Справа № 262/3374/14-а
Суддя: Компанієць І.Д.
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Панас Н.Л.
Суддя-доповідач - Компанієць І.Д.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року справа № 262/3374/14-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д.,
суддів Васильєвої І.А., Жаботинської
С.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Пролетарському районі м. Донецька на
постанову Пролетарського районного
суду м. Донецька від 16 червня 2014 року в
адміністративній справі №262/3374/14-а за
позовом ОСОБА_3 до управління
Пенсійного фонду України в
Петровському районі м. Донецька про
визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач просила визнати
неправомірними дії відповідача по
прийняттю рішення про відмову в
перерахунку пенсії з врахуванням усіх
складових заробітної плати;
зобов'язати УПФУ перерахувати пенсію з
23.04.2009 року з включенням до розрахунку
матеріальної допомоги на оздоровлення
та вирішення соціально-побутових
питань, індексації заробітної плати та
інших виплат.

Постановою Пролетарського районного
суду м. Донецька від 16 червня 2014 року
позов задоволено частково, визнано
неправомірними дії УПФУ по прийняттю
рішення щодо відмови позивачу в
здійсненні перерахунку пенсії з
врахуванням усіх складових заробітної
плати.

Зобов'язано відповідача здійснити з
01.05.2014 року перерахунок пенсії позивача
в розмірі 85% з урахуванням сум
матеріальної допомоги на оздоровлення,
вирішення соціально-побутових питань,
суми індексації заробітної плати,
вислуги років на які були нараховані та
фактично сплачені страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та єдиний внесок.

УПФУ подана апеляційна скарга, в якій
апелянт з посиланням на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову, ухвалити
нову про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, а саме, Закону
України «Про державну службу». Апелянт
зазначає, що відповідно до ст. 33 цього
Закону матеріальна допомога не
відноситься до надбавок та доплат, які
включаються до заробітку для
перерахунку пенсії.

Крім того, апелянт посилається до
постанову Кабінету Міністрів України
№ 865 від 31.05.2000 р. «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсій», яка
встановлює, що до видів виплат, які
включаються для обчислення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу», відносяться виплати,
що мають систематичний характер.
Матеріальна допомога на оздоровлення
не носить систематичного характеру, а
відноситься до інших заохочувальних та
компенсаційних виплат, тому відсутні
правові підстави для включення
матеріальної допомоги, допомоги на
вирішення соціально-побутових питань,
індексації заробітної плати до
заробітку для обчислення пенсії.

Сторони в судове засідання не прибули,
про час, дату та місце апеляційного
розгляду справи повідомлені належним
чином, тому за приписами п. 2 ч. 1 ст.197
КАС України суд апеляційної інстанції
розглядає справу у порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги за матеріалами
справи, розглядаючи справу в межах
доводів апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачу ОСОБА_3 з 23.04.2009 року
призначена пенсія державного
службовця.

У зв'язку із внесенням змін до форми
довідки про заробітну плату, що
подається для призначення
(перерахунку) пенсії, постановою
правління Пенсійного фонду України №
5-1 від 14.02.2011 р. позивачем отримана
довідка ДПІ у Ворошиловському районі м.
Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій
області від 05.03.2014 року про складові
заробітної плати для призначення
(перерахунку) пенсії, в яку включені
нараховані та виплачені позивачу
матеріальна допомога на оздоровлення,
на вирішення соціально-побутових
питань, індексація грошових доходів,
винагорода за вислугу років. На усі
виплати, включені у довідку,
нараховувались страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування. (а.с.15)

25.04.2014 року позивач звернулася до УПФУ
із заявою про перерахунок пенсії на
підставі отриманої довідки.

Рішенням №2095 від 28.04.2014 року
відповідачем відмовлено позивачу в
перерахунку пенсії. (а.с.18)

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач фактично отримував
матеріальну допомогу на оздоровлення,
на вирішення соціально-побутових
питань, а також грошову індексацію
доходів та винагороду за вислугу років,
на які нараховувалися страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, тому при
визначення розміру пенсії вказані
виплати повинні братися до уваги.

Колегія суддів вважає такий висновок
суду першої інстанції обґрунтованим з
огляду на наступне.

Статтею 33 Закону України «Про державну
службу» визначено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань.

Умови оплати праці державних
службовців, розміри їх посадових
окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 37 Закону України «Про
державну службу», у редакції, чинній на
час виникнення спірних відносин, (далі -
Закон № 3723-XII) пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Стаття 1 Закону України «Про оплату
праці» визначає заробітну плату як
винагороду, обчислену, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначена
структура заробітної плати. Так,
заробітна плата включає:

основну заробітну плату, яка є
винагородою за виконану роботу
відповідно до встановлених норм праці
(норми часу, виробітку, обслуговування,
посадові обов'язки). Вона
встановлюється у вигляді тарифних
ставок (окладів) і відрядних розцінок
для робітників та посадових окладів
для службовців;

додаткову заробітну плату, яка є
винагородою за працю понад установлені
норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій;

інші заохочувальні та компенсаційні
виплати, до яких належать виплати у
формі винагород за підсумками роботи
за рік, премії за спеціальними
системами і положеннями, компенсаційні
та інші грошові і матеріальні виплати,
які не передбачені актами чинного
законодавства або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань входила до
системи оплати праці державного
службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» (далі -
Закон № 1788-XII) врегульовано види оплати
праці, що враховуються при обчисленні
пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон № 1058-IV)
визначає виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Так, зокрема до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Таким чином, рішення відповідача з
відмови у врахуванні суми матеріальної
допомоги на оздоровлення, вирішення
соціально-побутових питань, винагороди
за вислугу років та індексації є
протиправними.

Колегія суддів вважає, що отримані
застрахованою особою суми виплат, з
яких фактично нараховані та сплачені
страхові внески або збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, повинні враховуватися в
заробіток (дохід) застрахованої особи
для обчислення пенсії, незалежно від
того, чи входять вони до структури
заробітної плати.

Такої позиції дотримується й Верховний
Суд України в постанові від 20.02.2012 р. в
справі № 21-430а11.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції
вважає, що постанова суду першої
інстанції підлягає зміні з наступних
підстав.

Суд першої інстанції визнав
неправомірними дії пенсійного органу
щодо прийняття рішення про відмову в
перерахунку пенсії із врахуванням всіх
складових заробітної плати, проте не
звернув уваги на наявність рішення
пенсійного органу, яким ОСОБА_3
відмовлено в перерахунку.

Відповідно до п. 1 частини 1 статті 17 КАС
України компетенція адміністративних
судів поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Обов`язковою ознакою
нормативно-правового акта чи правового
акта індивідуальної дії, а також
відповідних дій чи бездіяльності
суб`єкта владних повноважень є
створення ними юридичних наслідків у
формі прав, обов`язків, їх зміни чи
припинення.

Самі по собі дії пенсійного органу про
відмову в перерахунку пенсії при
наявності рішення про відмову в
перерахунку пенсії, не тягнуть за собою
правових наслідків для позивача.

Оскільки саме рішення №2095 від 28.04.2014
року породжує для позивача певні
правові наслідки у вигляді відмови в
перерахунку пенсії з включенням до
розрахунку всіх складових заробітної
плати, висновки цього рішення є
обов`язковими для позивача, тому судова
колегія, відповідно до ст.11 КАС України,
приходить до висновку, що для повного
захисту порушених прав позивача
необхідно скасувати рішення УПФУ в
Пролетарському районі м. Донецька про
відмову ОСОБА_3 в перерахунку пенсії.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
справа по суті вирішена правильно, але
з помилковим застосуванням норм
матеріального права, що є підставою для
часткового задоволення апеляційної
скарги та зміни судового рішення.

Керуючись ст. ст.11, 195, 197, 198, 200, 201, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О
В И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Пролетарському районі м. Донецька на
постанову Пролетарського районного
суду м. Донецька від 16 червня 2014 року в
адміністративній справі №262/3374/14-а -
задовольнити частково.

Постанову Пролетарського районного
суду м. Донецька від 16 червня 2014 року в
адміністративній справі №262/3374/14-а -
змінити.

Абзац другий резолютивної частини
постанови викласти в наступній
редакції: «Скасувати рішення №2095 від
28.04.2014 року, прийняте управлінням
Пенсійного фонду України в
Пролетарському районі м. Донецька про
відмову ОСОБА_3 в перерахунку пенсії із
включенням до розрахунку всіх
складових заробітної плати.

В іншій частині постанову
Пролетарського районного суду м.
Донецька від 16 червня 2014 року в
адміністративній справі №262/3374/14-а -
залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні набирає законної сили
через п'ять днів після направлення їх
копій особам, які беруть участь у
справі, і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Суддя-доповідач І.Д.Компанієць

Судді:
С.В.Жаботинська

І.А.Васильєва