Справа № 821/2591/14
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2014-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/2591/14

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Івлевій В.О., за участю
представника позивача Варченка О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в місті Херсоні до Державної
виконавчої служби у Комсомольському
районі м. Херсона про визнання рішення
державного виконавця протиправним,
скасування постанови про накладення
штрафу,

встановив:

Управління Пенсійного фонду України в
місті Херсоні (далі по тексту - УПФУ в м.
Херсоні або позивач) звернулось до
суду з позовом до Відділу Державної
виконавчої служби Комсомольського
районного управління юстиції у м.
Херсоні (далі по тексту - ВДВС
Комсомольського РУЮ або відповідач)
про визнання дій протиправними та
скасування постанови від 19 травня 2014
року ВП № 41880600 про накладення штрафу в
сумі 680,00 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі посилаючись на
обставини викладені в позовній заяві. В
обґрунтування позовних вимог зазначив,
що 07.02.2014 р. постановою про відкриття
виконавчого провадження позивачу
надано семиденний строк для
добровільного виконання виконавчого
листа від 04.02.2014р. у справі № 66/7097 та
зобов'язано УПФУ здійснити перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_2,
починаючи з 03 червня 2013 року з виплатою
заборгованості та послідуючим
нарахуванням. Вказав, що рішення суду
виконано в повному обсязі. Також
пояснив, що 19.05.2014 р. державним
виконавцем підрозділу ВДВС
Комсомольського РУЮ у м. Херсоні
Савицьким Д.В. винесено постанову про
накладення на УПФУ штрафу у розмірі 680,00
грн.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув. Про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином. Заперечення у
встановлений строк не надав.

Розглянувши надані позивачем
документи, заслухавши пояснення
представника позивача, з'ясувавши
фактичні обставини справи, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду спору по суті,
проаналізувавши норми законодавства,
які регулюють спірні відносини та їх
застосування сторонами, суд приходить
до наступного: на виконанні у відділі
державної виконавчої служби
Комсомольського районного управління
юстиції у місті Херсоні знаходиться
виконавче провадження щодо
примусового виконання виконавчого
листа від 04.12.2013р. № 66/7097 виданого
Комсомольським районним судом у м.
Херсоні про зобов'язання УПФУ у м.
Херсоні здійснити перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_2,
починаючи довічного грошового
утримання в сумі 108430,74 грн.

07.02.2014 р. на підставі заяви стягувача та
ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України "Про
виконавче провадження" відповідачем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження, боржнику
надано семиденний строк на добровільне
виконання рішення. Вказана постанова
направлена позивачу.

18.02.2014р. УПФУ надіслано до ВДВС лист, зі
змісту якого слідує, що Управлінням
виконано рішення суду про перерахунок
довічного грошового утримання та
нараховано суму недоотриманого в сумі
108430,74 грн., яку нібито було виплачено
25.02.2014 р.

У ході примусового виконання
виконавчого документа державним
виконавцем 19.05.2014р. винесено постанову
про накладення на УПФУ у місті Херсоні
штрафу у розмірі 680,00 грн.

Відповідно до статті 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню, у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, регламентується Законом
України "Про виконавче провадження".

Згідно зі ст.1 Закону України "Про
виконавче провадження" від 21.04.1999 року
№ 606-ХІV із змінами та доповненнями
(далі - Закон № 606-ХІV) виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів - це
сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів, які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом.

Відповідно до ст. 11 Закону № 606-ХІV
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст.75 Закону № 606-ХІV у
разі невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 цього Закону і не пізніше
п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання
може бути проведено без участі
боржника, державний виконавець
організовує виконання відповідно до
повноважень, наданих йому законом, та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
При цьому на боржника повторно
накладається штраф у порядку,
встановленому статтею 89 цього Закону.

Статтею 89 Закону № 606-ХІV встановлено,
що у разі невиконання без поважних
причин у встановлений державним
виконавцем строк рішення, що зобов'язує
боржника виконати певні дії, та рішення
про поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання. У
разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Зі змісту вищезазначених норм слідує,
що у разі невиконання рішення суду без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк, останній
зобов'язаний прийняти рішення про
накладення на боржника штрафу у
розмірі, передбаченому статтею 89
Закону № 606-ХІV.

Суд не бере до уваги посилання
позивача, що рішення суду виконано, та
протоколом від 12.02.2014 року нараховано
суму недоотриманого довічного
грошового утримання в сумі 108430, 74 грн.,
яку нібито буде остаточно виплачено
25.02.2014 р., оскільки це є посилання на
можливе виконання рішення суду. Крім
того, лист від 18.02.2014 р. № 4207/05 та
протокол від 12.02.2014 р. належним чином не
завірені.

Отже, приймаючи спірну постанову,
відповідач діяв у межах повноважень та
у спосіб, що передбачені Законом
України "Про виконавче провадження".

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію та практику Суду як
джерело права.

Відповідно до п. 1, 2, 3 ч. 3 ст., 2 КАС
України, надаючи оцінку діям та
рішенням суб'єкта владних повноважень,
які є предметом оскарження, суд
перевіряє чи прийняті (вчинені) вони на
підставах, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії).

Суд з дотриманням вимог ст.ст. 69, 70, 86 КАС
України дослідивши надані сторонами
докази, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності. Оцінивши докази, які є у
справі за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги, крім випадків, встановлених
статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на таке та провівши системний
аналіз перерахованих нормативних
актів, суд, приходить до висновку, що
позовні вимоги управління Пенсійного
фонду України у м. Херсоні є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

В судовому засіданні оголошену вступну
та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 - 163, 181
КАС України, суд, -

постановив:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 13 серпня 2014 р.

Суддя
Василяка
Д.К.

кат. 11.5