Справа № 819/1641/14-а
Суддя: Білоус І.О.
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1641/14-a

"14" серпня 2014 р.
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Білоус І. О.

при секретарі судового засідання
Габрилецькій С. Є.

за участю представників:

позивача - Малого О. В., відповідача -
Молиня Р. П.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Тернополі адміністративну справу за
адміністративним позовом Публічного
акціонерного товариства "Фідобанк" до
Першого відділу Державної виконавчої
служби Тернопільського міського
управління юстиції про зняття арешту
з майна.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Фідобанк" (далі - ПАТ "Фідобанк",
позивач) звернулось до суду з
адміністративним позовом до Першого
відділу Державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції про зняття арешту з майна, що
знаходиться в іпотеці ПУАТ «Фідобанк»,
а саме: квартири АДРЕСА_1, та належить
ОСОБА_3.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.02.2014
року державним виконавцем Першого
відділу державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції винесено постанову ВП №41921260
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, з
накладенням арешту на все рухоме та
нерухоме майно ОСОБА_3.

Серед усього майна яке є у власності
ОСОБА_3 є квартира, що знаходиться в
іпотеці ПУАТ «Фідобанк», за адресою
АДРЕСА_1.

Позивач вважає що на дане майно не може
бути накладено арешт оскільки воно
знаходиться в іпотеці, що є порушенням
Закону України «Про іпотеку» та Закону
України «Про виконавче провадження»,
тому просить суд зняти арешт із
вищезазначеного майна.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
надавши пояснення згідно позову та
просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні щодо задоволення позову не
заперечував. Пояснив, що арешт на
вказане майно було накладено Відділом
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України по
виконавчому провадженню №29071536 з метою
забезпечення вимог стягувача. На
момент накладення арешту про
знаходження квартири АДРЕСА_1, та
належить ОСОБА_3 в іпотеці відповідачу
не було відомо. Крім того, пояснив, що
на момент прийняття постанови про
накладення арешту не мав доступу до
Єдиного реєстру заборони відчуження
об'єктів нерухомого майна. Враховуючи
наведене, представник відповідача
зазначив, що накладений Відділом
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
арешт може бути знятий лише за рішенням
суду.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
подані суду письмові докази, суд
встановив наступне:

12.09.2008 р. між ВАТ «Ерсте Банк» (ПУАТ
«ФІДОБАНК» є правонаступником прав та
зобов'язань ВАТ «Ерсте Банк» згідно
рішення Загальних зборів Акціонерів
Банку (Протокол №68 від 30.10.2013р.) в особі
ОСОБА_4, який діє на підставі
довіреності та ОСОБА_3 було укладено
Кредитний договір (а. с. 6-8), відповідно
до якого останній було надано кредит у
розмірі 78700 доларів США для придбання
двохкімнатної квартири, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 із
сплатою 12,5% річних, зі строком
користування кредитними коштами до 11.09.
2033 р.

Для забезпечення виконання вказаного
зобов'язання ОСОБА_3 передала в іпотеку
Позивачу згідно з Іпотечним договором
від 12 вересня 2008 року (а. с. 9-11), нерухоме
майно - вище зазначену квартиру,
житловою площею 30 кв. м., загальною
площею 50,7 кв.м. Дане обтяження
зареєстроване в Державному реєстрі
іпотек, що підтверджується витягом про
реєстрацію у Державному реєстрі іпотек
№ 20756026 від 12.09.2008р. (а. с. 12).

Державним виконавцем Першого відділу
державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції постановою від 10.02.2014 року ВП
№41921260 про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
(а. с. 30) накладено арешт на все рухоме та
нерухоме майно ОСОБА_3.

Оцінивши вказані обставини справи,
перевіривши їх на відповідність
вимогам закону, дослідивши в судовому
засіданні докази, які містяться в
матеріалах справи, суд приходить до
висновку про обґрунтованість
заявлених позовних вимог враховуючи
наступне.

Відповідно до ч. 7 ст. 3 Закону України
«Про іпотеку» пріоритет права
іпотекодержателя на задоволення
забезпечених іпотекою вимог за рахунок
предмета іпотеки відносно
зареєстрованих у встановленому
законом порядку прав чи вимог інших
осіб на передане в іпотеку нерухоме
майно виникає з моменту державної
реєстрації іпотеки.

Згідно ст.. 1 Закону України «Про
іпотеку», іпотека - вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»
передбачає, що у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до ч. 8 ст. 54 Закону України
«Про виконавче провадження» примусове
звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється державним виконавцем з
урахуванням положень Закону України
«Про іпотеку». Ч. 3 ст. 33 Закону України
«Про іпотеку» зазначає, що звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Вчинивши дії з опису й арешту вказаного
нерухомого майна, яке знаходиться в
іпотеці, Відповідачем було порушено
право Позивача щодо задоволення своїх
вимог за рахунок предмету іпотеки,
оскільки, у ході виконавчого
провадження, за яким боржником є
громадянка ОСОБА_3, не повною мірою
проведені виконавчі дії з перевірки
інформації щодо заборони відчуження
нерухомого майна.

Відповідно до пункту 5.3.9. Інструкції
про проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України 15 грудня 1999 № 74/5 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 15 грудня 1999 за №865/4158,
інформація щодо заборони відчуження
нерухомого майна розміщена в Єдиному
реєстрі заборони відчуження об'єктів
нерухомого майна, держателем якого є
Міністерство юстиції України. У разі
виявлення зареєстрованого обтяження
державний виконавець не накладає арешт
на предмет іпотеки, оскільки
відповідно до Закону України «Про
виконавче провадження» та Закону
України «Про іпотеку» предмет іпотеки
не підлягає реалізації для примусового
виконання рішення.

Порядок зняття арешту визначений ст. 60
Закону України «Про виконавче
провадження», і відповідно до ч. 5
вказаної статті, у всіх інших випадках
незавершеного виконавчого
провадження, арешт з майна чи коштів
може бути знятий за рішенням суду.

У разі прийняття судом рішення про
зняття арешту з майна арешт з майна
знімається за постановою державного
виконавця не пізніше наступного дня,
коли йому стало відомо про такі
обставини, що передбачено ч. 2 ст.60
Закону України «Про виконавче
провадження».

На підставі наведеного, суд приходить
до висновку, що для захисту і
відновлення прав та інтересів
позивача, зважаючи на позицію
відповідача по даній справі та з
урахуванням пріоритету прав
іпотекодержателя на спірну квартиру,
що вбачається з аналізу норм законів
«Про іпотеку» та «Про виконавче
провадження», необхідно зняти арешт з
нерухомого майна, а саме, квартири, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Зняти арешт з майна, що знаходиться в
іпотеці Публічного акціонерного
товариства "Фідобанк", а саме : квартири,
що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 та
належить ОСОБА_3.

Постанова суду може бути
оскаржена до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд в порядку і
строки, передбачені статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної
сили після закінчення строків
апеляційного оскарження. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо воно не скасовано,
набирає законної сили після
апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови
виготовлений 20.08.2014 року.

Суддя
Білоус І.О.

копія вірна

Суддя
Білоус І.О.