Справа № 806/7786/13-а
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року
Житомир справа № 806/7786/13-a

час прийняття: 16 год. 15 хв.
категорія 6.3

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Єфіменко О.В.,

за участі секретаря Коваля О.В.,

за участі представника позивача
Попової Л.І.,

за участі представника першого
відповідача Зузанського В.П.,

за участі другого відповідача Шкабари
О. А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства "Укртрансгаз" в особі філії
"Управління магістральних
газопроводів "Київтрансгаз" Публічного
акціонерного товариства "Укртрансгаз"
до відділу Держземагентства у
Радомишльському районі Житомирської
області, Державного кадастрового
реєстратора відділу Держземагентства
у Радомишльському районі Житомирської
області Шкабари Олексія Аркадійовича,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідачів: Лутівська
сільська рада Радомишльського району
Житомирської області, Радомишльська
районна державна адміністрація про
визнання протиправною відмови,
скасування рішення №
РВ-013 від 29 травня 2013 року,
зобов'язання вчинити дії,

встановив:

28 листопада 2013 року Публічне
акціонерне товариство "Укртрансгаз" в
особі філії "Управління магістральних
газопроводів "Київтрансгаз" Публічного
акціонерного товариства "Укртрансгаз"
звернулося до суду з позовом до
відділу Держземагентства у
Радомишльському районі Житомирської
області, Державного кадастрового
реєстратора відділу Держземагентства
у Радомишльському районі Житомирської
області Шкабари Олексія Аркадійовича,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідачів: Лутівська
сільська рада Радомишльського району
Житомирської області, Радомишльська
районна державна адміністрація, у
якому просило:

- визнати протиправною відмову
Державного кадастрового реєстратора
відділу Держземагенства у
Радомишльському районі Житомирської
області щодо присвоєння кадастрового
номеру земельній ділянці, наданій
позивачу згідно Державного акту на
право постійного користування землею
ЖТ 00003 від 29 грудня 1995 року, що
знаходиться під газорозподільною
станцією Радомишль та під'їзною
дорогою Боярського ЛВУМГ філії
"Управління магістральних
газопроводів "Київтрансгаз" Публічного
акціонерного товариства "Укртрансгаз"
на території Лутівської сільської ради
Радомишльського району Житомирської
області;

- скасувати рішення №РВ-013 від 29
травня 2013 року Державного кадастрового
реєстратора Відділу Держземагенства у
Радомишльському районі Житомирської
області Шкабари О.А. про відмову ПАТ
"Укртрансгаз" у внесенні відомостей
(змін до них) до Державного земельного
кадастру;

- зобов'язати відділ Держземагенства у
Радомишльському районі Житомирської
області вчинити дії у формі прийняття
рішення про внесення відомостей до
Державного земельного кадастру з
присвоєнням кадастрового номера
земельної ділянки ПАТ "Укртрансгаз",
наданій позивачу згідно Державного
акту на право постійного користування
землею ЖТ 00003 від 29 грудня 1995 року, що
знаходиться під газорозподільчою
станцією Радомишль та під'їзною
дорогою Боярського ЛВУМГ філії
"Управління магістральних
газопроводів "Київтрансгаз" Публічного
акціонерного товариства "Укртрансгаз"
на території Лутівської сільської ради
Радомишльського району Житомирської
області.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що товариством належним
чином виконано усі вимоги
законодавства для внесення відомостей
про земельну ділянку, що знаходиться на
території Лутівської сільської ради,
площею 0,0999 га, до Державного земельного
кадастру з присвоєнням кадастрового
номера шляхом надання відповідачеві
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право постійного
користування на земельну ділянку.
Однак, прийнятим спірним рішенням
№РВ-013 від 29 травня 2013 року про
відмову у внесенні відомостей (змін до
них) до Державного земельного кадастру
відповідач унеможливив реєстрацію
позивачем права на постійне
користування земельною ділянкою, що
перешкоджає оформленню позивачем
права постійного користування даною
земельною ділянкою. Відтак, на думку
позивача, дане рішення є безпідставним,
неправомірним та таким, що порушує
законні права та інтереси позивача, а
тому підлягає скасуванню.

Представник позивача позов підтримав,
просив його задовольнити у повному
обсязі.

Представник відповідача позов не
визнав, просив відмовити в його
задоволенні. Зазначив, що державним
кадастровим реєстратором після
отримання заяви позивача для
реєстрації земельної ділянки площею
0,0999 га перевірено відповідність
документів вимогам законодавства та
виявлено, що її знаходження в
Національній кадастровій системі
накладається на межі іншої земельної
ділянки, у зв'язку з чим прийнято спірне
рішення про відмову у внесенні
відомостей до Державного земельного
кадастру. Вказав, що спірне рішення
винесене відповідно до вимог п. 6 ст. 24
Закону України "Про державний
земельний кадастр", а отже є законним,
та таким, що не підлягає скасуванню.

Шкабара О. А. позов не визнав просив
відмовити в його задоволені позову,
вказав, що спірне рішення прийняте
згідно вимог чинного законодавства
України.

Представник Лутівської сільської ради
Радомишльського району Житомирської
області в судове засідання не з'явився,
про час, дату та місце розгляду справи
був повідомлений вчасно та належним
чином, надіслав клопотання про розгляд
справи без його участі.

Представник Радомишльської районної
державної адміністрації в судове
засідання не з'явився, про час, дату та
місце розгляду справи був повідомлений
вчасно та належним чином, надіслав
заяву про розгляд справи за його
відсутності.

Вислухавши представників сторін,
перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин, суд дійшов висновку про
те, що позов не підлягає задоволенню з
таких підстав.

Судом встановлено, що 11 липня 2012 року
між ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз
України", правонаступником якої є ПАТ
"Укртрансгаз" (замовник) та TOВ "НВП
"Горизонт" (виконавець) укладено
договір № , згідно з яким
виконавець зобов'язувався у 2012-2013 роках
за завданням замовника надати послуги
з розробки землевпорядної
документації та оформлення документів,
що посвідчують право постійного
користування земельними ділянками ДК
"Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" під
діючими об'єктами трубопровідного
транспорту, які знаходяться на
території Житомирської області (а.с
44-47).

На виконання умов даного договору, ТОВ
НВП "Горизонт" з метою переоформлення
державного акту старого зразку на
право постійного користування
земельної ділянкою було проведено
комплекс робіт щодо складання та
отримання документів, що посвідчують
право користування на земельну
ділянку.

Представник позивача пояснив, що у
травні 2013 року ТОВ «НВП «Горизонт» на
виконання умов договору, подав до
відділу Держземагенства у
Радомишльському районі заяву для
реєстрації земельної ділянки площею
0,0999 га, документацію із землеустрою,
електронний документ та документ, що
підтверджує оплату послуг.

Зазначена земельна ділянка у
державному акті на право постійного
користування землею від 29 грудня 1995
року серії ЖТ 00003 на плані зовнішніх меж
вказана під № 3 (а.с. 58-59).

За результатами розгляду поданої
документації рішенням № РВ-013 від
29 травня 2013 року державного
реєстратора Відділу Держземагентства
у Радомишльському районі Житомирської
області Шкабарою О.А. позивачу
відмовлено у внесенні відомостей (змін
до них) до Держаного земельного
кадастру, з підстав знаходження в межах
земельної ділянки, яку передбачається
зареєструвати, іншої земельної ділянки
або її частини, керуючись п. 6 ст. 24
Закону України "Про Державний
земельний кадастр" (а.с. 61-62).

В силу приписів ст. 125 Земельного
кодексу право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Реалізацію вищевказаної норми права
встановлює ст. 126 Земельного кодексу
України право власності, користування
земельною ділянкою оформлюється
відповідно до Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Правові, економічні та організаційні
основи діяльності у сфері Державного
земельного кадастру, регулюються
Законом України «Про Державний
земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-VІ
(далі - Закон № 3613-VІ).

Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону № 3613-VІ
державний кадастровий реєстратор, який
здійснює державну реєстрацію
земельних ділянок, протягом
чотирнадцяти днів з дня реєстрації
заяви: перевіряє відповідність
документів вимогам законодавства; за
результатами перевірки здійснює
державну реєстрацію земельної ділянки
або надає заявнику мотивовану відмову
у державній реєстрації.

Підставами для відмови у здійсненні
державної реєстрації земельної
ділянки відповідно до ч. 6 ст. 24 Закон №
3613-VІ є: розташування земельної ділянки
на території дії повноважень іншого
Державного кадастрового реєстратора;
подання заявником документів,
передбачених частиною четвертою цієї
статті, не в повному обсязі;
невідповідність поданих документів
вимогам законодавства; знаходження в
межах земельної ділянки, яку
передбачається зареєструвати, іншої
земельної ділянки або її частини.

Аналогічні приписи містяться і у
Порядку ведення Державного земельного
кадастру, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17
жовтня 2012 року № 1051.

В судовому засіданні другий відповідач
пояснив, що державним кадастровим
реєстратором після отримання заяви
перевірено відповідність документів
вимогам законодавства та виявлено її
знаходження в межах іншої земельної
ділянки, у зв'язку з чим прийнято спірне
рішення про відмову у внесенні
відомостей до Державного земельного
кадастру. Також він пояснив, що ТОВ "НВП
"Горизонт" при підготовці документів
для подачі для реєстрації мав змогу
побачити, що в Національній
кадастровій системі земельна ділянка,
на яку товариство підготовлює
документи, накладається на межі іншої
земельної ділянки (а.с.198).

Крім того, на підготовчому етапі
розробником документації не
проаналізовано правові підстави
надання земельної ділянки, адже
змінилась організаційно - правова
форма підприємства та його назва, тобто
змінився землекористувач і Державний
акт на право постійного користування
землею серії ЖТ від 29 грудня 1995 року
виданий Боярському управлінню
магістральний газопроводів м. Боярка,
Київської області, а технічна
документація розроблена на ПАТ
"Укртрансгаз". У витягах з Єдиного
Державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, які
знаходяться в матеріалах справи,
відомості про Боярське управління
магістральних газопроводів м. Боярка,
Київської області відсутні.

В судовому засіданні представник
позивача пояснив, що дочірня компанія
"Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України"
реорганізована шляхом перетворення в
ПАТ "Укртрансгаз" а Боярське управління
магістральних газопроводів є
структурним підрозділом позивача.

Згідно з ст. 11 Закону № 3613-VІ відомості
про об'єкти Державного земельного
кадастру під час внесення їх до
Державного земельного кадастру мають
відповідати існуючим характеристикам
об'єктів у натурі (на місцевості),
визначеним із точністю відповідно до
державних стандартів, норм та правил,
технічних регламентів.

Відповідно до п. 152 Порядку ведення
Державного земельного кадастру
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №1051 від 17 жовтня 2012
року у разі виявлення фізичною або
юридичною особою у документації із
землеустрою та оцінки земель помилки,
допущеної у відомостях Державного
земельного кадастру (в тому числі після
перенесення інформації про земельні
ділянки з державного реєстру земель та
відомостей про інші об'єкти Державного
земельного кадастру, що містяться в
документації із землеустрою та оцінки
земель, затвердженої та переданої до 1
січня 2013 року до Державного фонду
документації із землеустрою),
заінтересована особа звертається до
Державного кадастрового реєстратора
із заявою про внесення виправлених
відомостей до Державного земельного
кадастру за формою згідно з додатком 37.

До заяви додаються:

- документи (або їх посвідчені копії), що
містять зазначені у повідомленні
помилки, допущені у відомостях
Державного земельного кадастру
внаслідок помилки у документації із
землеустрою та оцінки земель (у разі
наявності таких документів);

- погоджена документація із
землеустрою та оцінки земель з
виправленими відомостями, яка є
підставою для виправлення відповідних
помилок у Державному земельному
кадастрі;

-документ, що підтверджує оплату послуг
з внесення до Державного земельного
кадастру виправлених відомостей у
документації із землеустрою та оцінки
земель (крім випадків внесення
відомостей про обмеження у
використанні земель, безпосередньо
встановлені законами або прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими
актами).

Заява разом з доданими до неї
документами подається заінтересованою
особою особисто або надсилається
рекомендованим листом з описом
вкладення та повідомленням про
вручення.

Як було з'ясовано в судовому засіданні
позивач до відділу Держземагентства у
Радомишльському районі Житомирської
області щодо виправлення технічних
помилок, які виявлені Державним
кадастровим реєстратором відділу
Держземагентства у Радомишльському
районі Житомирської області не
зверталось.

Відтак, оскільки державним кадастровим
реєстратором під час опрацювання
технічної документації позивача
встановлено підстави для відмови у
внесенні відомостей до Державного
земельного кадастру, передбачені п. 6
ст. 24 Закону № 3613-VІ, рішення
відповідача № РВ-013 від 29 травня
2013 року про відмову позивачеві у
внесенні відомостей до Державного
земельного кадастру є правомірним.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС) завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Слід також зазначити, що згідно з п.п. 1, 9
ч. 3 ст. 2 КАС у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті вони: на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідачем, як
суб'єктом владних повноважень, надано
суду пояснення та докази, які
підтверджують правомірність
прийнятого спірного рішення №
РВ-013 від 29 травня 2013 року, а тому
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
не підлягають задоволенню.

За змістом ст. 94 КАС у разі відмови в
задоволенні позову, судові витрати
позивачу з Державного бюджету України
не повертаються.

Керуючись статтями 23, 94, 162, 163 КАС, суд,

постановив:

У задоволенні позову відмовити.

Повний текст постанови виготовлено 14
квітня 2014 року.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Єфіменко О.В.