Справа № 1527/11733/12
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" серпня 2014 р.
м.Київ
К/800/45053/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя
Голяшкін О.В. (доповідач),

судді
Гончар Л.Я.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 25 липня 2013
року у справі за позовом Суворовської
районної адміністрації Одеської
міської ради до ОСОБА_2 про приведення
об'єкту самочинного будівництва
(реконструкції) до первісного стану,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2012 року Суворовська районна
адміністрація Одеської міської ради
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2,
в якому просила зобов'язати
відповідача за свій рахунок привести
до первісного стану об'єкт самочинного
будівництва (реконструкції) - балкон на
третьому поверсі квартири №48 5-ти
поверхового житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1,
відповідно до технічної документації,
яка зареєстрована в КП «ОМБТІ та РОН».

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав, що відповідач без
затвердженої у встановленому законом
порядку проектної документації,
самочинно здійснила реконструкцію
балкону на третьому поверсі, а саме,
збільшила довжину балкону на 0,5 м та
ширину на 0,2 м. У зв'язку з цим, 08 серпня
2011 року районною адміністрацією
прийнято розпорядження №466р про
припинення робіт та приведення об'єкта
самочинного будівництва у
відповідність до технічної
документації, однак власником квартири
не надано проектно-правові документи,
розпорядження не виконано.

Постановою Суворовського районного
суду міста Одеси від 19 жовтня 2012 року
позов Суворовської районної
адміністрації Одеської міської ради
залишено без задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
реконструкція балкону, в розумінні
ст.376 Цивільного кодексу України, не є
самочинним будівництвом, оскільки
такий балкон безпосередньо не
розміщений на земельній ділянці;
позивачем не надано належних доказів
на підтвердження первісного стану
реконструйованого балкону та не
доведено порушення прав інших
власників квартир будинку,
санітарно-технічних вимог та правил
експлуатації будинку.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 25 липня 2013
року задоволено апеляційну скаргу
Суворовської районної адміністрації
Одеської міської ради; скасовано
постанову Суворовського районного
суду міста Одеси від 19 жовтня 2012 року;
прийнято нову постанову, якою позов
Суворовської районної адміністрації
Одеської міської ради задоволено;
зобов'язано ОСОБА_2 за свій рахунок
привести до первісного стану об'єкт
самочинного будівництва
(реконструкції) - балкон на третьому
поверсі квартири №48 5-ти поверхового
житлового будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, відповідно до
технічної документації, яка
зареєстрована в КП «ОМБТІ та РОН».

Задовольняючи позовні вимоги суд
апеляційної інстанції зазначив, що
реконструкція існуючого в квартирі
балкону є самочинною, оскільки
відповідачем у передбаченому законом
порядку не отримано дозвіл на
виконання будівельних робіт з
розширення балкону, тому він має бути
приведений у первісний стан.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, ОСОБА_2
звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 25 липня 2013
року скасувати, постанову
Суворовського районного суду міста
Одеси від 19 жовтня 2012 року залишити в
силі.

У касаційній скарзі скаржник зазначає,
що реконструкція балкону проведена без
порушень прав інших співвласників
квартир багатоквартирного будинку, які
відповідно до листів-згод проти
реконструкції балкону не заперечували.
Вважає, що підстав для приведення
об'єкту самочинного будівництва
(реконструкції) до первісного стану не
має, оскільки перебудова балкону
виконана згідно вимог ДБН і не порушили
цілісності житлового будинку в цілому.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та з матеріалів справи
вбачається, що 19 травня 2011 року КП «ЖСК
«Північний» АДРЕСА_1 проведено
перевірку дотримання суб'єктами
господарювання та громадянами міста
чинного законодавства у сфері
благоустрою та Правил благоустрою
території міста Одеси, затверджених
рішенням Одеської міської ради 22 січня
2008 року №2153-V, якою встановлено
проведення ремонтних робіт ОСОБА_2 щодо
здійснення реконструкції балкону на
ІІІ поверсі зі збільшенням ширини на 0,2
м та довжини на 0,5 м, без оформлення
дозвільних документів. За результатами
перевірки 19 травня 2011 року складено акт
перевірки та акт встановлення
самочинного будівництва
(реконструкції) об'єктів.

На підставі акту перевірки КП «ЖСК
«Північний» складено протокол від 19
травня 2011 року №74 про адміністративне
правопорушення за ст.150 КУпАП, а також
видано припис, яким гр.ОСОБА_2
зобов'язано надати дозвіл на
проведення робіт з реконструкції
балкону, а у випадку його відсутності
привести об'єкт самочинного
будівництва до первісного стану у
відповідності до технічної
документації.

Згідно доповідної записки КП «ЖСК
«Північний» від 17 липня 2011 року
Суворовською районною адміністрацією
Одеської міської ради отримано
інформацію про здійснення гр.ОСОБА_2
самочинного реконструювання балкону
на третьому поверсі квартири №48 5-ти
поверхового житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, без
проектно-правової документації.

08 серпня 2011 року Суворовською районною
адміністрацією Одеської міської ради
прийнято розпорядження №466р про
припинення робіт та приведення
гр.ОСОБА_2 об'єкта самочинного
будівництва за адресою: АДРЕСА_1, у
відповідність до технічної
документації.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України
«Про архітектурну діяльність»
будівництво (нове будівництво,
реконструкція, реставрація,
капітальний ремонт) об'єкта
архітектури здійснюється відповідно
до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм і правил у порядку, визначеному
Законом України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

Як встановлено ч.ч.1, 3 ст.100 Житлового
кодексу Української РСР,
переобладнання і перепланування
жилого будинку і жилого приміщення
провадяться з метою підвищення їх
благоустрою і перетворення
комунальних квартир в окремі квартири
на сім'ю. Переобладнання і
перепланування жилого приміщення
допускаються за згодою наймача, членів
сім'ї, які проживають разом з ним, та
наймодавця і з дозволу виконавчого
комітету місцевої Ради народних
депутатів.

Наймач, який допустив самовільне
переобладнання чи перепланування
жилого або підсобного приміщення,
зобов'язаний за свій рахунок привести
приміщення у попередній стан.

Також, відповідно до ст.152 Житлового
кодексу Української РСР,
переобладнання і перепланування
жилого будинку (квартири), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, провадяться з дозволу
виконавчого комітету місцевої Ради
народних депутатів.

Згідно із п.1.4.1 Правил утримання жилих
будинків та прибудинкових територій,
затверджених наказом Державного
комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
17 травня 2005 року №76, зареєстрованим у
Міністерстві юстиції України 25 серпня
2005 року за № 927/11207, переобладнання і
перепланування жилих будинків, жилих і
нежилих у жилих будинках приміщень
дозволяється робити після одержання
дозволу виконавчого комітету місцевої
Ради народних депутатів відповідно до
законодавства.

Відповідно до п.4 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
гуртожитків, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 08
жовтня 1992 року № 572, власники, наймачі
(орендарі) приміщень житлових будинків
і гуртожитків мають право на
переобладнання і перепланування
житлових і підсобних приміщень,
балконів і лоджій за відповідними
проектами без обмеження інтересів
інших громадян, які проживають у
будинку, гуртожитку, з дозволу власника
будинку (квартири), власника гуртожитку
(житлового приміщення у гуртожитку) та
органу місцевого самоврядування, що
видається в установленому порядку.

Перелік документів, необхідних для
одержання дозволу на переобладнання
або перепланування жилих будинків,
жилих і нежилих у жилих будинках
приміщень, визначено у п.1.4.5 Правил
утримання жилих будинків та
прибудинкових територій, затверджених
наказом Державного комітету України з
питань житлово-комунального
господарства №76. Зокрема, п.1.4.5
передбачає, що для одержання дозволу на
переобладнання або перепланування
жилих будинків, жилих і нежилих у жилих
будинках приміщень їх власник або
уповноважена ним особа, наймач
(орендар) приміщення за згодою його
власника подають до органу місцевого
самоврядування заяву про надання
дозволу на переобладнання або
перепланування та, у разі необхідності,
можуть подаватися такі документи:
копія свідоцтва на право власності або
договору найму (оренди) приміщення;
копія поповерхових планів, завірених в
установленому порядку; проект
переобладнання або перепланування
жилих будинків, жилих і нежилих у жилих
будинках приміщень, погоджений в
установленому порядку; згода
власників, співвласників (наймачів) або
уповноважених ними осіб на
переобладнання та перепланування
приміщень, що перебувають у їх спільній
власності.

Відповідно до п.1.4.6 Правил №76 власник,
наймач (орендар) жилого будинку, жилого
чи нежилого у жилому будинку
приміщення, що припустив самовільне
переобладнання або перепланування, що
призводить до порушення
конструктивних елементів або засобів
протипожежного захисту, зобов'язаний
за свій рахунок привести це приміщення
до попереднього стану.

Згідно ч.1 ст.376 Цивільного кодексу
України житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без відповідного
документа, який дає право виконувати
будівельні роботи, чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.

У п.3.2 Інструкції про порядок
проведення технічної інвентаризації
об'єктів нерухомого майна,
затвердженої наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 24 травня
2001 року №127, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 10 липня
2001 року за № 582/5773, визначено, що не
належать до самочинного будівництва у
багатоквартирних житлових будинках,
гуртожитках, зокрема, перепланування,
пов'язані із збільшенням житлової або
підсобної площі за рахунок демонтажу
перегородок (крім великопанельних
будинків), комор, знесення печей,
камінів, грубок, вітрин, без зміни
призначення приміщень, без порушення
несучих конструкцій; засклення
балконів і лоджій; зменшення житлової
чи підсобної площі за рахунок
утеплення і оздоблення стін;
улаштування чи закриття дверних
прорізів у внутрішніх некапітальних
стінах (крім великопанельних будинків);
перестановка обладнання в межах
призначених приміщень.

Відповідно до ч.7 ст376 ЦК України у разі
істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил
суд за позовом відповідного органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову.

Враховуючи вищенаведене, судом
апеляційної інстанції обґрунтовано
визнано здійснену відповідачем
реконструкцію існуючого в квартирі
балкону самочинним будівництвом у
зв'язку з неотримання відповідачем в
установленому законом порядку дозволу
органу місцевого самоврядування на
виконання будівельних робіт та
відсутністю проекту з розширення
балкону, у зв'язку з цим правомірно
задоволено позовні вимоги районної
адміністрації та зобов'язано
відповідача привести об'єкт
самочинного будівництва
(реконструкції) - балкон на третьому
поверсі квартири №48 5-ти поверхового
житлового будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, у первісний стан
відповідно до технічної документації.

Доводи касаційної скарги встановлених
обставин справи та висновків судів
першої та апеляційної інстанції не
спростовують та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 25 липня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді