Справа № 820/13730/14
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2014-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2014 р.
№ 820/13730/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Заічко О.В.,

при секретарі судового засідання
Демченко В.В.

за участі представників сторін:

позивача - Онопрієнко Л.М.,

відповідача - Шляхти В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові адміністративну справу за
позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгсервіс" до
Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного
адміністративного суду звернувся
позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торгсервіс" з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області, в
якому просить суд скасувати податкове
повідомлення - рішення відповідача №
від 04.07.2014 року про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на прибуток у розмірі 100938, 75 грн. ( в т.ч.
за основним платежем - 80751,0 грн., штрафні
санкції 20187,75 грн.).

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що порушень
законодавства не допускав, податки
обчислював правильно, спірне податкове
повідомлення - рішення суперечить ч.3
ст.2 КАС України, оскільки за
відсутності визначених законом
підстав покладають на платника
податків додатковий обов'язок по
оплаті грошового зобов'язання на
користь Державного бюджету України.

Так, позивач послався на
безпідставність висновків ДПІ у
Київському районі міста Харкова про те,
що грошові кошти у розмірі 510000,0 грн. в
т.ч. ПДВ 85000,0 грн., які отримані від ТОВ
«Компанія Пром - Сервіс» є
безповоротною фінансовою допомогою,
оскільки зазначені грошові кошти були
отримані як сплата за поставлений
товар за договором поставки, що
підтверджується належно оформленими
первинними документами
бухгалтерського та податкового обліку,
фактом проведення розрахунків, фактом
настання змін у складі та структурі
активів учасників господарських
операцій, даними бухгалтерського
обліку. У судовому засіданні
представник позивача підтримала
вимоги і доводи заявленого позову,
просила суд прийняти рішення про
задоволення позову.

У судовому засіданні та наданих до суду
письмових запереченнях представник
відповідача проти позову заперечував,
посилаючись на те, що оскаржуване
податкове повідомлення-рішення №
від 04.07.2014 року, яким збільшена
сума грошового зобов'язання з податку
на прибуток у розмірі 100938, 75 грн.,
винесене на підставі висновків акту
позапланової виїзної перевірки ТОВ
"Торгсервіс" від 19.06.2014 р. № 1925/23-5/24269511,
яким встановлено порушення вимог п.п.
135.5.4 п. 135.5 ст. 135 Податкового кодексу
України, в результаті чого
підприємством позивача занижено
податок на прибуток у розмірі 80751,00 грн.
за 2013 рік.

Крім того, відповідачем зазначається,
що ТОВ "Торгсервіс" документально не
доведено як ТМЦ передавалися на склад
та зі складу, тобто яким чином
здійснювалось транспортування товару.

Представник відповідача у судовому
засіданні зазначив, що під час
перевірки підприємство не надано
товарно-транспортні накладні або інші
документи, які засвідчують факт
перевезення зазначеного товару.

Заперечуючи проти заявлених
позовних вимог відповідач послався на
необґрунтованість та безпідставність
позовних вимог.

Оскільки матеріали справи містять
докази, які в своїй сукупності повно та
всебічно висвітлюють обставини
спірних правовідносин, а завданням
адміністративного судочинства України
згідно з ч.1 ст.2 КАС України є захист
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, і неухильне дотримання
судом вимог даної норми процесуального
закону є обов'язковим в кожній
адміністративній справі, то спір
підлягає вирішенню на підставі наявних
у справі документів.

Суд, вивчивши доводи позову, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши зібрані по справі докази в
їх сукупності, проаналізувавши зміст
норм матеріального і процесуального
права, які врегульовують спірні
правовідносини, виходить з таких
підстав та мотивів.

Судом встановлено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Торгсервіс» зареєстроване в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, про що
мається запис в реєстрі від 05.06.1997р.
№1008094. Як платник податків
перебуває на обліку в ДПІ у Київському
районі міста Харкова, про що видана
довідка №3009 від 12.06.1997р., являється
платником податку на додану вартість,
про що видане свідоцтво про реєстрацію
№200071581.

Судом встановлено, що ТОВ «Торсервіс»
відповідно до довідки з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій здійснює наступні види
діяльності: оптова торгівля м'ясом і
м'ясними продуктами, роздрібна
торгівля м'ясом і м'ясними продуктами в
спеціалізованих магазинах, вантажний
автомобільний транспорт. Судом
встановлено, що ТОВ «Торгсервіс»
відповідно до договору оренди від
19.03.2012р. №25/04 орендує ангар загальною
площею 190 квадратних метрів за адресою:
місто Харків, вул. Червоного
Міліціонера, буд.30. За цією ж адресою
ТОВ «Торгсервіс» орендує морський
контейнер ZCSU 5907078IL4532, договір оренди №17
від 31.10.2012р.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Порядок дій органів
державної податкової служби України
під час реалізації владної
управлінської функції - контролю за
правильністю та повнотою справляння
податкових зобов'язань, станом на
момент виникнення спірних
правовідносин був визначений
Податковим кодексом України.

Відповідно до п.п.20.1.4. п.20.1. ст.20
Податкового кодексу України, органи
державної податкової служби мають
право проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому
Податковим кодексом України.

Судом встановлено, що державною
податковою інспекцією у Київському
районі м. Харкова проведена
позапланова виїзна перевірка ТОВ
«Торгсервіс» з питань дотримання вимог
податкового та іншого законодавства по
взаємовідносинам з ТОВ «Компанія Пром -
Сервіс» за період з 01.01.2012р. по 31.12.2013р.,
за наслідками якої складений акт від
19.06.2014 року №1925/23-5/24269511.

З посиланням на зазначений акт
контролюючим органом було прийняте
податкове повідомлення - рішення №
від 04.07.2014р. про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
прибуток у розмірі 100938,75 грн. ( в т.ч. за
основним платежем - 80751,0 грн., штрафні
санкції - 20187,75 грн.).

Згідно п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу
України органи державної податкової
служби мають право проводити
камеральні, документальні (планові або
позапланові, виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Порядок оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затверджено
наказом ДПА України від 22.12.2010р. № 984
(далі - Порядок). Згідно п. 3 розділу 1
зазначеного Порядку визначено, що
результати документальних перевірок
оформлюються у формі акта або довідки.
У разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт, а у разі
відсутності порушень - довідка. Акт -
службовий документ, який підтверджує
факт проведення документальної
перевірки фінансово-господарської
діяльності платника податків і є
носієм доказової інформації про
виявлені порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби.

В п. 4-6 розділу 1 Порядку, передбачено, що
акт документальної перевірки повинен
містити систематизований виклад
виявлених під час перевірки фактів
порушень норм податкового, валютного
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби. За
результатами документальної перевірки
в акті викладаються всі суттєві
обставини фінансово-господарської
діяльності платника податків, які
мають відношення до фактів виявлених
порушень податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби. Факти
виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Пунктом 5.2 розділу 2 Порядку
передбачено, що у разі встановлення
перевіркою порушень податкового
законодавства за кожним відображеним в
акті фактом порушення необхідно,
зокрема: чітко викласти зміст
порушення з посиланням на конкретні
пункти і статті законодавчих актів, що
порушені платником податків, зазначити
період (місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків та господарську
операцію, в результаті якої здійснено
це порушення, при цьому додати до акта
письмові пояснення посадових осіб
платника податків або його законних
представників щодо встановлених
порушень; зазначити первинні
документи, на підставі яких вчинено
записи у податковому та
бухгалтерському обліку, навести
регістри бухгалтерського обліку,
кореспонденцію рахунків операцій та
інші документи, пов'язані з обчисленням
і сплатою податків і зборів, та докази,
що підтверджують наявність факту
порушення.

Таким чином, податковий орган у разі
виявлення під час перевірки порушення
податкового, валютного та іншого
законодавства, повинен в акті
перевірки чітко визначити зміст
порушення та зазначити первинний
документ, на підставі якого було
встановлено порушення.

Як з'ясовано судом, фактичною підставою
для винесення спірного податкового
повідомлення - рішення слугував
відображений в акті від 19.06.2014р. №
1925/23-5/24269511 висновок суб`єкта владних
повноважень про те, що ТОВ «Торгсервіс»
надійшли грошові кошти в оплату
товарів у сумі 510000,0 грн. в т.ч. ПДВ 85000,0
грн. від ТОВ «Компанія Пром - Сервіс», по
якому ДПІ у Київському районі міста
Харкова ГУ Міндоходів у Харківській
області від слідчого управління ГУ
Міндоходів у Львівській області
надійшов лист від 10.06.2014р. №7333/13-01-09-20-14
щодо допиту директора ТОВ «Компанія
Пром - Сервіс» ОСОБА_3, згідно якого
нібито відомо про ознаки фіктивності
ТОВ «Компанія Пром - Сервіс». На
підставі зазначеного листа ДПІ у
Київському районі міста Харкова ГУ
Міндоходів у Харківській області
зроблений висновок що зазначена сума
грошових коштів, яка була отримана
позивачем від ТОВ «Компанія Пром -
Сервіс» є безповоротною фінансовою
допомогою, та, у відповідності до
п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135 Податкового кодексу
України, повинна включатись до складу
валових доходів.

Відповідно до п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135
Податкового кодексу України інші
доходи включають: суми безповоротної
фінансової допомоги, отриманої
платником податку у звітному
податковому періоді, безнадійної
кредиторської заборгованості,
вартості товарів, робіт, послуг,
безоплатно отриманих платником
податку у звітному періоді, визначені
на рівні не нижче звичайної ціни, крім
випадків, коли операції з
надання/отримання безповоротної
фінансової допомоги проводяться між
платником податку та його
відокремленими підрозділами, які не
мають статусу юридичної особи.

Відповідно до приписів п.п.14.1.257 п.14.1
ст.14 Податкового кодексу України
безповоротна фінансова допомога - це:
сума коштів, передана платнику
податків згідно з договорами
дарування, іншими подібними договорами
або без укладення таких договорів; сума
безнадійної заборгованості,
відшкодована кредитору позичальником
після списання такої безнадійної
заборгованості; сума заборгованості
одного платника податків перед іншим
платником податків, що не стягнута
після закінчення строку позовної
давності; основна сума кредиту або
депозиту, що надані платнику податків
без встановлення строків повернення
такої основної суми, за винятком
кредитів, наданих під безстрокові
облігації, та депозитів до запитання у
банківських установах, а також сума
процентів, нарахованих на таку основну
суму, але не сплачених (списаних); сума
процентів, умовно нарахованих на суму
поворотної фінансової допомоги, що
залишається неповерненою на кінець
звітного періоду, у розмірі облікової
ставки Національного банку України,
розрахованої за кожний день фактичного
використання такої поворотної
фінансової допомоги.

Тобто, норми Податкового кодексу
України чітко визначають критерії
визначення безповоротної фінансової
допомоги, і жоден з них не підпадає під
взаємовідносини, які склались між ТОВ
«Торгсервіс» та ТОВ «Компанія Пром -
Сервіс».

Судом встановлено, що між ТОВ
«Торгсервіс» ( постачальник) та ТОВ
«Компанія Пром - Сервіс» ( покупець)
17.12.2012 року був укладений договір
поставки №17, відповідно до якого
постачальник зобов'язується здійснити
передачу товару партіями у власність
покупця товари народного споживання, а
покупець зобов'язаний прийняти товар
та своєчасно його оплатити на умовах,
передбачених існуючим договором; п.1.2 -
Конкретний асортимент, кількість та
ціна товару зазначається у видаткових
накладних. Всі накладні, оформлені
сторонами у відповідності та на
виконання існуючого договору,
являються його невід'ємною частиною, в
частині визначення конкретної
номенклатури та ціни товару; п.1.3 -
Накладна, оформлена належним чином, яка
підтверджує передачу товару у
відповідності до умов існуючого
договору, являється документом,
підтверджуючим факт згоди між
сторонами відносно асортименту (
номенклатури) товару, його кількості та
ціни; п.1.4 - Продаж товару
постачальником здійснюється по заявці
покупця ( усної або письмової); п.1.5 -
поставка товару здійснюється само
вивозом зі складу постачальника, якщо
інше не оговорюється в додатковій
угоді до існуючого договору.
Відповідно до п.2.1 договору ціна товару
вказується в накладній, форма оплати -
безготівковий розрахунок.

Суд зазначає, що необхідність
відображення господарських операцій
первинними документами закріплено
пунктом 1.2 статті 1 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
Міністерством Фінансів України від 24
травня 1995 року. Згідно пункту 2.1 статті 2
Положення, первинні документи - це
документи, створені у письмовій або
електронній формі, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Так, ТОВ «Торгсервіс» на адресу ТОВ
«Компанія Пром - Сервіс» були виписані
видаткові накладні №РН-0001968 від
18.12.2012р., №РН-0001969 від 18.12.2012р, № РН-0001970
від 18.12.2012р., №РН-0000135 від 01.02.2013р.,
№РН-0000135 від 01.02.2013р., №РН-0000137 від
01.02.2013р., №РН-0000134 від 01.02.2013р., №РН-0000150
від 04.02.2013р., №РН-0000157 від 05.02.2013р.,
№РН-0000158 від 05.02.2013р., №РН-0000461 від
01.03.2013р., №РН-0000531 від 06.03.2013р., №РН-0000553
від 07.03.2013р. та податкові накладні №159
від 18.12.2012р. на суму 59637,43 грн. в т.ч. ПДВ
9939,57 грн., №160 від 18.12.2012р. на суму 39124,8
грн. в т.ч. ПДВ 6520,8 грн., №161 від 18.12.2012р.
на суму 26237,77 грн. в т.ч. ПДВ 4372,96 грн., №3
від 01.02.2013р. на суму 53251,3 грн. в т.ч. ПДВ
8875,22 грн., №4 від 01.02.2013р. на суму 52826,45
грн. в т.ч. ПДВ 8804,41 грн., №5 від 01.02.2013р. на
суму 54499,5 грн. в т.ч. ПДВ 9083,25 грн., №2 від
01.02.2013р. на суму 39422,75 грн. в т.ч. ПДВ 6570,46
грн., №18 від 04.02.2013р. на суму 60000,0 грн. в
т.ч. ПДВ 10000,0 грн., №25 від 05.02.2013р. на суму
50000,0 грн. в т.ч. ПДВ 8333,33 грн., №26 від
05.02.2013р. на суму 50000,0 грн. в т.ч. ПДВ 8333,33
грн., №95 від 06.03.2013р. на суму 50873,68 грн. в
т.ч. ПДВ 8478,95 грн., №25 від 01.03.2013р. на суму
60000,0 грн. в т.ч. ПДВ 10000,0 грн., №117 від
07.03.2013р. на суму 39126,32 грн. в т.ч. ПДВ 6521,05
грн.

Транспортування підтверджується
товарно - транспортними накладними від
18.12.2012р. №12/1968, від 18.12.2012р. №12/1969, від
18.12.2012р. №12/1970, від 01.02.2013р. №2/137, від
01.02.2013р. №02/135, від 01.02.2013р. №2/136, від
01.02.2013р. №02/134, від 04.02.2013р. №02/150, від
05.02.2013р. №02/158, від 05.02.2013р. №02/157, від
01.03.2013р. №03/461, від 06.03.2013р. №03/531, від
07.03.2013р. №03/553.

Як вбачається з товарно - транспортних
накладних, копії яких містяться в
матеріалах справи, транспортування
відбувалось з орендованого ангару ТОВ
«Торгсервіс» на адресу ТОВ «Компанія
Пром - сервіс» (а.с. 90-102).

Оплата проведена шляхом перерахування
грошових коштів з рахунку ТОВ
«Компанія Пром - Сервіс» на рахунок ТОВ
«Торсервіс» у розмірі 635000,0 грн.,
заборгованість відсутня.

приписами ч. 1 ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", зазначено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинний документ, згідно ст. 1 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність" це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Господарською операцією, відповідно до
ст. 1 цього Закону, є дія або подія, яка
викликає зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", первинні та
зведені облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

З вищенаведених норм вбачається, що
податкова звітність повинна
ґрунтуватися на даних бухгалтерського
обліку, який ведеться на підставі
первинних документів, які містять
відомості про господарську операцію та
підтверджують її здійснення. При цьому,
договір є первинним документом, який
містить інформацію про господарську
операцію, та на підставі якого
виникають права та обов'язки у сторін, а
накладні (видаткова, податкова,
товарно-транспортна), акти,
розрахункові документи, тощо є
документами, які підтверджують
здійснення господарської операції.

Судом з'ясовано, що усі первинні
документи не мають недоліків,
оформлені належним чином за формою та
змістом, виписані реально існуючим
суб'єктом господарювання та підписані
уповноваженими на те особами, тим самим
підтверджують формування даних
податкового обліку.

Згідно вище перелічених видаткових
накладних були реалізовані курчата
бройлерів та м'ясні продукти курчат
бройлерів, які отримані особисто
директором ТОВ «Компанія Пром - Сервіс»
ОСОБА_4 без виписування довіреності, що
цілком узгоджується з чинним
законодавством - ст.65 Господарського
кодексу України.

Відповідно до п.5 ст.65 Господарського
кодексу України керівник підприємства
без доручення діє від імені
підприємства, представляє його
інтереси в органах державної влади і
органах місцевого самоврядування,
інших організаціях, у відносинах з
юридичними особами та громадянами,
формує адміністрацію підприємства і
вирішує питання діяльності
підприємства в межах та порядку,
визначених установчими документами.

Тобто, ТОВ «Торгсервіс» цілком законно
та правомірно в умовах існуючого
договору поставки №17 від 17.12.2012р.
отримало грошові кошти у розмірі 635000,0
грн., що не підпадає під визначення
безповоротної фінансової допомоги.

До складу доходів, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування ТОВ
«Торгсервіс» включена сума у розмірі
529166,7 грн., в т.ч. за 2012 рік у розмірі 104166,0
грн. та за 2013 рік у розмірі 425000,0 грн., що
не заперечується перевіряючими в акті
перевірки (стор. 6 акту перевірки).

Також суд вважає зауважити на тому, що є
не зрозумілим позиція податкового
органу, що грошові кошти у розмірі 425000,0
грн. отримані як безповоротна
фінансова допомога, про що зазначено на
стор. 8 акту перевірки, а також те, що
позивач повинен був двічі включити
суму у розмірі 425000,0 грн. до складу
валових доходів у відповідності до
п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135 Податкового кодексу
Україні.

Належними та допустимими в розумінні
ст.124 Конституції України, ст.70 КАС
України доказами факту вчинення
платником податків нікчемного
правочину або факту відображення в
обліку показників господарських
операцій, які в дійсності не відбулись,
можуть бути або обвинувальний вирок
суду по кримінальній справі (бо діяння
платника податків по протиправному
заволодінню майном іншої особи або
ухиленню від сплати податків, тобто
вчинення нікчемного правочину, є
об'єктивною стороною злочинів,
передбачених ст. 191 КК України та ст. 212
КК України), або рішення суду у справі
про стягнення одержаного за нікчемним
правочином (бо наслідком вчинення
платником податків нікчемного
правочину відповідно до ст.ст. 207, 208, 250
Господарського кодексу України є
застосування конфіскаційного заходу у
вигляді стягнення одержаного за
нікчемним правочином), або рішення суду
про визнання правочину недійсним (бо
відповідно до ч. 3 ст. 228 Цивільного
кодексу України вчинення платником
податків правочину, котрий суперечить
інтересам держави та суспільства, є
підставою для звернення до суду з
вимогою про визнання такого правочину
недійсним).

Проте, у ході розгляду справи
відповідачем не подано до суду жодних
доказів порушення кримінальної справи
відносно посадових (службових) осіб ТОВ
«Торгсервіс» або за викладеними у акті
фактами діяльності платника податків
наявності обвинувального вироку суду,
рішення суду про стягнення одержаного
за нікчемним правочином, наявності
рішення суду про визнання правочину
недійсним.

Суд також відмічає, що в силу положень
Цивільного кодексу України,
Господарського кодексу України та
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» позивач та його
контрагенти є окремими суб'єктами
права зі статусом юридичної особи, а
відтак за змістом Податкового кодексу
України позивач та контрагент позивача
є окремими платниками податку. За таких
обставин, межі юридичної
відповідальності кожного платника, яка
відповідно до ст.61 Конституції України
має індивідуальний характер,
поширюється на діяння, що визнаються
законом протиправними та були вчинені
саме цим платником. Притягнення
суб'єкта права до юридичної
відповідальності за діяння, що було
вчинено іншою особою, згідно з законом
є неможливим.

Статтею 86 КАС України передбачено, що
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не
мають для суду наперед встановленої
сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Судом встановлено, що під час розгляду
відповідачем за правилами ч.2 ст.71 КАС
України не спростовано достовірності
відомостей первинних та розрахункових
документів, поданих платником податків
на підтвердження факту здійснення
господарських операцій за спірним
правочином, відповідачем не доведено
неможливості проведення господарських
операцій, не подано доказів
відсутності господарської операції,
доказів відсутності зміни стану та
структури активів, зобов'язань чи
власного капіталу сторін спірних
правочинів, доказів отримання майнової
вигоди чи права на таку вигоду
будь-кого з учасників операцій
виключно шляхом зменшення бази
оподаткування з певного податку та/або
отримання коштів із Державного бюджету
за одночасної відсутності об'єктивної
можливості отримати майнову вигоду від
цієї операції в інший спосіб, доказів
отримання позивачем робіт від іншої
особи ніж сторона за правочином.

З огляду на положення ст.71 КАС України
та беручи до уваги а.4.1 ст.4 Податкового
кодексу України, котрим встановлена
презумпція правомірності рішень
платника податків, суд доходить
висновку, що поданих суб'єктом владних
повноважень доказів є явно недостатньо
для висновку про правомірність
спірного податкового повідомлення -
рішення.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері публічно -
правових відносин від порушень з боку
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх
посадових та службових осіб, інших
суб'єктів при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень,
шляхом справедливого, неупередженого
та своєчасного розгляду
адміністративних справ.

Оскільки судовим розглядом
встановлено факт порушення податковим
повідомленням - рішенням від 04.07.2014 року
№ прав та охоронюваних законом
інтересів позивача у сфері
публічно-правових відносин, то позов
належить задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.
19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 94, 159,
160- 163, 186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Торгсервіс» до Державної податкової
інспекції у Київському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
скасування податкового повідомлення -
рішення - задовольнити в повному
обсязі.

Скасувати податкове повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у Київському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області від
04.07.2014 року №, винесене відносно
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгсервіс».

Стягнути з Державного бюджету
України на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Торгсервіс» (; юридична
адреса: 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, б.
32 корп. 4 кв. 4) витрати зі сплати
судового збору у розмірі 201,88 (двісті
одна грн. 88 коп.) грн.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 21
серпня 2014 року.

Суддя
Заічко О.В.