Справа № 352/1042/14-а
Суддя: Струтинський Р. Р.
Дата ухвалення: 2014-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 352/1042/14-а
Провадження № 2-а/352/57/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді
Струтинського Р.Р.,

секретаря
Бардюк-Кавецької Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Тисменицького
районного суду справу за позовом
ОСОБА_1 до Радчанської сільської ради
Тисменицького району
Івано-Франківської області про
визнання недійсним рішень Радчанської
сільської ради та зобов»язання вчинити
певні дії,-

в с т а н о в и в :

Позивач 06.05.2014 р. звернулася в суд з
позовом до Радчанської сільської ради
про визнання недійсними та скасувати
рішення сесії сільської ради від 07.11.2013
року «Про надання дозволу на складання
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості) щодо
земельної ділянки ОСОБА_1 та рішення
сесії сільської ради від 27.03.2014 року
«Про розгляд заяви ОСОБА_1 та
зобов'язання вчинити певні дії.

В судовому засіданні позивачка та її
представник заявлені вимоги
підтримали з підстав, які викладені в
позовній заяві, просять позов
задовольнити, визнати недійсними та
скасувати рішення сесії Радчанської
сільської ради від 07.11.2013 року «Про
надання дозволу на складання технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) щодо земельної
ділянки ОСОБА_1 та рішення сесії
сільської ради від 27.03.2014 року «Про
розгляд заяви ОСОБА_1» і зобов'язати
сільську раду прийняти рішення
відповідно до чинного законодавства,
яким надати дозвіл на складання
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості),
виділених для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд по
АДРЕСА_1 площею 0,16 га.

Відповідач голова - Радчанської
сільської ради - заявлений
адміністративний позов не визнав, суду
пояснив, що приймаючи 07.11.2013 року
рішення про надання дозволу на
складання технічної документації із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) щодо земельної ділянки
ОСОБА_1 та рішення сесії сільської ради
від 27.03.2014 року «Про розгляд заяви
ОСОБА_1.». Радчанська сільська рада
врахувала записи земельно-кадастрової
книги № 1 стор. 42, числиться 0,05 га, а
спірна земля 0,11 га є власністю
територіальної громади с. Радча, тому і
прийняла відповідні рішення в межах
своєї компетенції. З цих підстав
просить в позові відмовити.

В наступні судові засідання відповідач
не з'явився, від нього надійшла заява в
якій просить проводити розгляд справи
у його відсутності, позов не визнає,
просить відмовити у задоволені позову.

Суд, вивчивши матеріали справи,
заслухавши сторони, свідків, прийшов до
висновку, що позов підлягає до
задоволення із наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
згідно з свідоцтвом про право на
спадщину за законом від 27.08.13 позивачка
успадкувала від свого чоловіка ОСОБА_3
житловий цегляний будинок житловою
площею 34,7 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, де і зараз проживає,
свідоцтво про право на спадщину за
законом від 27.08.2013р.

Радчанська сільська рада рішенням
двадцять першої сесії від 07.11.2013 року
«Про надання дозволу на складання
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості)
ОСОБА_1» вирішила: Надати дозвіл гр.
ОСОБА_1 на складання технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості), загальною
площею - 0,05 га, виділених: для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд по АДРЕСА_1 площею -
0,05 га.

Земельна ділянка для будівництва і
обслуговування житлового будинку по
АДРЕСА_1 знаходилася в користуванні
чоловіка позивачки і не була ним
приватизована до дня смерті.

У довідці Радчанської сільської ради
від 22.11.2012 року №1912 зазначено, що за
померлим ОСОБА_3 згідно записів
земельно-кадастрової книги №1 стор.42,
ведення якої розпочато у 1993 році, по
матеріалах подвірної інвентаризації
1991-1993 років, числиться 0,05 га земельної
ділянки для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівельта споруд по
АДРЕСА_1.

Вказаний факт, що за позивачкою
числиться 0,05 га земельної ділянки не
відповідає дійсності, з врахуванням
наступного.

Згідно отриманого в архіві рішення
Радчанської сільської ради 10 сесії 1
скликання від 20.11.97 та додатку до
рішення "Про інвентаризацію і
затвердження змін на приватизацію"
ОСОБА_3 передано у приватну власність
земельну ділянку в розмірі 0,25 га.

Вказаний факт підтверджений також
наданим архівним відділом
Тисменицької РДА архівним витягом з
протоколу 9 сесії 1 скликання
Радчанської сільської ради від 05.08.1997
року, на якій вирішено: 1) Затвердити
заяви жителів села на проведення
приватизація станом на 05.08.97, згідно
додатку (список). 2) Розпочати
приватизацію згідно заяв. В списку під
№14 за ОСОБА_3 числиться 0,25 га. і 0,06 га.

Отже, питання про надання у приватну
власність земельну ділянку в розмірі
0,25 га та 0,06 га. підтверджено рішенням
Радчанської сільської ради 10 сесії 1
скликання від 20.11.1997 року, яке на даний
момент є чинним і ніким не
скасовувалось.

Так як за життя, чоловік позивачки
отримав 0,15 га план під будівництво по
АДРЕСА_2, сільська рада зобов'язана
надати земельну ділянку площею 0,16 га
для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд по АДРЕСА_1.

В рішенні від 07.11.2013 року відповідач
посилається на рішення Радчанської
сільської ради 10 сесії 1 скликання від
20.11.1997 року, однак виділяє земельну
ділянку площею 0,05 га, а не 0,16 га.

Відповідачем не приймалось рішення про
переведення спірної ділянки в запас
територіальної громади с. Радча, тому
посилання відповідача є безпідставні.

Окрім того, 27.03.2014 року Радчанська
сільська рада приймає рішення, яким
зобов'язує позивачку прибрати огорожу,
що встановлена за межами її ділянки
згідно матеріалів технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості), однак технічна
документація не відповідає розмірам
земельної ділянки та є не погоджена.

Крім того, в суді встановлено, що
огорожа встановлена ще за життя
чоловіка позивачки в межах норми, тобто
0,16 га, яка була йому виділена в
користування та якою користувалися
його члени сім»ї, а тому законодавство
в сфері землекористування не порушено.

Земельним кодексом 1991 р. було
передбачено розмір санітарно-захисної
зони річки 5 м. тому, будівлі споруджені
законно, які перейшли по спадщині
позивачу разом із земельною ділянкою
площею 0,16 га., яка має право на її
приватизацію.

Вказані обставини підтвердили
допитані в якості свідків ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, які ствердили, що чоловік
позивачки ОСОБА_3 1982 р. отримав план на
будівництво по АДРЕСА_1, та протягом
1982-1983 р.р. здійснював будівництво
будинку та господарських будівель,
земельною ділянкою користувались та
користуються в тих розмірах, що і була
раніше близько 0,16 га, за якою
здійснювали догляд, насаджували дерева
та кущі. Огорожа встановлена, ще за
життя ОСОБА_6 жодних претензій зі
сторони сільської ради не виникало.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. ст. 10, 12 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
сільська рада є органом місцевого
самоврядування, що представляє
відповідну територіальну громаду та
здійснює від її імені та в її інтересах
функції і повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Відповідно до положень ст.26 Закону «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
виключно на пленарних засіданнях
сільської ради вирішується відповідно
до закону питання регулювання
земельних відносин. Стаття 59 названого
Закону передбачає, що сільська рада в
межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно правил ст.12 ЗК України, до
повноважень сільської ради у галузі
земельних відносин на території села
належить розпорядження землями
територіальної громади.

Згідно ст. 121 ЗК України громадяни
України мають право на безоплатну
передачу їм земельних ділянок із
земель державної або комунальної
власності для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) у селах -не більше
0,25 га.

Порушенні права позивачки, підлягають
захисту способами, передбаченими ст. 152
Земельного кодексу України, з
обов'язковим дотриманням норм чинного
законодавства. Згідно вказаної статті
захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється,
зокрема, шляхом визнання прав, визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування, а також застосування
інших, передбачених законом способів, у
тому числі шляхом поновлення порушених
прав юридичних і фізичних осіб, що
виникають в результаті рішень, дій чи
бездіяльності органів або посадових
осіб місцевого самоврядування, в
судовому порядку, що передбачено п.2 ст.
77 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні».

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у постанові № 7 від 16.04.2004 року у
п.7, при оскаржуванні рішень органів
виконавчої влади чи органів місцевого
самоврядування з питань, віднесених до
їх компетенції (наприклад, про відмову
в передачі у власність чи продажу
земельної ділянки або розміщення
об'єкта, тощо), суд у разі задоволення
позову визнає рішення цих органів
недійсними і зобов'язує їх, залежно від
характеру спору, виконати певні дії на
захист порушеного права чи сам визнає
це право за позивачем.

Суд вважає, що при вирішенні питання
про надання дозволу на складання
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості) щодо
земельної ділянки ОСОБА_1 стосовно
спірної земельної ділянки не враховано
всі наявні обставини справи, хто і коли
та з якого часу користувався даною
земельною ділянкою, хто і коли
звертався із заявою про надання
земельної ділянки і т.д., є порушенням
принципу справедливості. Така позиція
щодо дій органів місцевого
самоврядування (збереження
справедливого балансу між інтересами
держави і громадянами) висловлена
зокрема в Рішенні Європейського Суду з
прав людини № 44277/98 від 24.07.2003 року.

В зв'язку з цим суд вважає, що
Радчанська сільська рада 07.11.2013 року
передчасно прийняла рішення «Про
надання дозволу на складання технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) щодо земельної
ділянки ОСОБА_1 щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості), загальною площею - 0,05 га,
виділених: для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд по
АДРЕСА_1 площею - 0,05 га., та рішення сесії
сільської ради від 27.03.2014 року «Про
розгляд заяви ОСОБА_1, і за вказаних
обставин слід визнати дані рішення
нечинними та зобов'язати Радчанську
сільську раду прийняти рішення
відповідно до чинного законодавства,
яким надати дозвіл ОСОБА_1 на складання
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості),
виділених для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд по
АДРЕСА_1 площею 0,16 га.

Таким чином, виходячи з заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України та матеріалів справи, суд
дійшов висновку про те, що позов слід
задовольнити повністю.

На підставі наведеного, відповідно до
ст.ст. 12, 19, 20, 118 ЗК України, керуючись
ст.ст. 158,160-163,167 КАС України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати недійсним та скасувати
рішення Радчанської сільської ради
двадцять першої сесії від 07.11.2013 року
«Про надання дозволу на складання
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості)
ОСОБА_1» та двадцять п»ятої сесії від
27.03.2014 року «Про розгляд заяви».

Зобов»язати Радчанську сільську
раду прийняти рішення, яким надати
дозвіл ОСОБА_1 на складання технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) загальною площею
0,16 га, виділеної для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд по
АДРЕСА_1

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. Апеляційна скарга
подається до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тисменицький районний суд
Івано-Франківської області.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч.3 ст. 160 КАС - з дня складення в
повному обсязі, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Якщо суб"єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених ч. 4
ст. 167 КАС, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п"ятиденного строку з
моменту отримання суб"єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Головуючий
Р.Р.Струтинський