Справа № 2а-930/10/0370
Суддя: Савицька Н.В.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року
Справа № 9104/28358/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді:
Савицької Н.В.

суддів:
Запотічного І.І., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання
: Гелецького В.П.

представника апелянта:
СахарчукаА.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
Ягодинської митниці Міністерства
доходів і зборів України та
Прокуратури Волинської області на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 28.05.2010 року
у справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
«Аміко-Кераміка» до Ягодинської
митниці Міністерства доходів і зборів
України про визнання дій протиправними
та скасування податкового
повідомлення - рішення,-

В С Т А Н О В И
В:

Позивач Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
Аміко-Кераміка» далі ТзОВ «Торговий
Дім Аміко-Кераміка» звернувся в суд з
позовом до Ягодинської митниці
Міністерства доходів і зборів України
про визнання дій протиправними та
скасування податкового повідомлення -
рішення № 18 від 29.09.2008 року.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 28.05.2010 року
позов задоволено частково. Суд
скасував податкове повідомлення -
рішення № 18 від 29.09.2008 р. В задоволенні
решти позовних вимог суд відмовив.

Не погодившись із даною постановою,
апелянти Ягодинська митниця
Міністерства доходів і зборів України
та Прокуратура Волинської області
подали апеляційні скарги, покликаючись
на те, що постанова суду першої
інстанції прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Апелянти просять суд, вказану
постанову скасувати, та прийняти нову
якою відмовити в позові.

Представник апелянта Ягодинської
митниці Міністерства доходів і зборів
України Сахарчук А.А. підтримав
апеляційну скаргу з підстав в ній
зазначених.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання на виклик суду не
з'явились хоча, належним чином були
повідомлені про час та місце розгляду
справи, що не перешкоджає розгляду
справи у їх відсутності відповідно до
ч.4 ст.196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника
процесу, дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи скарг, законність і
обґрунтованість постанови суду,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційні скарги підлягають до
задоволення виходячи з наступних
підстав.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що висновки
митного органу які викладені у акті №
18/8/205000000/32857115 від 08.07.2008 р. на підставі
якого винесено податкове
повідомлення-рішення форми «Р» № 18 від
29.09.2008 р. про те, що позивач не включив до
митної вартості всю вартість
транспортних послуг за перевезення до
кордону України ґрунтується на
припущеннях.

Проте, колегія суддів вважає такі
висновки суду першої інстанції
помилковими, виходячи з наступних
підстав.

Як видно з матеріалів справи на протязі
2004-2006 років позивач ТзОВ «Торговий Дім
Аміко-Кераміка» ввозив в Україну товар
транспортними засобами, що належали як
українським та закордонним
перевізникам на умовах поставки ЕХW та
FCA. Розрахунки з суб»єктами
господарювання, що надавали
транспортні послуги позивач
здійснював на підставі виставлених до
оплати рахунків, наданих міжнародних
транспортних накладних підписаних
сторонами актів виконаних робіт
(надання послуг), які надавались
перевізниками (експедиторами) після
прибуття в місце призначення
(розвантаження) транспортних засобів з
імпортованими товарами.

Товариство обґрунтовує свої вимоги
тим, що при здійсненні митного
оформлення до митної вартості останнім
включалась вартість транспортних
витрат які були зазначені в
договорах-заявках на перевезення, що
відповідає Порядку здійснення митного
контролю та митного оформлення товарів
та інших предметів із застосуванням
вантажної митної декларації
затвердженої наказом Державної митної
служби України від 20.04.2005 р. № 314.

Отже, позивач при здійсненні митного
оформлення сплатив податок на додану
вартість саме з митної вартості, яка
зазначена у вантажних митних
деклараціях які подавались для
здійснення митного контролю та митного
оформлення товарів під час переміщення
їх через митний кордон України.

Проте, відповідно до ст. 69 Митного
кодексу України незалежно від
закінчення операцій митного контролю,
митного оформлення та пропуску товарів
через митний кордон України митний
контроль за ними може здійснюватись
якщо є достатні підстави вважати, що
мають місце порушення законів України,
інших нормативно-правових актів,
контроль за виконання яких покладено
законом на митні органи.

Одна з форм митного контролю зазначена
в ст. 41 Митного кодексу України яка
передбачає перевірку систем звітності
та обліку товарів, а також
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків та
зборів які відповідно до законів
справляються при їх переміщенні через
митний кордон України. Проведення
митними органами на підприємствах дій
щодо встановлення відповідності
документації про зазначені товари і
транспортні засоби вимогам
встановленим законами України з питань
митної справи.

Таким чином, митний органи вправі
здійснювати перевірку документів що
формують базу оподаткування податками
і зборами, контроль за якими покладено
на митні органи, після здійснення
митного оформлення товару.

Підставою для проведення перевірки
ТзОВ «Торговий Дім Аміко-Кераміка»
було Розпорядження заступника Голови
Державної митної служби України від
22.10.1007 р. за результатами проведеного
Департаментом аналізу ризиків та
аудиту ДМСУ аналізу оформлення митними
органами вантажно-митних декларацій
щодо вартості транспортних витрат по
доставці товару суб»єктами
зовнішньоекономічної діяльності.

В результаті проведеної митним органам
повторної перевірки 08.07.2008 р. ТзОВ
«Торговий Дім Аміко-Кераміка» виявлено
що при здійсненні митного оформлення
товару - виробів з кераміки в період з
01.01.2004 р. по 31.12.2006 р. митна вартість
визначалась декларантом за ціною
договору, при цьому транспортні
витрати по доставці товару до кордону
України як це передбачено ст. 267 Митного
кодексу України не відповідали
фактичним а були заниженими в
результаті чого позивачем по 94
вантажних митних деклараціях занижено
суми податкових зобов»язань на суму -
163015 грн. 45 коп.

Розрахунки митних зборів, мита, ПДВ в
розрізі по роках ( 2004-2006 ) наведені в
додатках до акта перевірки №№ 1,2,3.

Податковим повідомленням-рішенням за
№ 18 від 29.09.2008 р. ТзОВ «Торговий Дім»
«Аміко-Кераміка» визначено суму
податкового зобов»язання за платежами
на товари що ввозяться суб»єктами
підприємницької діяльності на суму
30696,78 грн. з яких за основним платежом -
20464,52 грн. та 10232 грн. за штрафними
санкціями.

ч.2 ст. 267 Митного кодексу України
передбачено, що при визначенні митної
вартості транспортні витрати за
транспортування товарів до місця
ввезення на митну територію України
підлягають включенню до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за оцінювані товари.

Колегія суддів приймає до уваги подані
митним органом податкові накладні,
рахунки-фактури, акти здачі-прийняття
послуг по перевезенню вантажів, акти
приймання-передачі виконаних робіт як
належні та допустимі докази які
свідчать про фактичну вартість
отриманих позивачем послуг з
перевезення товарів.

Апеляційний суд вважає, що суд першої
інстанції помилково прийняв до уваги
твердження позивача щодо
правомірності включення до митної
вартості транспортних витрат на
підставі договорів про надання
транспортних послуг які укладались з
конкретним експедитором та помилково
прийшов до висновку що документами які
підтверджують транспортні витрати є
договори-заявки підписані товариством
та його контрагентами (експедиторами ).

Оскільки, суд першої інстанції не
врахував ту обставину, що відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 28.08.2003 р. № 1375 «Про затвердження
Порядку декларування митної вартості
товарів, що переміщуються через митний
кордон України», Постанови Кабінету
Міністрів України від 20.12.2006 р. № 1766
«Про затвердження Порядку
декларування митної вартості товарів,
що переміщуються через митний кордон
України та подання відомостей для її
підтвердження» для підтвердження
заявлених відомостей про митну
вартість товарів декларант подає, в
числі інших документів - угоду про
перевезення і рахунок про сплату
наданих транспортно-експедиційних
послуг.

В матеріалах справи відсутні рахунки
про сплату наданих
транспортно-експедиційних послуг які б
підтвердили суми сплачених позивачем
коштів за перевезення товару, що
включені в акт перевірки та склали суму
податкового зобов»язання. Документи
які отримав митний орган від
перевізників свідчить про реальні
витрати які поніс позивач на
транспортування товарів на що суд
першої інстанції не звернув увагу.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції прийшов
до помилкового висновку про наявність
підстав для часткового задоволення
позову оскільки, аналіз матеріалів
справи свідчить про те, що митний орган
правомірно здійснив перевірку
позивача та провів донарахування на
різницю між фактичною вартістю
отриманих транспортних послуг та
сумою, що була задекларована при
митному оформленні. В іншій частині
судове рішення не оскаржується.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце,
зокрема, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність таких обставин,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи чи питання.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційних скарг є суттєвими і
складають підстави для висновку про
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
судом норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи тому, колегія суддів приходить
до висновку, що постанову слід
скасувати та прийняти нову якою в
позові відмовити.

Керуючись ст.160, ст.195, ст. 198, ст.202, ст. 207,
ст.212, ст.254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И
В:

Апеляційні скарги Ягодинської митниці
Міністерства доходів і зборів України
та Прокуратури Волинської області
задовольнити.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 28.05.2010 року -
скасувати та ухвалити нову якою в
позові Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
«Аміко-Кераміка» до Ягодинської
митниці Міністерства доходів і зборів
України про визнання дій протиправними
та скасування податкового
повідомлення - рішення - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом 20 днів після
набрання постанови законної сили.

Головуючий:
Н.В. Савицька

Судді:
І.І. Запотічний

Р.М. Шавель