Справа № 819/302/14-а
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2014р.
Справа № 876/4058/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді

Левицької Н.Г.,

судді

Яворського І.О.,

судді

Кухтея Р.В.,

за участю секретаря судового засідання

Саламахи О.І.,

за участю представників:

апелянта (відповідача-1 у справі):
ОСОБА_1,

апелянта (третьої особи у справі):
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідача-2 у справі: не
з'явився

позивача у справі:
ОСОБА_4,

представника позивача:
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові

апеляційні скарги Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Тернопільській області та
ОСОБА_2, м.Тернопіль

на постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від
13.03.2014р. у справі №819/302/14-а

за позовом ОСОБА_4, м.Тернопіль

до відповідача-1: Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Тернопільській області, м.Тернопіль

відповідача-2: Реєстраційної служби
Тернопільського міського управління
юстиції, м.Тернопіль

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: ОСОБА_2, м.Тернопіль

про визнання протиправними дій та
скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

14.02.2014р. позивач: ОСОБА_4 (надалі -
позивач) звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача-1: Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Тернопільській області, відповідача-2:
Реєстраційної служби Тернопільського
міського управління юстиції (надалі -
РС Тернопільського МУЮ), третя особа
без самостійних вимог на предмет спору
на стороні відповідача: ОСОБА_2, - про
визнання дій протиправними та
скасування рішень.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
ОСОБА_4 є власником гаража під літ. К, що
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, до
якого попереднім власником даного
гаража ОСОБА_2 самочинно здійснено
добудову станції технічного
обслуговування автомобілів (надалі -
СТО). Позивач зазначає, що добудовою СТО
порушено його право власності,
оскільки вона зароблена таким чином, що
належний йому гараж знаходиться у
середині СТО. Також над гаражем
самочинно збудовано ще два поверхи. На
думку позивача, Інспекцією ДАБК у
Тернопільській області всупереч
вимогам Порядку прийняття в
експлуатацію №95, було зареєстровано
декларацію про готовність об'єкта до
експлуатації за адресою: АДРЕСА_1 від
03.10.2013р. №ТП 46, без підпису
співвласника об'єкту та користувача
даної земельної ділянки. Також у звіті
про проведення технічного обстеження
будівельних конструкцій та інженерних
мереж об'єкта не вказано про наявність
гаража, належного ОСОБА_4, а відповідно,
поданні документи містять
недостовірні відомості та не
узгоджуються із даними, які зазначенні
в декларації. Позивач відмічає, що на
підставі ч.3 ст.7 Закону України "Про
оренду землі" до нього, як особи, котрій
перейшло право власності на гараж, що
розташований на орендованій земельній
ділянці, перейшло право оренди на цю
земельну ділянку та припинено договір
оренди земельної ділянки в частині
оренди попереднім орендарем земельної
ділянки, на якій розташований гараж.
Вказане, на думку позивача, є підставою
для скасування реєстрації декларації
про готовність об'єкта до експлуатації
та скасування державної реєстрації
права власності на вищевказану будівлю
СТО.

За наслідками розгляду справи
Тернопільський окружний
адміністративний суд позов задоволив
частково. Суд виходив з того, що при
реєстрації декларації було допущено
порушення п.3.4 наказу Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України від 19.03.2013р. №95 "Про
затвердження Порядку прийняття в
експлуатацію індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них,
громадських будинків та будівель і
споруд сільськогосподарського
призначення I та II категорій
складності, які збудовані без дозволу
на виконання будівельних робіт, і
проведення технічного обстеження їх
будівельних конструкцій та інженерних
мереж" (надалі - Порядок). Також, як
наслідок, рішення суду про
незаконність реєстрації декларації
повинні бути скасовані рішення, які
прийняті на підставі цієї декларації,
зокрема рішення про державну
реєстрацію права власності.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Тернопільській області та ОСОБА_2
оскаржили її в апеляційному порядку. В
своїй апеляційній скарзі Інспекція
покликається на те, що ОСОБА_2 було
надіслано на реєстрацію належний пакет
документів, що визначені Порядком як
підстава такої реєстрації. Вважає, що в
даному випадку були відсутні
передбачені п.3.5 Порядку підстави для
повернення декларації, а відтак
відповідач-1: діяв правомірно та в межах
своїх повноважень. В своїй апеляційній
скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що
відповідачем-1 не було допущено жодних
порушень чинного законодавства,
зокрема Порядку, а тому в суду першої
інстанції були відсутні будь-які
підстави визнавати рішення
відповідачів неправомірними. Також
апелянт зазначає, що діями Інспекції та
РС Тернопільського МУЮ не було
порушено чи обмежено жодних прав чи
охоронюваних законом інтересів
позивача, а відтак він не може бути
суб'єктом звернення до суду за
захистом. Апелянти просять постанову
суду першої інстанції скасувати та
прийняти нову, якою у задоволенні
позовних вимог відмовити.

30.07.2014р. на адресу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від ОСОБА_4 надійшло заперечення на
апеляційну скаргу, у якому позивач у
справі зазначив, що суд першої
інстанції правомірно скасував рішення
державного реєстратора реєстраційної
служби Тернопільського міського
управління юстиції Тернопільської
області №7988722 від 15.11.2013р., просив
апеляційні скарги залишити без
задоволення, постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 13.03.2014р. у
справі №819/302/14-а залишити без змін.

У судове засідання Львівського
апеляційного адміністративного суду
11.08.2014р. з'явився представник апелянта
(відповідача-1 у справі): ОСОБА_1, апелянт
(третя особа у справі): ОСОБА_2 та його
представник ОСОБА_3, які доводи,
викладені в апеляційних скаргах,
підтримали повному обсязі, просили
апеляційні скарги задоволити,
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 13.03.2014р.
скасувати та прийняти нову, якою у
задоволенні позовних вимог позивача
відмовити.

Позивач у справі: ОСОБА_4 та його
представник ОСОБА_5 у судовому
засіданні проти доводів апеляційних
скарг заперечили, підтримали доводи,
викладені у запереченні на апеляційну
скаргу, зазначили, що рішення суду
першої інстанції є законним та
обґрунтованим, просили апеляційні
скарги залишити без задоволення,
оскаржуване рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у
справі, пояснення учасників судового
розгляду, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційних
скарг та заперечення на апеляційну
скаргу у їх сукупності, колегія суддів
приходить до переконання, що
апеляційні скарги підлягають до
задоволення, з огляду на наступне:

Судом встановлено та з матеріалів
справи вбачається, що згідно свідоцтва
від 04.12.2012р. серія ВТА 347957, виданого
приватним нотаріусом Тернопільського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
за реєстром № 6105, ОСОБА_4 є власником
гаража під літ. К, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1.

Як слідує з матеріалів справи, третьою
особою - ОСОБА_2 02.10.2013р. подано до
Інспекції заяву про прийняття в
експлуатацію об'єкта станції
технічного обслуговування автомобілів
за адресою: АДРЕСА_1. До вказаної заяви
ОСОБА_2 додано, зокрема, заповнена
декларація, звіт про проведення
технічного обстеження будівельних
конструкцій та інженерних мереж
об'єкта з висновком про їх
відповідність вимогам надійності і
безпечної експлуатації, засвідчені
копії договору оренди землі від 10.07.2009р.
на земельну ділянку площею 0,0228га.,
копія технічного паспорта на будівлю
СТО.

На підставі поданих документів 03.10.2013р.
Інспекцією зареєстровано декларацію
про готовність об'єкта до експлуатації
станції технічного обслуговування
автомобілів по АДРЕСА_1, за №ТП 46.

Разом з тим на підставі заяви про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень від 09.11.2013р. та документів:
технічний паспорт №0000151, копія витягу з
ДЗК про земельну ділянку серія
№2013, договір оренди землі від
10.07.2009р. з додатком до договору від
10.01.2011р., розпорядження щодо присвоєння
адресного номера №135, декларації про
готовність об'єкта до експлуатації від
03.10.2013р. №ТП 46, копії паспорта
громадянина України, квитанцій про
сплату державного мита та за надання
витягу з Державного реєстру прав,
державним реєстратором на нерухоме
майно 15.11.2013р. було сформоване рішення
про державну реєстрацію прав та
обтяжень №7988722 (а.с.115) на підставі п.3. ч.1
ст.15 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень".

Також державним реєстратором 15.11.2013р.
проведено державну реєстрацію права
власності на будівлю СТО та видано
свідоцтво про право власності №12870326 на
будівлю станції технічного
обслуговування автомобілів, адреса
об'єкта: АДРЕСА_2, загальна площа:
354,3кв.м. на власника ОСОБА_2.

Проаналізувавши матеріали справи та
доводи суду першої інстанції, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
при прийнятті оскаржуваного рішення
судом не було встановлено та не надано
належної правової оцінки, а також
обгрунтованих висновків того, які
конкретно права та охоронювані законом
інтереси позивача було порушено
внаслідок здійснення державної
реєстрації права власності на спірне
нерухоме майно.

Так, інформаційним листом Вищого
адміністративного суду України від
01.06.2010р. у №781/11/13-10 "Щодо застосування
окремих норм матеріального права під
час розгляду адміністративних справ"
передбачено, що звернення до суду з
позовом особи, якій не належить право
вимоги (неналежний позивач), є
підставою для відмови у задоволенні
такого позову, оскільки права, свободи
чи інтереси цієї особи у сфері
публічно-правових відносин не
порушено.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій, на основі законодавства, в
тому числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно із вимогами ч.1 ст.6 Кодексу
адміністративного судочинства
України, право на судовий захист має
особа, яка вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

За загальним правилом, позов має
пред'являтися до суду належним
позивачем, тобто особою, яка має право
вимоги за позовом, оскільки саме її
права, свободи та інтереси порушені,
оспорюються або невизнані. Це обов'язок
позивача бути належним суб'єктом
адміністративних процесуальних
відносин.

Слід врахувати, що реєстрація
декларації та оскаржуване рішення
державного реєстратора є актом
індивідуальної дії, який породжує
права і обов'язки тільки для того
суб'єкта, якому його адресовано.

Проте, вказані правовідносини не мають
відношення до позивача, який жодним
чином не заявляє своїх майнових прав на
спірне майно, яка знаходиться у
власності ОСОБА_2, чого, в свою чергу,
судом першої інстанції враховано не
було.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
державну реєстрацію права власності
позивача на приміщення гаража під
літерою К за адресою: АДРЕСА_1, було
проведено 10.12.2012р. Цього ж дня позивачу
було виготовлено технічний паспорт на
даний гараж. В даному технічному
паспорті також зображено повністю
приміщення станції технічного
обслуговування. Відтак, позивачу на
момент набуття права власності на
гараж було відомо, що такий знаходиться
в приміщенні СТО, таким чином, позивач
придбавав саме такий гараж. Сам факт
вчинення певних реєстраційних дій
власником СТО не впливає на обсяг права
та обов'язків позивача, які він набув
при купівлі гаража, а відтак така особа
не є належним позивачем.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.198 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право скасувати її та
прийняти нову постанову.

З огляду на викладене, оскільки
постанова суду першої інстанції
винесена з порушенням норм права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, то апеляційні скарги
підлягають до задоволення, оскаржувану
постанову слід скасувати та прийняти
нову постанову, якою в задоволенні
позову відмовити повністю.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196,
198, 202, 205, 207, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Тернопільській області та
ОСОБА_2, м.Тернопіль на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 13.03.2014р. у
справі №819/302/14-а за позовом ОСОБА_4,
м.Тернопіль до відповідача-1: Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Тернопільській області,
м.Тернопіль, відповідача-2:
Реєстраційної служби Тернопільського
міського управління юстиції,
м.Тернопіль, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: ОСОБА_2,
м.Тернопіль, про визнання
протиправними дій та скасування
рішень, - задоволити.

2. Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 13.03.2014р. у
справі №819/302/14-а за позовом ОСОБА_4,
м.Тернопіль до відповідача-1: Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Тернопільській області,
м.Тернопіль, відповідача-2:
Реєстраційної служби Тернопільського
міського управління юстиції,
м.Тернопіль, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: ОСОБА_2,
м.Тернопіль, про визнання
протиправними дій та скасування
рішень, - скасувати та прийняти нову,
якою у задоволенні позовних вимог
позивача відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення.

Касаційна скарга подається
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення
подається протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції, а
у разі складення постанови в повному
обсязі відповідно до статті 160 КАС
України, з дня складення постанови в
повному обсязі.

Головуючий суддя
Н.Г.
Левицька

Суддя
І.О.
Яворський

Суддя
Р.В.
Кухтей

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 15.08.2014р.