Справа № 591/3806/14-а
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2014-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2014 р.Справа № 591/3806/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бенедик А.П. , Водолажської Н.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м.Суми на постанову Зарічного
районного суду м. Суми від 25.06.2014р. по
справі № 591/3806/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м.Суми

про визнання дій протиправними та
зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до
Зарічного районного суду м. Суми з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Сумах в якому просила суд:
визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах про
відмову здійснити перерахунок раніше
призначеної пенсії державного
службовця ОСОБА_1 з урахуванням
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та
індексації, що вказані у довідці
Сумського обласного центру зайнятості
від 22.05.2014 р. № 06-10/798 про складові
заробітної плати та зобов`язати
Управління пенсійного фонду України в
м. Сумах починаючи з 01 червня 2014 року
здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_1 пенсії державного службовця,
призначеної на підставі ст. 37 Закону
України «Про державну службу» (у
редакції, що діяла на момент
призначення пенсії), з урахуванням
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та
індексації, що вказані у довідці
Сумського обласного центру зайнятості
від 22.05.2014 р. № 06-10/798 про складові
заробітної плати у розмірі 87%.

Постановою Зарічного районного суду м.
Суми від 25.06.2014 року адміністративний
позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано неправомірними дії
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сумах щодо не включення в заробіток
для обчислення пенсії ОСОБА_1
державного службовця матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги та індексації для вирішення
соціально-побутових питань за період з
01 квітня 2007 року по 31 березня 2009 року,
отримані перед зверненням за
призначенням пенсії.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Сумах починаючи з 01
червня 2014 року здійснити перерахунок
та виплату ОСОБА_1 пенсії державного
службовця з урахуванням матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та
індексації за період 01 квітня 2007 року
по 31 березня 2009 року, отримані перед
зверненням за призначенням пенсії, та з
яких сплачено страхові внески з
урахуванням фактично отриманих сум.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 73 грн. 08 коп. судового
збору.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою в задоволенні
позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті постанови, норм
матеріального права, а саме: Закону
України «Про державну службу» та з
обставин і обґрунтувань, викладених в
апеляційній скарзі.

Позивач подав заперечення на
апеляційну скаргу, в яких він,
наполягаючи на законності та
обґрунтованості постанови суду першої
інстанції, просив залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а оскаржувану
постанову без змін.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не прибули, були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду та доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції обґрунтовано
встановлено та підтверджено у суді
апеляційної інстанції, що позивачу з
02.04.2009 року призначена пенсія за віком
як державному службовцю відповідно до
Закону України «Про державну службу» з
урахуванням довідок про складові
заробітної плати за останні 24
календарні місяці роботи та про
додаткові види оплати праці за 2007-2009
р.р.

22 травня 2014 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сумах із заявою про перерахунок
раніше призначеної пенсії державного
службовця на підставі ст. 37 Закону
України «Про державну службу», з
урахуванням довідки міського
обласного центру зайнятості від 22
травня 2014р № 06-10/798 про складові
заробітної плати ( а. с. 7).

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, виходив з того, що при
обчисленні позивачу пенсії державного
службовця Управління Пенсійного фонду
України в м. Сумах повинно було
нарахувати всі суми виплат, з яких було
фактично нараховано та сплачено
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, у тому
числі й індексації заробітної плати,
допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань.

Між тим, при ухваленні рішення
судом було допущено порушення норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Колегія суддів зауважує, що у
відповідності до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод і
інтересів фізичних осіб, прав і
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Зазначені положення кореспондуються з
нормами ст. 162 КАС України, які
визначають повноваження суду при
вирішенні справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів. Це, насамперед,
обумовлено специфікою спорів, які
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав
людини також свідчить про те, що право
на звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків на звернення до
суду за захистом порушених прав (справа
"Стаббігс на інші проти
Великобританії", справа "Девеер проти
Бельгії").

Частиною 2 ст. 99 КАС України (в редакції,
що діяла на момент звернення позивача
до суду першої інстанції) встановлено
шестимісячний строк для звернення до
суду.

Як вбачається з приписів частин 2, 3 ст. 99
КАС України строк звернення до суду,
якщо не встановлено інше, обчислюється
з дня, коли особа дізналась або повинна
була дізнатись про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, для вирішення питання про
правильність застосування судом
першої інстанції строку звернення до
суду з захистом прав, свобод та
інтересів особи необхідно з'ясувати,
яким саме рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені права цієї особи,
коли розпочався перебіг цього строку.

При цьому колегія суддів зауважує, що,
як вбачається з матеріалів справи,
порушення прав позивача відбувалося
періодично - кожного місяця при
отриманні ним суми пенсії, починаючи з
року, а тому кожного разу при отриманні
пенсії в неналежному розмірі позивач
мав змогу звернутись до суду за
захистом своїх прав.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Згідно ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

При цьому, в силу приписів ч. 4 ст. 11 КАС
України суд вживає передбачені законом
заходи, необхідні для з'ясування всіх
обставин у справі, у тому числі щодо
виявлення та витребування доказів з
власної ініціативи.

Однак позивачем ні до суду першої
інстанції, а ні до суду апеляційної
інстанції не було надано доказів
поважності пропуску строку для
звернення до адміністративного суду з
даним позовом.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для поновлення позивачеві
строку звернення до суду з даним
позовом за захистом своїх прав.

У відповідності до ст. 159 КАС України
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотримання
норм процесуального права.

Таким чином, внаслідок неправильного
застосування норм ч. 2 ст. 99 КАС України
постанова суду першої інстанції не
може бути визнана законною, а тому
підлягає скасуванню, а позов згідно
приписів ст. 100 КАС України - залишенню
без розгляду.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є: порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

У відповідності до ст. 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції,
серед іншого, має право скасувати
постанову суду і залишити позовну
заяву без розгляду.

Отже, колегія суддів дійшла висновку,
що рішення суду першої інстанції через
порушення ним норм процесуального
права, які призвели до ухвалення
неправильного рішення, підлягає
скасуванню, а позов - залишенню без
розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 4 ч. 1 ст.
198, ст. ст. 200, 203, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Суми -
задовольнити частково.

Постанову Зарічного районного суду м.
Суми від 25.06.2014 року по справі № 591/3806/14-а
- скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Сумах про визнання протиправними та
зобов`язання вчинити дії - залишити без
розгляду.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський
В.А.Судді(підпис) (підпис) Бенедик А.П.
Водолажська Н.С.