Справа № 819/1579/14-а
Суддя: Чепенюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1579/14-a

"14" серпня 2014 р.
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Чепенюк О.В.,

при секретарі судового засідання
Мельник А.В.,

за участю представника позивача Мухи
Ю.М.,

представника відповідача Вуїв А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
адміністративну справу за позовом
Тернопільського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
приватного підприємства «Добрий хліб і
К» про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені,

ВСТАНОВИВ:

Тернопільське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
звернулося до суду з адміністративним
позовом до приватного підприємства
«Добрий хліб і К» (далі - ПП «Добрий хліб
і К», відповідач) про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені в розмірі 14517 грн. 16 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач у 2013 році не виконав
норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів, чим
порушив вимоги статті 19 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні». За даними звіту
про зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2013 рік, поданого ПП
«Добрий хліб і К» до Тернопільського
обласного відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів,
середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу
становить 20 осіб, тому норматив робочих
місць для працевлаштування інвалідів у
2013 році для відповідача склав 1 особу.
Проте, такий норматив не виконаний, що є
згідно із статтею 20 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» підставою для
сплати відповідачем
адміністративно-господарських санкцій
в розмірі середньорічної заробітної
плати, яка складає на підприємстві 13900
грн. 00 коп. Відповідачем самостійно до
15.04.2014 року не сплачено
адміністративно-господарські санкції,
а тому за порушення строків їх сплати
позивачем нараховано пеню, виходячи із
розміру 120 відсотків річної облікової
ставки Національного банку України, в
сумі 617 грн. 16 коп. При цьому, позивач
зазначає, що відповідач інформував
відповідний центр зайнятості про
наявність вакансії для
працевлаштування інваліда. Позивач
просить стягнути з відповідача на
користь Тернопільського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 13900 грн. 00 коп. та пеню у
розмірі 617 грн. 16 коп.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала з
підстав, зазначених у
адміністративному позові, позовні
вимоги просила задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнала з
підстав, наведених у запереченні проти
адміністративного позову, та пояснила
суду, що на ПП «Добрий хліб і К» було
створене одне робоче місце
(укладальник-пакувальник) для
працевлаштування осіб з обмеженими
фізичними можливостями, вакансія була
заповнена інвалідами у період з 11.12.2012
року по 01.04.2013 року та з 04.06.2013 року по
08.07.2013 року. Протягом часу, коли робоче
місце було вакантним, відповідач
інформував Бучацький районний центр
зайнятості про наявність вільного
робочого місця для працевлаштування
осіб з обмеженою працездатністю, про що
подавав відповідну звітність станом на
02.04.2013 року, 14.05.2013 року, 09.07.2013 року,
01.08.2013 року, 02.09.2013 року, 01.10.2013 року,
04.11.2013 року, 05.12.2013 року, а також
самостійно здійснював пошук таких осіб
- вивішувались оголошення на
підприємстві про наявність робочого
місця для працевлаштування інваліда.
Представник відповідача зазначила, що
підприємство вжило всіх заходів для
недопущення господарського
правопорушення, вина відповідача
відсутня, а тому підстав для
застосування
адміністративно-господарських санкцій
немає. Просила в задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази, суд приходить до висновку, що в
задоволенні адміністративного позову
слід відмовити повністю з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ПП «Добрий хліб і
К» у встановленому законом порядку
зареєстроване у Тернопільському
обласному відділенні Фонду
соціального захисту інвалідів як
роботодавець - юридична особа, що
використовує найману працю, в якій за
основним місцем роботи працює вісім і
більше осіб.

06.03.2014 року ПП «Добрий хліб і К» подало
до Тернопільського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звіт про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2013 рік,
за даними якого середньооблікова
кількість штатних працівників
облікового складу за рік у відповідача
становила 20 осіб, з них
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність, - 0, кількість інвалідів -
штатних працівників, які повинні
працювати на робочих місцях, створених
відповідно до вимог статті 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»,
становить 1 особу. Середньорічна
заробітна плата штатного працівника у
2013 році склала 13900 грн. 00 коп., сума
адміністративно-господарської санкції
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів у 2013
році становить 13900 грн. 00 коп. (а. с. 6).
Станом на 04.08.2014 року санкція
відповідачем не сплачена.

Відповідно до розрахунку
заборгованості ПП «Добрий хліб і К»
перед Тернопільським обласним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів сума
адміністративно-господарських санкцій
становить 13900 грн. 00 коп., за період з
16.04.2014 року по 04.08.2014 року за порушення
строків сплати
адміністративно-господарських санкцій
нараховано пеню, виходячи із розміру 120
відсотків річної облікової ставки
Національного банку України, у розмірі
617 грн. 16 коп. (а. с. 5). Загальна сума
заборгованості склала 14517 грн. 16 коп.

Крім того, судом встановлено, що
відповідно до наказу по підприємству
від 28.12.2012 року № 69 «Про внесення змін
до штатного розпису» створене робоче
місце для інваліда та збільшено
штатний розпис ПП «Добрий хліб і К» на
одну одиницю - посаду
укладальника-пакувальника (робоче
місце інваліда) (а. с. 36). Протягом 2013
року у відповідача на посаді
укладальника-пакувальника працювали
такі особи з обмеженими фізичними
можливостями: з 11.12.2012 року по 01.04.2013
року ОСОБА_3, інвалід третьої групи, що
підтверджується копіями наказів
відповідача № 65 від 06.12.2012 року про
прийняття на роботу, № 10 від 01.04.2013 року
про припинення трудового договору,
копією довідки до акта огляду МСЕК від
13.06.2012 року, копією пенсійного
посвідчення виданого ОСОБА_3 від 17.10.2012
року з зазначенням виду пенсії - по
інвалідності, третя група, загальне
захворювання (а. с. 30-32); з 04.06.2013 року по
08.07.2013 року ОСОБА_4, інвалід другої
групи, що підтверджується копіями
наказів відповідача № 17 від 30.05.2013 року
про прийняття на роботу, № 21 від 08.07.2013
року про припинення трудового
договору, копією довідки до акта огляду
МСЕК від 01.03.2013 року (а. с. 33-35).

Також судом встановлено, що ПП «Добрий
хліб і К» у 2013 році подавало до
Бучацького районного центру
зайнятості звіти про наявність
вакансій для працевлаштування осіб з
обмеженими можливостями (форма № 3-ПН
«Звіт про наявність вакансій»,
«Інформація про попит на робочу силу
(вакансії)» у період, коли посада
укладальника-пакувальника була
вакантною, про що до матеріалів справи
долучені копії відповідних звітів
станом на 13.05.2013 року, 09.07.2013 року, 01.08.2013
року, 02.09.2013 року, 15.10.2013 року, 04.11.2013 року,
04.12.2013 року з відмітками про їх
одержання державною службою
зайнятості (а. с. 9-15) та копії листів
Бучацького районного центру
зайнятості від 13.05.2014 року та від 11.08.2014
року про подання такої звітності
відповідачем з зазначенням про
направлення центром зайнятості
інвалідів на вакантну посаду, проте
інваліди відмовились від пропозицій
роботодавця, відмови підприємства у
працевлаштуванні інвалідів не було (а.
с. 8, 37). У кожному звіті відповідача
зазначалось про можливість
працевлаштування на вказану вакансію
громадян, що мають додаткові гарантії у
сприянні працевлаштуванню, зокрема,
інвалідів.

До спірних правовідносин суд
застосовує наступні правові норми.

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» від 21.03.1991 року, №
875-XII з змінами і доповненнями (далі -
Закон № 875-XII) для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, які
використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно розраховують
кількість робочих місць для
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу, встановленого частиною
першою цієї статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів.
Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць виходячи з
вимог статті 18 цього Закону.

Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, в яких за основним
місцем роботи працює 8 і більше осіб,
реєструються у відповідних
відділеннях Фонду соціального захисту
інвалідів за своїм місцезнаходженням і
щороку подають цим відділенням звіт
про зайнятість та працевлаштування
інвалідів. Керівники підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, у
разі незабезпечення виконання
нормативів робочих місць для
працевлаштування інвалідів, неподання
Фонду соціального захисту інвалідів
звіту про зайнятість та
працевлаштування інвалідів несуть
відповідальність у встановленому
законом порядку.

Відповідно до статті 20 Закону № 875-XII
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

Адміністративно-господарські санкції
розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, зазначеними в
частині першій цієї статті, самостійно
в строк до 15 квітня року, наступного за
роком, в якому відбулося порушення
нормативу, встановленого частиною
першою статті 19 цього Закону. При цьому,
до правовідносин із стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених цим Законом, не
застосовуються строки, визначені
статтею 250 Господарського кодексу
України.

Положеннями статті 18 Закону № 875-XII
передбачено, що забезпечення прав
інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з
умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.
Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до пункту 2 Порядку подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України «Про реалізацію
статей 19 і 20 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні»» від 31.01.2007 року № 70 (далі -
постанова КМ України № 70) інформацію
про наявність вільних робочих місць
(вакантних посад) для працевлаштування
інвалідів роботодавці подають центру
зайнятості за місцем їх реєстрації як
платників страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

Відповідно до пункту 4 частини третьої
статті 50 Закону України «Про
зайнятість населення» 05.07.2012 року №
5067-VI, чинного з 01.01.2013 року, роботодавці
зобов'язані своєчасно та в повному
обсязі у порядку, затвердженому
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
зайнятості населення та трудової
міграції, за погодженням з центральним
органом виконавчої влади із
забезпечення реалізації державної
політики у галузі статистики, подавати
територіальним органам центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції,
інформацію про попит на робочу силу
(вакансії).

Форма звітності та інструкції щодо їх
заповнення були затверджені наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 19.12.2005 року № 420,
зареєстрованому в Міністерстві
юстиції України 21.12.2005 року за № 1534/11814,
який діяв до 11.07.2013 року. Відповідно до
загальних положень Інструкції щодо
заповнення форми звітності № 3-ПН «Звіт
про наявність вакансій» підприємства,
установи й організації, їх структурні
підрозділи та філії незалежно від
форми власності та господарювання
повинні за наявності вакансій у
повному обсязі подавати інформацію про
наявність вільних робочих місць
(вакансій) центрам зайнятості за місцем
їх реєстрації як платника страхових
внесків. При цьому, у графі 15 звіту
наводяться дані про можливість
працевлаштування на вільне робоче
місце (вакантну посаду) інвалідів.

З 12.07.2013 року набрав чинності наказ
Міністерства соціальної політики
України від 31.05.2013 року № 316 «Про
затвердження форми звітності N 3-ПН
«Інформація про попит на робочу силу
(вакансії)» та Порядку її подання»,
згідно з вимогою пункту 2.1 якого така
звітність подається за наявності у
роботодавця попиту на робочу силу
(вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів
з дати відкриття вакансії(й). Датою
відкриття вакансії є наступний день
після створення робочого місця чи
припинення трудових відносин з
працівником, робоче місце якого стає
вакантним, або дата, починаючи з якої
може бути укладений трудовий договір з
найманим працівником. Підпунктом 3.1.3
пункту 3.1 даного Порядку визначено, що у
звіті № 3-ПН «Інформація про попит на
робочу силу (вакансії)» у пункті 3
вказується кількість вакансій, на які
можуть бути працевлаштовані громадяни,
що мають додаткові гарантії у сприянні
працевлаштуванню та зазначаються
категорії таких громадян, зокрема,
інваліди.

У разі якщо роботодавець планує
укомплектувати вакансію самостійно,
без допомоги служби зайнятості, він
також зобов'язаний подати форму № 3-ПН,
при цьому, згідно з пунктом 2.2.6 Порядку
подання цієї звітності, зазначивши у
ній, що не потребує укомплектування
вакансії за сприянням служби
зайнятості. У випадку якщо вакансія
передбачена штатним розписом,
роботодавець має подавати інформацію
за формою № 3-ПН до внесення
відповідних змін у штатний розпис (лист
Міністерства соціальної політики
України від 21.08.2013 року).

З аналізу наведених положень
нормативно-правових актів слід прийти
до висновку, що на суб'єктів
господарювання покладено обов'язок
виділяти та створювати робочі місця
для працевлаштування інвалідів і
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів. За змістом
статті 18-1 Закону № 875-XII пошук
підходящої роботи для інваліда
здійснює державна служба зайнятості.
Відтак, обов'язок підприємства щодо
створення робочих місць для інвалідів
не супроводжується його обов'язком
самостійно підбирати інвалідів на
створені робочі місця. А тому
законодавець зобов'язує підприємства
надавати державній службі зайнятості
відповідну звітність щодо наявності
вакантних місць, створених для
працевлаштування осіб з обмеженими
фізичними можливостями, для
організації працевлаштування
інвалідів. Звіт за формою 3-ПН «Звіт про
наявність вакансій», «Інформація про
попит на робочу силу (вакансії)» є актом
інформування органів працевлаштування
про створені робочі місця і водночас
запитом про направлення на
підприємство осіб з обмеженими
фізичними можливостями для
працевлаштування.

Як вбачається з обставин справи,
відповідач у 2013 році за нормативом
робочих місць для забезпечення
працевлаштування інвалідів повинен
був створити одне робоче місце та
повідомити у випадку не зайняття його
інвалідом Бучацький районний центр
зайнятості про наявність такого
вакантного місця для працевлаштування
осіб з обмеженими фізичними
можливостями.

Судом встановлено, що відповідач у 2013
році фактично створив окреме робоче
місце для працевлаштування інваліда
(посада укладальника-пакувальника),
протягом періоду з 11.12.2012 року по 01.04.2013
року та з 04.06.2013 року по 08.07.2013 року у
відповідача працювали ОСОБА_3 (інвалід
третьої групи) та ОСОБА_4 (інвалід
другої групи) відповідно. Протягом
періоду, коли посада була вакантною,
відповідач систематично щомісяця
інформував Бучацький районний центр
зайнятості про наявність вільного
робочого місця для працевлаштування
осіб з обмеженими можливостями,
випадків необґрунтованої відмови у
працевлаштуванні інвалідів не
встановлено. Отже, з 02.04.2013 року по 03.06.2013
року та з 09.07.2013 року посада для
працевлаштування інвалідів у
відповідача була вакантною з
незалежних від нього причин, на думку
суду, відповідач ужив усіх необхідних
та залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення, а тому на підприємство
не може бути покладена
відповідальність за ненаправлення
уповноваженими органами необхідної
кількості інвалідів для
працевлаштування, відсутність у
населеному пункті за місцем
знаходження підприємства інвалідів,
які бажають працевлаштуватися.

Суд також враховує, що застосування
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених Законом № 875-XII,
за своєю правовою природою є
господарсько-правовою
відповідальністю у розумінні статті 216
Господарського кодексу України від
16.01.2003 року, № 436-IV з змінами і
доповненнями (далі - ГК України).
Елементами правопорушення є вина та
наявність причинного зв'язку між самим
порушенням та його наслідками.
Вважається, що застосування принципу
вини як умови відповідальності
пов'язане з необхідністю доведення
порушення зобов'язання. Підставою для
застосування відповідальності
учасника господарських відносин
відповідно до статті 218 ГК України є
вчинене ним правопорушення у сфері
господарювання; учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Вказана правова позиція з цього
питання висловлена Верховним Судом
України у постановах від 02.04.2013 року
(справа № 21-95а13), від 16.04.2013 року (справа
№21-81а13), від 09.07.2013 року (справа № 21-200а13),
яка в силу вимог частини першої статті
244-2 КАС України є обов'язковою для всіх
судів України.

Статтею 11 КАС України встановлено
принцип змагальності сторін,
відповідно до якого розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідач спростував доводи
адміністративного позову, надав
належні докази вжиття всіх
передбачених чинним законодавством
заходів із забезпечення
працевлаштування інвалідів і
недопущення господарського
правопорушення, тому суд приходить до
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позовних
вимог.

Керуючись статтями 2, 11, 86, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову Тернопільського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до приватного підприємства
«Добрий хліб і К» про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України (оголошення
вступної та резолютивної частини
постанови), а також прийняття постанови
у письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений 18
серпня 2014 року.

Головуючий суддя
Чепенюк О.В.

копія вірна

Суддя
Чепенюк О.В.