Справа № 826/7893/14
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/7893/14

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 липня 2014 року 10:05 № 826/7893/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., за участю секретаря судового засідання Шевченко М.В, розглянувши адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Софіт-Люкс»

до

Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України

про

визнання дій протиправними, скасування рішення про коригування митної вартості товару

Товариство з обмеженою відповідальністю «Софіт-Люкс» (далі – позивач, ТОВ «Софіт-Люкс») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України (далі – відповідач, Київська міжрегіональна митниця Міндоходів у м. Києві), в якому просить: 1) визнати незаконними та протиправними дії відповідача при винесенні рішення про коригування митної вартості товарів №100250001/2014/000061/2 від 04.03.2014; 2) скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №№100250001/2014/000061/2 від 04.03.2014.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Київською міжрегіональною митницею Міністерства доходів і зборів України за результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, було безпідставно застосовано інший метод визначення митної вартості товарів, ніж заявлений позивачем та протиправно прийнято оскаржуване в даній справі рішення про коригування заявленої митної вартості товарів.

Представник відповідача проти позову заперечив з посиланням на правомірність рішення про коригування заявленої митної вартості товарів з огляду на те, що позивачем було надано до митного органу сумнівні документи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, встановив.

Митна вартість товару була задекларована позивачем із застосуванням першого методу визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну (за ціною договору).

В підтвердження митної вартості товару позивач надав митному органу наступні документи:

- картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами №100/2012/0002564 від 11/02/2014;

- CMR №0267 від 01/03/2014;

- Bill of lading №ZENNLAQB352314 від 07.01.2014;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № HB0351 від 07.02.2014;

- довідка про транспортні витрати №б/н від 04.03.2014;

- інвойс № EX13UA6271-4 від 26.12.2013;

- пакувальний лист № EX13UA6271-4 від 26.12.2013;

- додаткова угода № 11 від 19.07.2013;

- додаткова угода № 2 від 12.10.2011;

- зовнішньоекономічний договір № SEL11 від 17.03.2011;

- договір про перевезення № 08/01/2013 від 08.01.2013;

- договір про перевезення № 08/01/2014 від 08.01.2014;

- декларація про відповідність № UA.TR.036.D.010.0485-2013 від 01.02.2013;

- декларація про відповідність № UA.TR.036.D.010.0487-2013 від 01.02.2013;

- декларація про відповідність № UA.TR.036.D.010.0488-2013 від 01.02.2013;

- інформація про позитивні результати фіто санітарного контролю;

- інформація про позитивні результати радіологічного контролю;

- резервна позиція;

- декларація походження товару № EX13UA6271-4 від 26.12.2013;

Однак, органом митної служби електронним листом від 04.03.2014 витребувано від позивача додаткові документи.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Згідно з частиною першою статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини першої статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно із частиною першою статті 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до частини шостої статті 264 Митного кодексу України митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із приписами статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як вбачається з матеріалів справи, за наслідками подання позивачем митної декларації № 100250001/2014/008610 від 04.03.2014 Київською міжрегіональною митницею Міндоходів у м. Києві витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Софіт-Люкс» додаткові документи для підтвердження митної вартості ввезеного товару, зокрема:

- прейскуранти (прас-листи) виробника товару;

- копію МД країни відправлення;

- виписку з бухгалтерської документації;

- виписки про вартісні характеристики товару підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;

- інші документи для підтвердження заявленої митної вартості (за бажанням).

За результатами отримання повідомлення митниці про необхідність надання додаткових документів, позивачем, електронним повідомленням від 04.03.2014 № Р215621А-6Е71-404В-8ВВ8-3505023В0365, надано наступні документи: виписку з бухгалтерської документації від 04.03.2014, прайс-лист виробника та продавця товару, калькуляцію виробника, експертний висновок.

За наслідками подання позивачем зазначених документів, Київською міжрегіональною митницею Міндоходів у м. Києві було винесене рішення про коригування заявленої митної вартості товарів № 100250001/2014/000061/2 від 04.03.2014, яке обґрунтовано наступним: відповідно до поданих товариством документів, а саме : у наданому прайс-листі виробника «NINGBO JIANGBEI ELEX IMP.&EXP. CO., LTD» не зазначено одиницю виміру товару, термін дії, також зазначено асортимент та ціну товару, що стосується конкретної поставки. Крім того, відповідач посилається на той факт, що документи позивача містять розбіжності, так п.2.1 договору про транспортно-експедиторське обслуговування № 08/01/2014 від 08.01.2014, який надано до митного оформлення, передбачено, що виконавець організовує перевезення і здійснює ТЕО перевезень замовника за заявками, які декларант не надав.

В даному випадку суд звертає увагу на те, що надання додаткових документів є необхідним у разі потреби в підтвердженні задекларованої декларантом митної вартості товару за першим методом, викликаної обґрунтованими сумнівами митного органу в достовірності відомостей, які містяться в поданих до митного оформлення товару документах.

Посилання митного органу на відсутність заявок на перевезення, передбачених пунктом 2.1 договору про транспортно-експедиторське обслуговування № 08/01/2014 від 08.01.2014, суд до уваги не приймає, оскільки пунктом 8.5 даного договору передбачено, надання заявок за допомогою електронних засобів зв’язку, письмово або в усній формі, зазначення положення договору контролюючим органом до уваги не прийнято не перевірено, а факт подання усних заявок не спростовано.

Стосовно інформації, зазначеної в прайс-листі, суд зазначає, що вказаний документ містить в собі: назву компанії, що здійснює продаж товарів; моделі товару; вартість товару; країну виробництва; умови поставки товару тощо.

Додатково слід зазначити, що наданий відповідачу прайс-лист не містить жодного посилання на те, що він розповсюджується лише на позивача, а чинним законодавством не передбачений необхідний перелік інформації, яку повинен містити прайс-лист, з огляду на те, що жодна інформація, викладена в досліджуваному прайс-листі не суперечить його суті.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості товару, ніж заявлений декларантом у вантажній митній декларації № 100250001/2014/000061/2 від 04.03.2014.

За посиланням відповідача, Київською регіональною митницею при визначенні митної вартості товару в оскаржуваному позивачем рішенні було застосовано другорядний метод, а саме резервний метод у зв’язку із неможливості послідовного застосування попередніх методів визначення митної вартості, в тому числі другого та третього методів, в зв'язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні товари.

Відповідно до частини третьої статті 58 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2)системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

Суд звертає також увагу на те, що відповідачем не доведено неможливість застосування попередніх методів визначення митної вартості товарів.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що Київською регіональною митницею безпідставно та необґрунтовано застосовано резервний метод визначення митної вартості, а тому рішення про коригування митної вартості товарів від № 100250001/2014/000061/2 від 04.03.2014 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення позовної вимоги про визнати незаконними та протиправними дій відповідача при винесенні рішення про коригування митної вартості товарів № 100250001/2014/000061/2, адже позивач не вказує в позові, які саме дії відповідача, на його думку, є протиправними.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Софіт-люкс" задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення про корегування митної вартості № 100250001/2014/000061/2 від 04.03.2014 Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати в сумі 182,70 грн. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Софіт-люкс" за рахунок Державного бюджету України.

Покласти на відповідний підрозділ Державної казначейської служби України виконання постанови суду в частині стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.О. Арсірій