу ДВС Подільського
РУЮ у м. Києві із заявою про зняття
заборони (арешту) із свого майна, однак
у відповідь отримав листа від 31.10.2013
року № в/20 із відповіддю про те, що з
питанням зняття арешту з майна
необхідно звертатися до суду.
Надалі, як зазначає позивач, він
повторно звернувся до відповідача з
вимогою від 01.11.2013 р. про зняття
заборони (арешту), але відповідь не
Позивач зазначає, що підставою для
накладення арешту була постанова № 904/18
(АА№191571) від 26.11.2007, винесена ВДВС
Подільського РУЮ у м. Києві, якою,
зокрема, накладено арешт на квартиру,
що належить ОСОБА_1, який мешкає за
адресою: АДРЕСА_2, а також заборонено
здійснення відчуження будь-якого
майна, яке належить ОСОБА_1
Разом з цим, як зазначає позивач у
позовній заяві, вказана заборона щодо
відчуження майна стосується зовсім
іншої особи, тезки позивача, у зв'язку з
чим позивач звертається до суду із
даним позовом до виконавчої служби про
скасування постанови про арешт майна
та зобов'язання звільнити з-під
заборони (арешту) майно.
З урахуванням наведеного позивач
просить задовольнити позов.
Відповідач двічі у судові засідання не
з'явився, доказів поважності причин
неприбуття не надав, як і будь-яких
заперечень проти позову. З огляду на
відсутність доказів поважності причин
неприбуття, суд на підставі ч. 4 ст. 128
КАС України ухвалив розглядати справу
за відсутності відповідача на підставі
наявних матеріалів справи.
На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в
судовому засіданні 20.08.2014 р.
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши наявні в матеріалах справи
документи, заслухавши пояснення
позивача, з'ясувавши фактичні
обставини справи, на яких ґрунтується
позов, оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.
(1) Позивач, ОСОБА_1, народився
ІНФОРМАЦІЯ_1, у м. Києві. Паспорт №?
НОМЕР_3 виданий 27.08.1996 р. Подільським РУ
ГУ МВС України в м. Києві. Позивач
зареєстрований за адресою АДРЕСА_1,
запис про що датована 30.05.1989 р. Позивачу
присвоєно ідентифікаційний номер
Із свідоцтва про право власності (у
процесі приватизації) від 27.02.1998 р.,
виданого згідно розпорядження від
27.02.1998 р. № 518, вбачається, що ОСОБА_2 та
члени його сім'ї ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є
власниками в рівних долях квартири
АДРЕСА_1, загальна площа якої складає 66,3
(2) З Інформаційної довідки з
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна від 15.10.2013 р.
за параметрами запиту «адреса об'єкту
нерухомого майна: АДРЕСА_1» вбачається
реєстрацію обтяження «арешт
нерухомого майна», р/н. 6140378, яке
зареєстровано 30.11.2007 р. реєстратором:
Чотирнадцята київська державна
нотаріальна контора.
Підстава обтяження: постанова про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження № 904/18, АА №
191571, 26.11.2007 р., ВДВС Подільського
районного управління юстиції в м.
Об'єкт обтяження: квартира, 1/3 частина
квартири, адреса: АДРЕСА_1.
Власник: ОСОБА_1, АДРЕСА_1.
Заявник: ВДВС Подільського районного
управління юстиції в м. Києві, 1/3
(3) У свою чергу, з листа ВДВС
Подільського районного управління
юстиції в м. Києві від 31.10.2013 р. № в/20
вбачається, що на виконанні у відділі
перебував виконавчий лист № 2-734,
виданий Оболонським райсудом м. Києва
про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь
ОСОБА_4. Надалі, 29.08.2008 р. виконавче
провадження було закінчено згідно з п.
10. ст. 37 Закону України «Про виконавче
провадження». Виконавче провадження за
2008 рік знищено згідно акту, в зв'язку з
чим надати детальну інформацію про
провадження немає можливості.
Запропоновано позивачу з питання
зняття арешту з майна звернутися до
суду.
В контексті наведеного надано копію
постанови про закінчення виконавчого
провадження від 29.08.2008 р. ВП № 3221337 за
виконавчим листом № 2-734 від 25.06.2006 р.,
виданим 25.06.2006 р. Оболонським райсудом
м. Києва. Боржником визначено ОСОБА_1
(адреса: АДРЕСА_2), стягувачем ОСОБА_4. У
постанові, крім іншого, зазначено, що
вищевказаний будинок за боржником не
зареєстрований. Згідно з виконавчим
листом, як зазначено у постанові,
ОСОБА_1 зареєстрований за адресою:
Враховуючи наведене виконавче
провадження закінчено.
Проте, відсутні докази зняття арешту з
майна у вказаному виконавчому
В контексті наведеного до матеріалів
справи залучено копію рішення
(заочного) Оболонського районного суду
м. Києва від 15.06.2006 р. у справі № 2-7342006 у
справі за позовом ОСОБА_4 до ТОВ
«Тракер», ОСОБА_1, ОСОБА_5 про
відшкодування шкоди, заподіяної ДТП,
третя особа - АТ «Українська
пожежно-страхова компанія».
Згідно із цим рішенням стягнуто з
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, народився м.
Черкаси, проживає АДРЕСА_2 на користь
ОСОБА_4 9 105,89 грн. У копії рішення
зазначено, що станом на 07.02.2014 р. рішення
суду набрало законної сили.
При цьому, у листі суду від 06.02.2014 р. за
вих. № 8109/14 Д-15 зазначено, що те, що у
провадженні суду перебувала зазначена
справа, але з урахуванням строків
зберігання справу знищено.
(4) Водночас, судом витребувано від
14-ої Київської нотаріальної контори та
отримано матеріали на підставі яких
було накладено арешт на майно.
Так, до матеріалів справи залучено
копію вищезгаданої постанови
державного виконавця від 26.11.2007 року АА
№ 191571 про арешт майна та оголошення
заборони на його відчуження. Із
зазначеної постанови вбачається, що
вона прийнята у зв'язку з виконанням
вищезгаданого рішення суду № 2-734 про
стягнення боргу з ОСОБА_1 у розмірі 9105,89
грн. на користь ОСОБА_4. Державним
виконавцем Боднар Ю.Й. постановлено
накласти арешт на 1/3 частину
вищезгаданої квартири.
Вирішуючи у взаємозв'язку з наведеним,
суд зазначає наступне.
Так, в контексті вимог про скасування
постанови державного виконавця про
накладання арешту, абзацом 7 ч. 3 ст. 5
закону України «Про виконавче
провадження» (в редакції станом на дату
постави від 26.11.2007 р.) державний
виконавець при здійсненні виконавчого
провадження має право: накладати арешт
на майно боржника, опечатувати,
вилучати, передавати таке майно на
зберігання та реалізовувати його в
порядку, встановленому законодавством;
на виконання рішення суду про
стягнення коштів або накладення арешту
в порядку, встановленому цим Законом,
накладати арешт на грошові кошти та
інші цінності боржника, в тому числі на
кошти, які знаходяться на рахунках та
вкладах в установах банків, інших
кредитних установах, на рахунки в
цінних паперах, а також опечатувати
каси, приміщення і місця зберігання
Частиною 6 ст. 24 цього ж Закону було
передбачено, що за заявою стягувача, з
метою забезпечення виконання рішення
про майнові стягнення, державний
виконавець постановою про відкриття
виконавчого провадження вправі
накласти арешт на майно боржника (крім
коштів) та оголосити заборону на його
відчуження. Одночасно з винесенням
такої постанови державний виконавець
може провести опис і арешт майна
боржника в порядку, визначеному цим
Відповідно до положень ст. 55 цього
Закону, арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження,
якою накладається арешт на майно
боржника та оголошується заборона на
його відчуження; винесення постанови
про арешт коштів та інших цінностей
боржника, що знаходяться на рахунках і
вкладах чи на зберіганні в банках або
інших фінансових установах; винесення
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження; проведення опису майна
боржника і накладення на нього арешту.
Державним виконавцем за постановою про
відкриття виконавчого провадження або
за постановою про арешт майна боржника
та оголошення заборони на його
відчуження може бути накладений арешт
у межах суми стягнення за виконавчими
документами з урахуванням витрат,
пов'язаних з проведенням виконавчих
дій на виконання на все майно боржника
або на окремо визначене майно боржника.
У разі потреби постанова, якою
накладено арешт на майно боржника та
оголошено заборону на його відчуження,
надсилається державним виконавцем до
органу нотаріату та інших органів, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборони на його відчуження.
З наведеного вбачається, що арешт може
бути накладено на майно особи, яка є
боржником за виконавчим провадженням,
зокрема, у зв'язку з прийняттям
судового рішення та на підставі
В даному випадку, аналізуючи у
сукупності встановлені судом
обставини в контексті наведених вище
вимог законодавства, зокрема, зміст
судового рішення та постанови про
накладення арешту, вбачається, що
державним виконавцем накладено арешт
на майно ОСОБА_1, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, однак,
відповідачем за вищезгаданим судовим
рішення та, відповідно, боржником за
виконавчим провадженням, в рамках
якого було накладено арешт на майно
цієї особи, є інша особа, а саме ОСОБА_1
який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у м.
Черкаси.

У взаємозв'язку з наведеним суд
зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку, як приходить до
висновку суд, оскаржувана постанова
державного виконавця прийнята без
врахування всіх обставин, що мали
значення при її прийнятті, та без
дотримання вищезгаданих вимог
законодавства, відповідно до яких
арешт може бути накладено саме на майно
боржника. У зв'язку з цим та враховуючи
те, що відповідачем не доведено
законності та обґрунтованості
оскаржуваного рішення, суд приходить
до висновку про протиправність
зазначеної постанови та наявність
підстав для її скасування.

Окрім того, в частині позовних вимог
про зобов'язання ВДВС звільнити з-під
заборони (арешту) належне позивачу на
праві власності майно, суд зазначає, що
відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України
«Про виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом,
зокрема, про зняття з нього арешту.

З огляду на наведене та враховуючи
протиправність накладення арешту на
майно позивача, суд вважає за необхідне
задовольнити позов в цій частині з
урахуванням положень ч. 2 ст. 11 КАС
України. Так, враховуючи те, що
позивачем заявлено спосіб захисту,
який не передбачений законом (про
зобов'язання ВДВС звільнити з під
арешту майно, а відповідно зазначених
положень Закону арешт з майна чи коштів
знімається за рішенням суду), суд
вважає за необхідне вийти за межі
позовних вимог та застосувати той
спосіб захисту порушеного права
позивача, який відповідає фактичним
обставинам справи, вимогам ст. 60 Закону
України «Про виконавче провадження» і
відновлює порушене право особи, а саме -
шляхом прийняти рішення про зняття
арешту (заборони) з майна позивача. На
поверненні судового збору позивач не
наполягав.

Керуючись вимогами 69-71, 94, 158-163, 167, 181, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову від 26.11.2007 р. серії АА № 191571,
прийняту державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції ОСОБА_6 про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, відповідно до якої
було накладено арешт на 1/3 квартири
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_1, місто народження м. Київ,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2;
проживає АДРЕСА_1).

Зняти арешт (заборону) з 1/3 квартири
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_1, місто народження м. Київ,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2;
проживає АДРЕСА_1).

Постанова набирає законної сили в
строк і порядку, передбачені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
за правилами, встановленими ст. ст. 185-187
КАС України.

Суддя
О.А. Кармазін