Справа № 2а-1670/1178/11
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/45460/11

№ К/9991/45460/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача:Усенко Є.А.,суддів:
Рибченка А.О., Сіроша М.В., розглянувши
у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Полтаві

на постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 05.07.2011

у справі № 2а-1670/1178/11 Полтавского
окружного адміністративного суду

за позовом ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у м.
Полтаві

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Полтавского окружного
адміністративного суду від 25.02.2011 у
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 05.07.2011
постанову суду першої інстанції
скасовано, позов задоволено: скасовано
податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.
Полтаві від 06.12.2010 № 7781/17-532.

У касаційній скарзі ДПІ у м. Полтаві
просить скасувати постанову суду
апеляційної інстанції, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, та залишити в
силі постанову суду першої інстанції.

Позивач не скористався своїм
процесуальним правом надання
заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для донарахування
податкових зобов`язань з податку з
доходів фізичних осіб у сумі 1509,60 грн.
згідно з податковим
повідомленням-рішенням від 06.12.2010 №
7781/17-532 з приводу правомірності якого
виник спір, стали висновки податкового
органу, викладені в акті від 27.10.2010 №
7/17-519, про порушення позивачем норм
підпункту 4.2.6 пункту 4.2 ст.4, підпункту
8.2.1 пункту 8.2 ст.8, пункту 12.1 ст.12 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» (Закон № 889-IV), а саме:
заниження податкових зобов`язань з
податку з доходів фізичних осіб на 1509,60
грн. з огляду на декларування доходу,
отриманого від продажу автомобіля, на
рівні ціни договору, а не ціни,
визначеної у звіті про незалежну
експертну оцінку.

У судовому процесі встановлено, що на
підставі біржового контракту
купівлі-продажу транспортного засобу
від 30.12.2008, укладеного на Товарній біржі
в м. Полтаві, позивач здійснив продаж
автомобіля марки «Ford Escort», 1989 року
випуску за ціною 100,00 грн. З вказаного
доходу позивач сплатив податок у сумі
15,00 грн., тоді як відповідно до звіту про
незалежну експертну оцінку автомобіля
від 30.12.2008 вартість цього автомобіля
становить 10164,00 грн.

Відповідно до пункту 1.2 ст.1 Закону №
889-IV дохід - сума будь-яких коштів,
вартість матеріального і
нематеріального майна, інших активів,
що мають вартість, у тому числі цінних
паперів або деривативів, одержаних
платником податку у власність або
нарахованих на його користь, чи набутих
незаконним шляхом у випадках,
визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2
статті 4 цього Закону, протягом
відповідного звітного податкового
періоду з різних джерел як на території
України, так і за її межами.

Пунктом 12.1 ст. 12 Закону № 889-IV визначено,
що дохід платника податку від продажу
об'єкта рухомого майна протягом
звітного податкового року
оподатковується за ставкою,
встановленою пунктом 7.1 статті 7 цього
Закону.

Як виняток із пункту 12.1 цієї статті при
продажу одного з об'єктів рухомого
майна у вигляді легкового автомобіля,
мотоцикла, моторолера або моторного
(парусного) човна не частіше одного
разу протягом звітного податкового
року доходи продавця від зазначених
операцій оподатковуються за ставкою в
розмірі 1 відсотка від вартості такого
об'єкта рухомого майна за умови сплати
(перерахування) ним суми державного
мита до бюджету або суми плати
нотаріусу за нотаріальне посвідчення
відповідного договору до такого
посвідчення (пункт 12.2 цієї статті).

Застосувавши вищенаведені правові
норми, суд апеляційної інстанції
зробив правильний висновок, що Законом
№ 889-IV не передбачено визначення
оподатковуваного доходу від продажу
рухомого майна за звичайними цінами.

При цьому, в судовому процесі не було
встановлено і факту здійснення
позивачем продажу рухомого майна
більше, ніж один раз протягом звітного
періоду, що є підставою для
застосування ставки, визначеної
пунктом 7.1 статті 7 цього Закону (15 %).
Отже, апеляційний суд, на відміну від
суду першої інстанції, зробив
правильний висновок, що податковим
органом, у силу норми частини 2 ст. 72 КАС
України, не було доведено
правомірності донарахування позивачу
податкових зобов`язань у сумі 1509,60 грн.

Нормою пункту «е» підпункту 4.2.9 пункту
4.2 ст.4 Закону № 889-IV встановлено, що до
оподатковуваного доходу включається
дохід, отриманий платником податку від
його працедавця як додаткове благо (за
винятками, передбаченими пунктом 4.3
цієї статті), а саме у вигляді вартості
безоплатно отриманих товарів (робіт,
послуг), а також суми знижки з ціни
(вартості) товарів (послуг), що
перевищує звичайну, розраховану за
правилами визначення звичайних цін (у
розмірі такої знижки), крім випадків,
передбачених пунктом 4.3 цієї статті.

Якщо додаткові блага надаються особою,
що не є працедавцем платника податку,
чи особою, яка діє від імені або за
дорученням такого працедавця, то такі
доходи прирівнюються з метою
оподаткування до подарунків з їх
відповідним оподаткуванням (абзац
десятий підпункту 4.2.9 пункту 4.2 ст. 4
Закону № 889-IV).

За змістом наведених норм дохід у
вигляді знижки з ціни (вартості) товару,
що перевищує звичайну, розраховану за
правилами визначення звичайних цін, в
разі придбання автомобіля за ціною, що
не відповідає його звичайній ціні, є
оподатковуваним доходом покупця
автомобіля як додаткове благо,
отримане від продавця.

Аналогія ж закону в публічному праві
допустима лише стосовно процедурних
відносин.

До 1 січня 2011 року (дата набрання
чинності Податковим кодексом України)
вітчизняне законодавство не містило
норми, яка б встановлювала визначення
оподатковуваного доходу від продажу
нерухомого майна за звичайними цінами.
Це питання було врегульоване нормою
абзацу третього пункту 173.1 ст. 173
Податкового кодексу України.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
країни, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Полтаві залишити без
задоволення, а постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 05.07.2011 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
А.О. Рибченко М.В. Сірош