Справа № 826/11457/13-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" серпня 2014 р.
м.Київ
К/800/62223/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя
Голяшкін О.В. (доповідач),

судді
Гончар Л.Я.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 06 серпня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 листопада
2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб про визнання неправомірною
бездіяльності, зобов'язання вчинити
певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб, в якому просив
визнати неправомірною бездіяльність
відповідача при розгляді вимог щодо
відшкодування коштів за вкладом в АКБ
«Східно-Європейський банк» та
зобов'язати включити в Загальний
реєстр вкладників, які мають право на
відшкодування коштів за вкладами в АКБ
«Східно-Європейський банк» за рахунок
відповідача.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив про неправомірність не
включення його відповідачем до
Загального реєстру вкладників, які
мають право на відшкодування коштів за
вкладами в АКБ «Східно-Європейський
банк» за рахунок Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06 серпня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 листопада
2013 року, у задоволенні позову
відмовлено.

При винесенні рішення суди першої та
апеляційної інстанцій виходили із
відсутності підстав для виплати
позивачу відшкодування грошової суми
за банківським вкладом, оскільки
позивач звернувся до відповідача із
заявою про виплату гарантованої суми
відшкодування за вкладом 07 лютого 2013
року, тобто після спливу терміну на
звернення.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанції,
ОСОБА_2 звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
просить судові рішення скасувати,
ухвалити нове судове рішення.

Фонд гарантування вкладів фізичних
осіб у поданих запереченнях просить
залишити судові рішення без змін.

Заслухавши доповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 22 грудня 2005 року між
ОСОБА_2 та АКБ «Східно-Європейський
банк» укладено договір банківського
вкладу №DV 01-2963. Додатковою угодою від 06
квітня 2009 року №1 строк дії договору
банківського вкладу від 22 грудня 2005
року №DV 01-2963 продовжено до 16 жовтня 2009
року.

Протоколом від 31 грудня 2008 року №14
засідання спостережної ради АКБ
«Східно-Європейський банк» ОСОБА_2
затверджений на посаду заступника
голови правління банку - директора
департаменту аналізу та управління
ризиками та члена правління банку.

Постановою Правління НБУ від 01 жовтня
2009 року №589 в АКБ «Східно-Європейський
банк» з 05 жовтня 2009 року по 04 жовтня 2010
року призначено тимчасову
адміністрацію.

16 жовтня 2009 року ОСОБА_2 звернувся до
АКБ «Східно-Європейський банк» із
заявою про перерахування коштів на
погашення заборгованості по кредиту з
поточного рахунка, який відкрито по
закінченню дії договору банківського
вкладу. Вказане платіжне доручення
банком не виконано, грошові кошти не
повернуто.

Наказом тимчасової адміністрації АКБ
«Східно-Європейський банк» №226-к
ОСОБА_2 звільнено з посади заступника
голови правління банку - директора
департаменту аналізу та управління
ризиками за власним бажанням з 09
листопада 2009 року.

Постановою Правління НБУ від 18 грудня
2009 року №756 «Про відкликання
банківської ліцензії та ініціювання
процедури ліквідації АКБ
«Східно-Європейський банк» з 21 грудня
2009 року відкликано банківську ліцензію
банку та ініційовано процедуру його
ліквідації та призначено ліквідатора.

07 лютого 2013 року позивачем до Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
подано заяву про виплату гарантованої
суми відшкодування за банківським
вкладом №DV 01-2963 від 22 грудня 2005 року.

Фонд гарантування вкладів фізичних
осіб листом від 22 лютого 2013 року за
№02-036-1577/13 відмовив позивачу у виплаті
зазначеної суми та повідомив, що
відповідно до Рішення
адміністративної ради Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб від
21 серпня 2012 року №27, вкладники банків
мали право звертатись до Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб за
отриманням відшкодувань коштів за
вкладами, включаючи відсотки, до 31
грудня 2012 року.

Рішенням Адміністративної ради Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб від
21 серпня 2012 року №27 «Про збільшення
розміру відшкодування коштів за
вкладами», зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 29 серпня
2012 року за №1432/21764, збільшено розмір
відшкодування коштів за вкладами,
включаючи відсотки, за рахунок коштів
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб до 200000 грн.

У п.3 вказаного Рішення зазначено, що
вкладники банків, що перебувають в
стадії ліквідації, відповідно до
зазначеного у п.2 переліку банків мають
право звертатися до Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб за отриманням
відшкодування коштів за вкладами,
включаючи відсотки, до 31 грудня 2012 року.

Рішення опубліковано у Офіційному
віснику України від 17 вересня 2012 року
№68 та в газеті «Голос України» від 08
вересня 2012 року №168.

Враховуючи, що позивач звернувся до
Фонду із заявою про виплату
гарантованої суми відшкодування за
вкладом 07 лютого 2013 року, тобто після
спливу терміну на звернення до
відповідача, суди дійшли
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для виплати
позивачу відшкодування грошової суми
за банківським вкладом.

Доводи касаційної скарги встановлених
обставин справи та висновків судів
першої та апеляційної інстанції не
спростовують та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 06 серпня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді