Справа № 2270/13318/11
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" серпня 2014 р. м. Київ
К/9991/61162/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А., Смоковича М.І., Стрелець
Т.Г., при секретарі: Головко О.В., за
участю: прокурора представника
позивача Клюге Л.М., Дубовецького Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу відкритого
акціонерного товариства «Хмельницьке
виробниче
сільськогосподарсько-рибоводне
підприємство» на постанову
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 11 вересня
2012 року у справі за позовом відкритого
акціонерного товариства «Хмельницьке
виробниче
сільськогосподарсько-рибоводне
підприємство» до Старосинявської
районної державної адміністрації
Хмельницької області, третя особа:
державне підприємство
«Селекційно-генетичний центр по
рибництву «Поділля», за участю
прокуратури м. Хмельницького, про
визнання незаконним та скасування
розпоряджень, - в с т а н о в и л
а:Відкрите акціонерне товариство
«Хмельницьке виробниче
сільськогосподарсько-рибоводне
підприємство» звернулось до суду з
позовом до Старосинявської районної
державної адміністрації Хмельницької
області, третя особа: державне
підприємство «Селекційно-генетичний
центр по рибництву «Поділля», за участю
прокуратури м. Хмельницького, про
визнання незаконним та скасування
розпоряджень.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 09 липня 2012
року позов задоволено.

Визнано незаконними та скасовано
розпорядження голови Старосинявської
районної державної адміністрації
№197/2011-р від 14 червня 2011 року «Про
надання дозволу на розроблення
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок», №283/2011-р

від 16 серпня 2011 року «Про внесення змін
та доповнень до розпорядження голови
адміністрації від 14 червня 2011 року
№197/2011-р», №82/2012-р від 20 березня 2012 року
«Про погодження технічних
документацій із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право користування земельними
ділянками водного фонду».

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 11 вересня
2012 року постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 09
липня 2012 року скасовано та
постановлено нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим у
справі рішенням апеляційного суду,
відкрите акціонерне товариство
«Хмельницьке виробниче
сільськогосподарсько-рибоводне
підприємство» звернулось до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій посилається
на неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню за таких
підстав.

Судами встановлено, що підставі наказу
Фонду державного майна України

від 08 грудня 1998 року № 833 Хмельницький
державний виробничий обласний
рибокомбінат перетворено у відкрите
акціонерне товариство «Хмельницьке
виробниче
сільськогосподарсько-рибоводне
підприємство».

Позивач є правонаступником
Хмельницького державного виробничого
обласного рибокомбінату, до якого
перейшли усі майнові права та
обов'язки, зокрема, земельні ділянки
водного фонду, що розташовані в
Хмельницькій області, якими він
користується на підставі відповідних
державних актів на право постійного
користування землею для здійснення
своєї рибогосподарської діяльності.

Розпорядженнями голови
Старосинявської районної державної
адміністрації Хмельницької області
від 22 червня 2006 року №133/2006-р, від 27
червня 2007 року №165/2007-р,

від 27 червня 2007 року №166/2007-р, від 27
червня 2007 року №167/2007-р позивачу надано
дозвіл на розроблення технічної
документації, що посвідчує право
користування земельними ділянками
водного фонду.

При цьому щодо цих самих земельних
ділянок розпорядженням голови
Старосинявської районної державної
адміністрації Хмельницької області
від 14 червня 2011 року №197/2011-р надано
дозвіл Державному підприємству
«Селекційно-генетичний центр по
рибництву «Поділля» на розробку
проектів землеустрою для передачі в
оренду земель водного фонду за межами
населених пунктів на території
Новосинявської, Пилявської,
Пилявківської сільських рад в таких
розмірах: Новосинявська сільська рада -
258,26 га, Пилявська сільська рада - 50,19 га,
Пилявківська сільська рада - 200,09 га».

Розпорядженням голови Старосинявської
районної державної адміністрації
Хмельницької області від 16 серпня 2011
року №283/2011-р внесено зміни та
доповнення до розпорядження голови
адміністрації від 14 червня 2011 року
№197/2011-р, а саме: в назві розпорядження
після слів

«Про надання дозволу на» слова
«розроблення проектів землеустрою
щодо відведення земельних ділянок»
замінено на «виготовлення технічної
документації»; в пунктах 1, 2 слова
«проектів, проекти землеустрою»
замінено на «виготовлення технічної,
технічну документації, документацію».

Розпорядженням голови Старосинявської
районної державної адміністрації
Хмельницької області від 20 березня 2012
року №82/2012-р погоджено технічні
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право користування земельними
ділянками водного фонду Державного
підприємства «Селекційно-генетичний
центр по рибництву «Поділля» за межами
населених пунктів на територіях
Новосинявської сільської ради - 193,6364
га, Пилявської сільської ради - 125,99 га,
Пилявківської сільської ради - 240,3723 га
для рибогосподарських потреб.

Вважаючи такі рішення відповідача
протиправними, позивач звернувся до
суду з цим позовом.

Положеннями статті 19 Конституції
України визначено, що органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до статті 59 Господарського
кодексу України припинення діяльності
суб'єкта господарювання здійснюється
шляхом його реорганізації (злиття,
приєднання, поділу, перетворення) або
ліквідації - за рішенням власника
(власників) чи уповноважених ним
органів, за рішенням інших осіб -
засновників суб'єкта господарювання чи
їх правонаступників, а у випадках,
передбачених законами, - за рішенням
суду.

У разі перетворення одного суб'єкта
господарювання в інший до
новоутвореного суб'єкта
господарювання переходять усі майнові
права і обов'язки попереднього суб'єкта
господарювання.

Положеннями статті 108 Цивільного
кодексу України визначено, що
перетворенням юридичної особи є зміна
її організаційно-правової форми. У
разі перетворення до нової юридичної
особи переходять усе майно, усі права
та обов'язки попередньої юридичної
особи.

Згідно зі статтею 92 Земельного кодексу
України право постійного користування
земельною ділянкою - це право володіння
і користування земельною ділянкою, яка
перебуває у державній або комунальній
власності, без встановлення строку.

Права постійного користування
земельною ділянкою із земель державної
та комунальної власності набувають,
зокрема, підприємства, установи та
організації, що належать до державної
та комунальної власності.

При цьому відповідно до пункту 6
Розділу Х Перехідних положень
Земельного кодексу України громадяни
та юридичні особи, які мають у
постійному користуванні земельні
ділянки, але за цим Кодексом не можуть
мати їх на такому праві, повинні до 1
січня 2008 року переоформити у
встановленому порядку право власності
або право оренди на них.

Проте, рішенням Конституційного Суду
України № 5-рп/2005 від 22 вересня 2005 року
вищевказаний пункт Перехідних
положень Земельного кодексу України
визнано неконституційним.

Крім того, положеннями частини 5 статті
116 Земельного кодексу України
визначено, що земельні ділянки, які
перебувають у власності чи
користуванні громадян або юридичних
осіб, передаються у власність чи
користування за рішенням органів
виконавчої влади чи органів місцевого
самоврядування лише після припинення
права власності чи користування ними в
порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 141 Земельного
кодексу України підставами припинення
права користування земельною ділянкою
є: добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою;
вилучення земельної ділянки у
випадках, передбачених цим Кодексом;
припинення діяльності релігійних
організацій, державних чи комунальних
підприємств, установ та організацій;
використання земельної ділянки
способами, які суперечать екологічним
вимогам; використання земельної
ділянки не за цільовим призначенням;
систематична несплата земельного
податку або орендної плати; набуття
іншою особою права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, які
розташовані на земельній ділянці;
використання земельної ділянки у
спосіб, що суперечить вимогам охорони
культурної спадщини.

Згідно зі статтею 126 Земельного кодексу
України (в редакції на час оформлення
позивачем Державних актів на право
постійного користування землею) право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом, право
постійного користування земельною
ділянкою посвідчується державним
актом на право постійного користування
земельною ділянкою, право оренди
земельної ділянки посвідчується
договором оренди землі, зареєстрованим
відповідно до закону.

Отже, передача земельної ділянки в
користування іншої особи, зокрема і у
випадку передачі землі, яка перебувала
на праві постійного користування у
іншої особи та яка відповідно до нових
норм законодавства не має право
користуватися земельною ділянкою за
таким титулом, здійснюється лише у
випадку припинення права власності чи
користування у встановленому законом
порядку.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що право постійного
користування спірними земельними
ділянками належить позивачу на
підставі відповідних Державних актів
та у встановленому законом порядку
припинено не було.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
розпорядження голови Старосинявської
районної державної адміністрації від 14
червня 2011 року №197/2011-р

«Про надання дозволу на розроблення
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок», від 16 серпня 2011
року №283/2011-р «Про внесення змін та
доповнень до розпорядження голови
адміністрації від 14 червня 2011 року
№197/2011-р», від 20 березня 2012 року №82/2012-р

«Про погодження технічних
документацій із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право користування земельними
ділянками водного фонду» є
протиправними та прийняті всупереч
вимогам чинного законодавства.

А суд апеляційної інстанції, дійшов
помилкового висновку про
правомірність дій відповідача, а
відтак - безпідставно скасував рішення
суду першої інстанції.

Відповідно до статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню, а
постанова апеляційного суду -
скасуванню, із залишенням в силі
рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 221, 226, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відкритого
акціонерного товариства «Хмельницьке
виробниче
сільськогосподарсько-рибоводне
підприємство» задовольнити.

Постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 11 вересня
2012 року у справі - скасувати.

Постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 09 липня 2012
року у справі за позовом відкритого
акціонерного товариства «Хмельницьке
виробниче
сільськогосподарсько-рибоводне
підприємство» до Старосинявської
районної державної адміністрації
Хмельницької області, третя особа:
державне підприємство
«Селекційно-генетичний центр по
рибництву «Поділля», за участю
прокуратури м. Хмельницького, про
визнання незаконним та скасування
розпоряджень - залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може
бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: