Справа № 817/1792/14
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2014-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
УХВАЛА

іменем України

"18" серпня 2014 р.
Справа № 817/1792/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Франовської К.С.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Моніча Б.С.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Рівне
Рівненської області на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "02" липня 2014
р. у справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в м.Рівне
Рівненської області до
Автогосподарства Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Рівненській області про стягнення
заборгованості ,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2014 року Управління Пенсійного
фонду України в м.Рівне ( далі- Позивач,
УПФУ в м.Рівне ) звернулось в суд з
позовом до Автогосподарства
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Рівненській області (
далі- Відповідач, Автогосподарство
УМВС України в Рівненській області) про
стягнення заборгованості по фактичних
витратах Пенсійного фонду на виплату
та доставку пільгових пенсій за
березень-квітень 2014 року в сумі 2342,16
грн.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 02 липня 2014
року у позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції з мотивів порушення
судом норм матеріального та
процесуального права та прийняти нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі. Доводи
апеляційної скарги пенсійний орган
обґрунтовує тим, що суд першої
інстанції неправильно оцінив подані
відповідачем на спростування позовних
вимог докази- платіжні доручення про
перерахування коштів на відшкодування
витрат. Позивач не оспорює отримання
цих коштів, проте згідно з картками
особових рахунків у відповідача
рахується заборгованість за
попередній період, а відповідно до
порядку зарахування поточні платежі
зараховуються в погашення боргу за
попередній період. Тому отримані кошти
були зараховані в погашення боргу
минулого періоду.

Враховуючи те, що цю справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, а усі особи, які беруть участь
у справі, у судове засідання не прибули,
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України
апеляційний розгляд проведено у
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про
відмову у позові, суд першої інстанції
виходив з того, що сума витрат
Управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне на виплату та доставку
пільгових пенсій за березень-квітень
2014 року у розмірі 2342,16грн., яка підлягає
відшкодуванню відповідачем, сплачена у
повному обсязі, тому вимоги позивача
щодо стягнення з відповідача вказаної
суми є безпідставними та
необґрунтованими.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновками суду першої
інстанції, викладеними у оскаржуваній
постанові, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
Автогосподарство УМВС України у
Рівненській області зареєстроване в
Управлінні Пенсійного фонду України в
м.Рівне як платник страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування. В даному автогосподарстві
працював ОСОБА_3, якому призначено
пільгову пенсію на підставі ч.2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в частині
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «б»-«з» ст.13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» (за
Списком №2)..

Як вбачається з розрахунків фактичних
витрат на виплату та доставку пенсії,
призначеної відповідно до ч.2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» розмір
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій за березень-квітень 2014
року складає 2342,16 грн., які позивач
просить стягнути з відповідача.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позовних вимог, дійшов
висновку, що відповідач у
встановленому порядку відшкодував
витрати згідно розрахунку, позивачем
не надано належних доказів щодо
наявності боргу у відповідача з
відшкодування сум фактичних витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій за
відповідний період, та не було
правових підстав зараховувати кошти,
які надійшли з визначеним призначенням
платежу, на покриття заборгованості за
минулі періоди.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав:

Відповідно до п.п.«б»-«з» ст.13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
визначено категорії працівників, які
на пільгових умовах мають право на
пенсію за віком, незалежно від місця
останньої роботи.

Згідно п.2 розділу XV «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком №1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком №2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди. До запровадження
пенсійного забезпечення через
професійні та корпоративні фонди
зазначеним особам пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення». При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п.6.1 розділу 6 Інструкції
про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України від 19 грудня 2003 року №21-1,
витрати на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
застрахованим особам, які працювали
або працюють на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за Списком №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, підлягають відшкодуванню в
розмірі 100% фактичних витрат на виплату
і доставку таких пенсій.

Згідно п.п.6.4, 6.5, 6.8 розділу 6
вищезазначеної Інструкції, розмір сум
до відшкодування на поточний рік
визначається відділами надходження
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно у розрахунках
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до ч.2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», які надсилаються
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених (перерахованих)
пенсій. Розрахунки складаються на
підставі відомостей відділів з
призначення пенсій органів Пенсійного
фонду України, які подаються до 1 січня
поточного року та протягом 10 днів з дня
прийняття рішення про призначення
нової пенсії. Підприємства щомісяця до
25-го числа вносять до Пенсійного фонду
зазначену в повідомленні місячну суму
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах. У разі зміни розміру
пенсії або настання обставин, які
впливають на суму відшкодування
(смерть пенсіонера, зміна місця
проживання та ін.), органи Пенсійного
фонду повідомляють про це підприємства
в місячний термін з моменту виникнення
цих обставин. Суми фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
за період з дати призначення пенсії до
дати складання розрахунку фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених
відповідно до ч.2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», сплачуються одночасно із
оплатою фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за перший
поточний місяць.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до розрахунків Управління
Пенсійного фонду України в Рівне, сума
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених
відповідно до ч.2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в частині пенсій,
призначених відповідно до п.п.«б»-«з»
ст.13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», яка підлягає
відшкодуванню відповідачем, за
березень-квітень 2014року складає 2342,16
грн.

Вказана сума Управлінню Пенсійного
фонду перерахована Автогосподарством
УМВС України в Рівненській області
27.03.2014 р. та 28.04.2014 р. , що підтверджується
відповідними платіжними дорученнями -
№124 від 25.03.14 року та №160 від 25.04.14 р. У
тексті платіжних доручень вказано
призначення платежу- відшкодування
витрат на виплату пільгової пенсії за
березень та, відповідно, квітень 2014
року(а.с.14-15).

Позивач , підтверджуючи отримання
зазначених коштів, пояснив, що сплачені
кошти зараховані в рахунок погашення
заборгованості за минулі періоди, яка
була наявна у відповідача.

Відповідно до ч.6 ст.25 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» за рахунок сум,
що надходять від платника єдиного
внеску або від державної виконавчої
служби, погашаються суми недоїмки,
штрафних санкцій та пені у порядку
календарної черговості їх виникнення.
У разі якщо платник має несплачену суму
недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним
суми єдиного внеску зараховуються в
рахунок сплати недоїмки, штрафів та
пені у порядку календарної черговості
їх виникнення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
відшкодування витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за Списками
№1 та №2 не є сплатою єдиного внеску в
розумінні Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», а тому
заборгованість зі сплати такого
відшкодування не є недоїмкою зі сплати
єдиного внеску. Враховуючи
вищенаведене, положення Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» щодо недоїмки
не розповсюджуються на відносини з
відшкодування витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій.

При цьому, право визначати призначення
платежу відповідно до чинного
законодавства України належить
виключно платнику, оскільки пунктом 3.8
Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 21 січня 2004 року №22, визначено, що
реквізит «Призначення платежу»
платіжного доручення заповнюється
платником так, щоб надавати повну
інформацію про платіж та документи, на
підставі яких здійснюється
перерахування коштів отримувачу.
Повноту інформації визначає платник з
урахуванням вимог законодавства
України. Платник відповідає за дані, що
зазначені в реквізиті платіжного
доручення «Призначення платежу». Банк
перевіряє заповнення цього реквізиту
на відповідність установленим вимогам
лише за зовнішніми ознаками.

Враховуючи зазначене, суд приходить до
висновку, що самостійне зарахування
позивачем сум у рахунок відшкодування
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій за інший період, ніж
зазначений відповідачем в призначенні
платежу, є неправомірним.

На підставі наведеного колегія судів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови вірно дано правову оцінку
обставинам справі та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що згідно ст. 200 КАС України є підставою
для залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанови суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Рівне
Рівненської області залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"02" липня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
К.С. Франовська

судді:
І.Ф.Бондарчук

Б.С. Моніч

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Управління
Пенсійного фонду України в м.Рівне
Рівненської області
вул.Відінська,41,м.Рівне,33018

3- відповідачу/відповідачам:
Автогосподарство Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Рівненській області вул.
С.Бандери,12-а,м.Рівне,33028

4-третій особі: - ,