Справа № 538/250/14-а
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2014-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2014 р.Справа № 538/250/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Водолажської Н.С. , Філатова Ю.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 на
постанову Чорнухинського районного
суду Полтавської області від 09.07.2014р. по
справі № 538/250/14-а

за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21

до Лохвицької міської ради
Полтавської області треті особи
Комунальне підприємство "Лохвиця",
Фізична особа-підприємець ОСОБА_22,
Відділ Держкомзему у Лохвицькому
районі Полтавської області

про визнання протиправним та
скасування рішень, зобов'язання
вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, звернулись до суду із
адміністративним позовом до
Лохвицької міської ради Лохвицького
району Полтавської області, треті
особи Комунальне підприємство
"Лохвиця", Фізична особа-підприємець
ОСОБА_22, Відділ Держкомзему у
Лохвицькому районі Полтавської
області, в якому, з урахуванням поданих
уточнень, просили:

- визнати нечинним та скасувати рішення
Виконкому Лохвицької міської ради
Лохвицького району Полтавської
області № 123 від 14.08.2013р. «Про
облаштування автостоянок та проїздів»
в частині дії п. 1 де значиться:
«Облаштувати під'їзд до магазину
«Абсолют» з боку вул. Пушкіна згідно
викопіювання земельної ділянки
(додаток 1), в якому передбачено
вилучення частина прибудинкової
території в м. Лохвиця, вул. Леніна, 28», в
розмірах 3м. х 50м. а всього площею 150,0
кв.м.;

- визнати нечинним та скасувати рішення
39-ої сесії 6-го скликання Лохвицької
міської ради Лохвицького району
Полтавської області № 19 від 10.09.2013р.
«Про затвердження технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельних ділянок в
натурі (на місцевості), що посвідчує КП
«Лохвиця» право постійного
користування земельними ділянками,
зокрема зазначена в додатку до рішення
за порядковим № 3 для будівництва і
обслуговування багатоквартирного
житлового будинку в м.Лохвиця, вул.
Леніна, 28, в розмірах площею 0,1903 га.;

- зобов'язати Лохвицьку міську раду
Лохвицького району Полтавської
області відновити порядок постійного
користування прибудинковою земельною
ділянкою стосовно встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) в розмірі 2 360 кв. м., що
посвідчує право власності
Територіальної громади міста Лохвиці в
особі Лохвицької міської ради на
земельну ділянку по вул. Леніна, 28, м.
Лохвиця, Полтавської обл. шляхом
розроблення нової землевпорядної
документації та подання державним
реєстраційним службам клопотань про
скасування попередніх реєстраційних
дій учинених на підставі визнаного
нечинним рішення № 19, від 10.09.2013р. 39-ої
сесії 6-го скликання Лохвицької міської
ради.

В обґрунтування позовних вимог
вказують, що спірне рішення Лохвицької
міської ради Лохвицького району
Полтавської області № 19 від 10.09.2013р.,
яким затверджено технічну
документацію із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки (на
місцевості), що посвідчує КП «Лохвиця»
право постійного користування
земельною ділянкою, площею 0,1903 га для
будівництва та обслуговування
багатоквартирного житлового будинку
по вул. Леніна, 28, м. Лохвиця,
Полтавської обл. є незаконним, оскільки
воно ґрунтується на підставі технічної
документації, виготовленої до внесення
змін до законодавства, що врегульовує
питання землеустрою, а КП «Лохвиця» не
має право на постійне користування
спірною земельною ділянкою, так як
багатоквартирний будинок на його
балансі не знаходиться, ніякого
управління будинком не здійснює, а лише
надає на платній основі комунальні
послуги. Крім того, позивачами не
надавалась згода на виділення
земельної ділянки з їх прибудинкової
території.

Також зазначили, що оскаржуване
рішення Виконкому Лохвицької міської
ради Лохвицького району Полтавської
області № 123 від 14 серпня 2013р. «Про
облаштування автостоянок та проїздів»
є також незаконним, оскільки при його
прийнятті виконавчий комітет
перевищив свої повноваження і прийняв
таке рішення поза межами своєї
компетенції. Крім того, облаштування
вказаного у ньому проїзду
автотранспорту призводить до
загазованості та забруднення
прибудинкової території.

Постановою Чорнухинського районного
суду Полтавської області від 09.07.2014
року в задоволенні адміністративного
позову було відмовлено.

Позивачі, не погодившись із судовим
рішенням, подали апеляційну скаргу, в
якій просять скасувати постанову
Чорнухинського районного суду
Полтавської області від 09.07.2014 року та
прийняти нове рішення, яким визнати
недійсним (не правочинним) рішення
Виконкому Лохвицької міської ради
Лохвицького району Полтавської
області № 123 від 14 серпня 2013р. «Про
облаштування автостоянок та проїздів»
як суб'єкта владних повноважень в
частині дії п. 1 де значиться:
«Облаштувати під'їзд до магазину
«Абсолют» з боку вул. Пушкіна згідно
викопіювання земельної ділянки
(додаток 1), в якому передбачено
вилучення частина прибудинкової
території в м. Лохвиця, вул. Леніна, 28», в
розмірах 3м. х 50м. а всього площею 150,0
кв.м.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, позивачі посилаються на
прийняття оскаржуваної постанови з
порушенням норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Вказують, що відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
дійшов до неправомірного висновку про
законність та обґрунтованість рішення
Виконкому Лохвицької міської ради
Лохвицького району Полтавської
області № 123 від 14 серпня 2013р. «Про
облаштування автостоянок та проїздів»
в частині, що є предметом оскарження.
Зазначили, що оскаржуване рішення було
прийнято виконавчим комітетом з
порушенням вимог діючого
законодавства та з перевищенням
наданих повноважень.

Відповідач надав письмові заперечення
на апеляційну скаргу, в яких,
посилаючись на обґрунтованість та
об'єктивність рішення суду, просить
залишити його без змін, а апеляційну
скаргу - без задоволення.

Представники сторін у судове засідання
апеляційної інстанції не з'явилися, про
дату, час та місце апеляційного
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Позивачі, відповідач та треті особи - КП
"Лохвиця", Відділ Держемагенства у
Лохвицькому районі, просили розглянути
справу без їх участі.

Колегія суддів на підставі п.2 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними в
справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час апеляційного
розгляду, що позивачі є власниками
квартир у багатоквартирному будинку по
вул. Леніна, 28, м.Лохвиця, які
приватизовані згідно з Законом України
«Про приватизацію державного
житлового фонду».

Рішенням Лохвицької міської ради №5
від 27.03.2012р. надано землевпорядним
організаціям дозвіл на розробку
технічної документації із землеустрою
щодо посвідчення КП «Лохвиця» права
постійного користування земельними
ділянками під об'єктами комунального
господарства міста для виробництва та
надання комунальних послуг.

В додатку до цього рішення зазначена
орієнтовна площа земельної ділянки по
вул. Леніна, 28, м.Лохвиця, розмір якої
складає 5000 кв. м.

На виконання зазначеного рішення
Лохвицької міської ради ТОВ «С.І.» був
розроблений проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
постійне користування комунальному
підприємству «Лохвиця», цільове
призначення - для будівництва та
обслуговування багатоквартирного
житлового будинку.

10.09.2013 року рішенням Лохвицької міської
ради № 19 затверджено технічну
документацію із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки (на
місцевості), що посвідчує КП «Лохвиця»
право постійного користування
земельною ділянкою, погодженого
відділом Держземагенства у
Лохвицькому районі Полтавської
області, площею 0,1903 га для будівництва
та обслуговування багатоквартирного
житлового будинку по вул. Леніна, 28,
м.Лохвиця.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог в частині
скасування вищевказаного рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки позивачі не набули у
встановленому законом порядку права
власності чи користування
прибудинковою територією (власником
спірної ділянки є територіальна
громада м.Лохвиця), то вказаним
рішенням не порушено їх прав та
законних інтересів. Крім того, суд
також дійшов висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
позовних вимог в частині зобов'язання
Лохвицької міської ради відновити
порядок постійного користування
прибудинковою земельною ділянкою в
розмірі 2630 кв. м. шляхом визначенням меж
і земельної прибудинкової ділянки в
натурі (на місцевості), що посвідчують
землекористувачі - власники житлової
площі по вул. Леніна, 28, м.Лохвиця, та
подання державним реєстраційним
службам клопотань про скасування
реєстраційних дій.

Колегія суддів зауважує, що оскільки
судове рішення у вказаній частині
позивачами не оскаржується, то згідно
із положеннями ч. 1 ст. 195 КАС України
воно не підлягає апеляційному
перегляду.

Також, під час судового розгляду було
встановлено, що 14.08.2013 року виконкомом
Лохвицької міської ради Лохвицького
району Полтавської області прийнято
рішення № 123 про облаштування проїзду
до магазину «Абсолют» з боку вул.
Пушкіна в Лохвиця на земельній ділянці,
яка на теперішній час межує з
прибудинковою територією
багатоквартирного будинку по вул.
Леніна в м.Лохвиця.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог в частині скасування даного
рішення, суд першої інстанції виходив з
того, що під час його прийняття
відповідач діяв на підставі та у межах
наданих повноважень, а самим рішенням
не було порушено прав та інтересів
позивачів.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Право на земельну ділянку виникає і
реалізується на підставах і в порядку,
визначених Конституцією України,
Земельним Кодексом України та іншими
законами України, що регулюють
земельні відносини.

Статтею 14 Конституції України
визначено, що земля є основним
національним багатством, що перебуває
під особливою охороною держави.

Розпорядження землями територіальних
громад, передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян і юридичних осіб, відноситься
до повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
(ст. 12 Конституції України).

Повноваження міської ради щодо
розпорядження земельними ділянками
визначено Земельним кодексом України,
а саме ст. 12, де зазначено, що до
повноважень міських рад у галузі
земельних відносин належить
розпорядження землями територіальних
громад та надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності.

Згідно положень ч.ч. 1-1 ст. 42 Земельного
кодексу України передбачено, що
земельні ділянки, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та
прибудинкові території державної або
комунальної власності, надаються в
постійне користування підприємствам,
установам і організаціям, які
здійснюють управління цими будинками.

У разі приватизації громадянами
багатоквартирного жилого будинку
відповідна земельна ділянка може
передаватися безоплатно у власність
або надаватись у користування
об'єднанню власників.

Виходячи з аналізу вказаних положень,
колегія суддів зазначає, що земельні
ділянки, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та
прибудинкові території державної або
комунальної власності, надаються в
постійне користування підприємствам,
установам і організаціям, які
здійснюють управління цими будинками
або у власність чи користування
об'єднання власників у разі
приватизації громадянами
багатоквартирного будинку.

В свою чергу, прибудинкова територія -
це територія навколо
багатоквартирного будинку, визначена
актом на право власності чи
користування земельною ділянкою і
призначена для обслуговування
багатоквартирного будинку (ст. 1 Закону
України «Про об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку»).

При цьому під прибудинковою територією
слід розуміти встановлену
містобудівною документацією земельну
ділянку багатоквартирної несадибної
житлової забудови, необхідну для
розміщення й обслуговування жилого
будинку та пов'язаних із ним
господарських і технічних будівель і
споруд, тобто нею є територія під жилим
будинком, проїзди та тротуари,
озеленені ділянки, ігрові майданчики,
майданчики для відпочинку, занять
спортом, тимчасового зберігання
автомобілів мешканців будинку, для
господарських цілей та інші території,
пов'язані з утриманням і експлуатацією
будинку.

Як було встановлено судом першої
інстанції та знайшло своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду, земельна ділянка, на якій
рішення виконкому Лохвицької міської
ради від 14.08.2013 р. №123 облаштовано
під'їзд до магазину «Абсолют» з боку
вул. Пушкіна в Лохвиця, відноситься до
категорії земель житлової і
громадської, перебуває у власності
територіальної громади м.Лохвиця та є
земельною ділянкою загального
користування.

Відповідно п. 7 ст. 30 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні», до
відання виконавчих органів міських рад
належать власні (самоврядні)
повноваження щодо організації
благоустрою населених пунктів,
здійснення контролю за станом
благоустрою, охорони зелених
насаджень.

Колегія суддів зазначає, що правові,
економічні, екологічні, соціальні та
організаційні засади благоустрою
населених пунктів і спрямований на
створення умов, сприятливих для
життєдіяльності людини визначені
Закону України «Про благоустрій
населених пунктів».

Приписами ч. 1 ст. 20 вищенаведеного
Закону передбачено, що організацію
благоустрою населених пунктів
забезпечують місцеві органи
виконавчої влади та органи місцевого
самоврядування відповідно до
повноважень, установлених законом.

Згідно ст.21 Закону України «Про
благоустрій населених пунктів»,
елементами благоустрою є: 1)покриття
площ, вулиць, доріг, проїздів, алей,
бульварів, тротуарів, пішохідних зон і
доріжок відповідно до діючих норм і
стандартів; 2) зелені насадження (у тому
числі снігозахисні та протиерозійні)
уздовж вулиць і доріг, в парках,
скверах, на алеях, бульварах, в садах,
інших об'єктах благоустрою загального
користування, санітарно-захисних
зонах, на прибудинкових територіях; 3)
будівлі та споруди системи збирання і
вивезення відходів; 4) засоби та
обладнання зовнішнього освітлення та
зовнішньої реклами; 5) технічні засоби
регулювання дорожнього руху; 6) будівлі
та споруди системи інженерного
захисту території; 7) комплекси та
об'єкти монументального мистецтва,
декоративні фонтани і басейни, штучні
паркові водоспади; 8)обладнання
(елементи) дитячих, спортивних та інших
майданчиків; 9) малі архітектурні форми;
10) інші елементи благоустрою, визначені
нормативно-правовими актами.

Таким чином, з аналізу вищезазначеної
норм, можна зробити висновок, що
покриття вулиць, доріг, проїздів,
тротуарів, пішохідних зон і доріжок
віднесено до елементів благоустрою.

В свою чергу, згідно п. 6 ч. 2 ст. 10 Закону
України «Про благоустрій населених
пунктів» закріплено, що до повноважень
виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належить,
зокрема, визначення місць стоянок
транспортних засобів та майданчиків
для паркування на об'єктах благоустрою.

Враховуючи наведене, колегія суддів що
приймаючи спірне рішення про
облаштування під'їзду до магазину
«Абсолют» відповідач діяв у
відповідності до вимог діючого
законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відповідачем під час прийняття
оскаржуваного рішення було перевищено
надані йому повноваження, в зв'язку з
тим, що вирішення питань регулювання
земельних відносин проводиться
виключено на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради,
колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки спірним
рішенням вирішувались питання щодо
заходів з благоустрою міста -
облаштування під'їзду на земельній
ділянці загального користування, а не
надання її власність чи користування
фізичній чи юридичній особі, тобто в
межах наданих відповідному
виконавчому комітету міської ради
повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, а
суд згідно із статтею 86 цього ж Кодексу,
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Колегія суддів зазначає, що позивачами,
як під час розгляду справи у суді
першої інстанції так і під час її
апеляційного перегляду, не було надано
належних та допустимих доказів на
підтвердження обґрунтованості
заявлених позовних вимог.

Натомість, відповідач, будучи суб'єктом
владних повноважень та заперечуючи
проти позову, довів правовірність
прийнятого ним рішення, яке є предметом
оскарження позивачами.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
10)своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З огляду на зазначене, колегія суддів
дійшла висновку, що приймаючи
оскаржуване рішення відповідач діяв на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, а також з
використанням повноважень з метою, з
якою ці повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення; безсторонньо
(неупереджено), добросовісно та
розсудливо.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що постанова Чорнухинського
районного суду Полтавської області від
09.07.2014 року по справі №538/250/14-а
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог апелянтів, позивачів у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21 залишити без задоволення.

Постанову Чорнухинського районного
суду Полтавської області від 09.07.2014р. по
справі №538/250/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик
А.П.Судді(підпис) (підпис) Водолажська
Н.С. Філатов Ю.М.