Справа № 295/8878/14-а
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"21" серпня 2014 р.
Справа № 295/8878/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Кузьменко Л.В.

суддів:
Зарудяної Л.О.

Іваненко Т.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області, ОСОБА_3 на
постанову Богунського районного суду
м. Житомира від "01" липня 2014 р. у справі
за позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області про здійснення
перерахунку пенсії ,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулася в
суд з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Житомирі Житомирської області, в
якому просила визнати неправомірною
відмову відповідача щодо
перерахування і виплати йому
підвищення до пенсії, як дитині війни
та зобов'язати нарахувати і виплатити
йому таке підвищення до пенсії
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» у
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком
з 01 січня по 31 травня 2014 року.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач посилався на те, що відповідно
до статті 1 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» він є
особою, якій відповідно до цього Закону
надано статус дитини війни. Згідно зі
статтею 6 цього Закону йому має
виплачуватись щомісячне підвищення до
пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком, однак у вказаний період
підвищення виплачувалось не в повному
обсязі.

Постановою Богунського районного суду
м. Житомира від 01 липня 2014 року позов
задоволено частково.

Визнано відмову Управління Пенсійного
фонду України в м. Житомирі
Житомирської області щодо перерахунку
та виплати ОСОБА_3 підвищення до пенсії
як дитині війни з 01.01.2014 р. -
неправомірною.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Житомирі
Житомирської області провести
нарахування та виплату ОСОБА_3
підвищення до пенсії як дитині війни у
відповідності до ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
виходячи з розміру 30% мінімальної
пенсії за віком, розмір якої дорівнює
прожитковому мінімуму для осіб, що
втратили працездатність, визначеному
Законом України про Державний бюджет
України на відповідний рік, щомісячно,
з 01.01.2014 р. по 31.05.2014 р. включно з
урахуванням проведених виплат.

У решті позовних вимог відмовлено.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України у м. Житомирі подати
безпосередньо до суду звіт про
виконання судового рішення протягом
одного місяця з дня набранням
постанови законної сили.

У апеляційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України у м. Житомирі
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати постанову
Богунського районного суду м. Житомира
від 01 липня 2014 року та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову -
відмовити.

ОСОБА_3 з постановою не погодилася,
подала апеляційну скаргу, в якій
просить судове рішення скасувати в
частині відмови у вимозі про
зобов'язання відповідача нараховувати
і виплачувати їй щомісячне підвищення
до пенсії як дитині війни згідно ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком з 01 червня 2014 року без
обмеження будь-яким строком.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційних скарг,
законність і обґрунтованість рішення
суду, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційні скарги не
підлягають до задоволення виходячи з
наступного.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач відноситься до категорії
громадян, яким встановлено статус
дитини війни, відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» (у редакції, що була чинною на
час виникнення спірних правовідносин)
і з 01 січня 2014 року відповідача
нараховує та виплачує йому підвищення
до пенсії, відповідно до статусу
"дитина війни", в розмірі 7% від
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність згідно з п.4
Постанови КМУ №1381 від 28.12.2011 року " "Про
підвищення рівня соціального захисту
найбільш вразливих верств населення".

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України.

Статтею 6 Закону України „Про
соціальний захист дітей війни" , який
набрав чинності з 01.01.2006 року,
визначено, що дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року, іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Статтею 7 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
передбачено, що фінансове забезпечення
соціальних гарантій, передбачених
зазначеним законом, здійснюється за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

Відповідно до статті 71 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2007 рік"
та Законом України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік» з метою
приведення окремих норм законів у
відповідність із цими законами, на 2007
та 2008 роки було зупинено, зокрема, дію
статті 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни".

Поряд з цим, 09.07.2007 року Конституційним
Судом України у справі № 1-29/2007 (справа
про соціальні гарантії громадян)
ухвалено Рішення № 6-рп/2007, відповідно
до якого, визнані такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), положення, зокрема,
п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік» № 489-V від
19.12.2006 року, а також рішенням
Конституційного Суду України №10-рп/2008
від 22.05.2008 року положення пункту 28
розділу ІІ «Внесення змін до деяких
законодавчих актів України» Закону
України «Про державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28.12.2007
року щодо внесення змін до Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» визнані такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Конституційний Суд України відзначив,
що положеннями Закону України про
Державний бюджет України не можуть
скасовуватися чи змінюватися обсяги
прав і обов'язків, пільг, компенсацій і
гарантій громадян, передбачених іншими
законами України, не можуть вноситися
зміни, зупинятися дія чинних законів
України, а також встановлюватися інше
(додаткове) правове регулювання
відносин, що є предметом інших законів
України.

Таким чином, з 09 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року до
22.07.2011 року спірні відносини
регулювалися відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» в редакції Закону, яка діяла до 01
січня 2007 року, відповідно до якої дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищується на 30%
мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 4 Прикінцевих положень ЗУ «Про
Державний бюджет України на 2013 рік»
встановлено, що у 2013 році норми і
положення, зокрема, статей 5 та 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Тобто, визначення порядку та розмірів
виплат указаним категоріям громадян на
2013 рік делеговано Кабінету Міністрів
України.

В 2013 році порядок та розмір виплат
«дітям війни» визначалися постановою
КМУ №1381 від 28.12.2011 року, якою визначено
розмір підвищення «дітям війни» 7%
прожиткового мінімуму, встановлено
законом для осіб, які втратили
працездатність.

Згідно ст..3 Бюджетного Кодексу України
бюджетний період для всіх бюджетів, що
складають бюджетну систему України,
становить один календарний рік, який
починається 1 січня кожного року і
закінчується 31 грудня того ж року.

Тобто положення п.4 Прикінцевих
положень ЗУ «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» діяли протягом
бюджетного року та закінчилися 31.12.2013
року.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» не встановлено
обмеження щодо виплат підвищення до
пенсії «дітям війни», не внесено змін
до ЗУ «Про соціальний захист дітей
війни», тому з 01.01.2014 року діють
положення ст.6 ЗУ «Про соціальний
захист дітей війни», відповідно до якої
дітям війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищується на 30%
мінімальної пенсії за віком.

Що стосується позовної вимоги про
зобов'язання відповідача нараховувати
і виплачувати позивачу щомісячне
підвищення до пенсії як дитині війни
згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
з 01 червня 2014 року без обмеження
будь-яким строком, колегія суддів
зазначає наступне.

Як визначено ч.1 ст.2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

За змістом вищевказаної статті
захисту підлягають права, свободи та
інтереси фізичної особи, які вже
порушені на момент звернення до суду за
їх захистом.

Разом з тим, виходячи зі змісту статті 5
Кодексу адміністративного судочинства
України, судом у конкретній справі
вирішується спір, предмет якого існує
на час розгляду справи. Отже,
зобов'язання, встановлені в
резолютивній частині рішення суду, не
можуть поширюватись на майбутнє. Таким
чином, неможливо зобов'язати
відповідача на майбутнє вчиняти певні
дії, оскільки відсутні факти порушення
пенсійних прав позивача в майбутньому.

Враховуючи вищезазначене, суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне та обґрунтоване
рішення.

Доводи апеляційних скарг не
спростовують висновків суду першої
інстанції щодо обґрунтованості
позовних вимог, не містять фактів
невірного застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
а тому колегія суддів не вбачає
підстав, визначених ст. 202 КАС України,
для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області ОСОБА_3 залишити
без задоволення, а постанову
Богунського районного суду м. Житомира
від "01" липня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
постановлення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
Л.В. Кузьменко

судді:
Л.О. Зарудяна

Т.В. Іваненко

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3
АДРЕСА_1,10012

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
м.Житомирі Житомирської області
вул.Перемоги,55,м.Житомир,10003

4-третій особі: - ,