Справа № 821/3173/14
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2014-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/3173/14
Херсонський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Пекного А.С.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Каховської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області до Відділу
державної виконавчої служби
Каховського міськрайонного управління
юстиції Херсонської області про
визнання дій протиправними, скасування
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження та
зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Каховська об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міністерства доходів та зборів України
у Херсонській області (далі-позивач,
Каховська ОДПІ) звернулася до суду з
позовом до Відділу державної
виконавчої служби Каховського
міськрайонного управління юстиції
Херсонської області (далі-відповідач,
ВДВС Каховського МУЮ), в якому просить
визнати дії неправомірними, скасувати
постанову від 20.06.2014 р. про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа) та зобов'язати
відповідача прийняти виконавчий лист
Херсонського окружного
адміністративного суду від 28.12.2012 р. по
справі №2а-3828/12/2170.

Позовні вимоги мотивовані
протиправністю постанови та дій
відповідача з підстав відсутності
обставин, що виключають здійснення
виконавчого провадження на підставі
Закону України "Про виконавче
провадження".

Від представника позивача надійшла до
суду заява про розгляд справи в порядку
письмового провадження.

Відповідач явку свого представника в
судове засідання не забезпечив,
причини неявки в судове засідання
невідомі, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення ст.ст. 122, 128 КАС
України, суд розглядає справу у порядку
письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та
проаналізувавши норми чинного
законодавства України суд дійшов до
висновку про часткове задоволення
позовних вимог виходячи з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 28 грудня 2012 р.
Херсонським окружним адміністративним
судом видано виконавчий лист
№2а-3828/12/2170 про стягнення з ПП "Трилан"
на користь держави заборгованість по
податку на прибуток приватних
підприємств у сумі 1552,87 грн.

20 червня 2014 р. головним державним
виконавцем ВДВС Каховського МУЮ Гуржей
Д.В. винесено поставу ВП № 43770867 про
відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа).

Супровідним листом від 20.06.2014 року
відповідачем вищевказану постанову
направлено на адресу позивача, яку
отримано останнім 23.06.2014 року, що
підтверджується відтиском штампу на
супровідному листі.

Частиною 5 статті 124 Конституції
України передбачено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (надалі по тексту - рішення).

Частинами 1 та 2 статті 2 коментованого
Закону встановлено, що примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України "Про державну виконавчу
службу".

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 17
вказаного вище Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою виконавчі листи, що видаються
судами.

Згідно частин 1 і 2 статті 25 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

При цьому, підстави для відмови у
відкритті виконавчого провадження
визначені пунктами 1-9 частини 1 статтею
26 коментованого Закону.

Із змісту оскаржуваної постанови
вбачається, що головним державним
виконавцем ВДВС Каховського МУЮ Гуржей
Д.В. відмовлено у прийнятті до
провадження виконавчого документа та у
відкритті виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листа за № 2а-3828/12/2170, виданого
Херсонським окружним адміністративним
судом 28.12.2012 року, з підстав визначених
пунктом 8 частини 1 статті 26 Закону
України "Про виконавче провадження",
тобто з підстав наявності інших
передбачених законом обставин, що
виключають здійснення виконавчого
провадження. При цьому, відповідач
застосування даної норми Закону
обґрунтовує наявністю окремого
порядку стягнення податкового боргу з
платників податків, який регулюється
статтями 95-99 Податкового кодексу
України та виконується органами
державної податкової служби.

Статтею 95 Податкового кодексу України
встановлено, що контролюючий орган
здійснює за платника податків і на
користь держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, здійснюється
за рішенням суду, яке направляється до
виконання контролюючим органам, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

Якщо достатні для погашення
податкового боргу кошти відсутні,
контролюючий орган відповідно до
абзацу 2 пункту 95.3 статті 95 Податкового
кодексу України звертається до суду з
позовом про надання дозволу на
погашення всієї суми податкового боргу
за рахунок майна платника податків, що
перебуває у податковій заставі. Таке
погашення здійснюється на підставі
зазначеного рішення суду та прийнятого
на його підставі рішення органу
доходів і зборів шляхом продажу майна
платника податків на публічних торгах
та/або торгівельними організаціями у
порядку визначеному пунктами 95.7-95.21
статті 95 Податкового кодексу України.

З аналізу наведеної норми випливає, що
Податковим кодексом України
встановлено окремий порядок виконання
судових рішень про стягнення коштів з
платника податків у рахунок погашення
податкового боргу. Органами стягнення
за такими рішеннями, які здійснюють за
платника податків і на користь держави
заходи щодо погашення податкового
боргу такого платника податків, є
контролюючі органи в розумінні
Податкового кодексу України, до яких
належить позивач.

Проте, вказані положення Податкового
кодексу України не виключають
примусове виконання державною
виконавчою службою виконавчого листа,
виданого за судовим рішенням, яке
набрало законної сили, у порядку,
визначеному Законом України "Про
виконавче провадження", який є
спеціальним законом, що визначає умови
і порядок виконання рішень судів, що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку.

Відповідно до частини 2 статті 14 КАС
України, статті 13 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" постанови
та ухвали суду в адміністративних
справах, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Частиною 4 статті 257 КАС України
визначено, що примусове виконання
судових рішень в адміністративних
справах здійснюється в порядку,
встановленому Законом України "Про
виконавче провадження".

Відповідно до ст.. 258 КАС України за
кожним судовим рішенням, яке набрало
законної сили або яке належить
виконати негайно, за заявою осіб, на
користь яких воно ухвалено, чи
прокурора, який здійснював у цій справі
представництво інтересів громадянина
або держави в суді, видається один
виконавчий.

Вказана норма є імперативною, а відтак,
отримавши виконавчий лист, ставлячи
під сумнів законність видачі судом
виконавчого листа у справі № 2а-3828/12/2170,
державний виконавець необґрунтовано
відмовив позивачу у відкритті
виконавчого провадження, помилково
трактуючи норми законодавства України
на власний розсуд.

В даному випадку виконавчий лист не
визнаний судом, який його видав, таким,
що не підлягає виконанню, а тому він є
чинним і підлягає виконанню.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
положення Податкового кодексу України,
КАС України і Закону України "Про
виконавче провадження" в питанні
погашення податкового боргу за
рішенням суду про стягнення коштів з
рахунків платника податку у банках, які
його обслуговують, і за рахунок готівки
такого платника податку, не
конфліктують між собою, не виключають і
не суперечать одні з одними.

Проаналізувавши вищенаведені норми
чинного законодавства вбачається, що
виконання судових рішень про стягнення
податкового боргу може здійснюватися
самостійно територіальними органами
державної податкової служби в порядку
пунктів 95.3 і 95.4 статті 95 Податкового
кодексу України, Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, так і за заявою
стягувача - шляхом отримання
виконавчого листа та передачі його на
примусове виконання в органи державної
виконавчої служби в порядку,
визначеному Законом України "Про
виконавче провадження".

З урахуванням наведеного та з огляду на
те, що 28.12.2012 року Херсонським окружним
адміністративним судом виданий
виконавчий лист № 2а-3828/12/2170, суд
приходить до висновку про те, що
головним державним виконавцем ВДВС
Каховського МУЮ Гуржей Д.В. в порушення
вимог Закону України "Про виконавче
провадження" безпідставно відмовлено у
прийнятті до провадження виконавчого
документа та у відкритті виконавчого
провадження з примусового виконання
вищевказаного виконавчого листа, з
підстав, визначених пунктом 8 частини 1
статті 26 Закону України "Про виконавче
провадження". Як наслідок, постанова
про відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа) від
20.06.2014 року підлягає скасуванню, а
позовні вимоги у цій частині -
задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання
протиправними дій відповідача, то суд
вважає їх необґрунтованими з таких
підстав.

Законом України "Про виконавче
провадження" визначені повноваження
державного виконавця, до яких належить
і вирішення питання про відмову у
відкритті виконавчого провадження (або
відмову в прийнятті до провадження), з
прийняттям відповідної постанови.

Вчинення дій суб'єктом владних
повноважень є способом реалізації
наданої останньому компетенції та
являє собою процес реалізації наданих
законом функцій суб'єкту владних
повноважень.

Самі по собі дії не тягнуть за собою
будь-яких правових наслідків для особи.

Правові наслідки для позивача несуть
акти індивідуальної дії - в даному
випадку постанова про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа). Саме вона має
вплив на його права та інтереси.
Виходячи із завдань Кодексу
адміністративного судочинства
України, судовий захист права може бути
здійснений лише за умови наявності
порушення для фізичної чи юридичної
особи прав або інтересів.

Слід вказати, що скасування прийнятого
відповідачем рішення про відмову у
відкритті виконавчого провадження є
достатнім заходом для захисту
порушених прав позивача.

З огляду на вказане, суд зазначає, що
вимоги позивача в цій частині не
підлягають задоволенню через
відсутність порушення його прав діями
відповідача, а обраний позивачем
спосіб захисту в цій частині не
відповідає об'єкту порушеного права і є
надлишковим.

Стосовно позовних вимог щодо
зобов'язання відповідача прийняти
виконавчий лист Херсонського
окружного адміністративного суду від
28.12.2012 р. по справі №2а-4587/12/2170 суд
зазначає наступне.

Законом України "Про виконавче
провадження" визначено, що примусове
виконання рішень здійснюють державні
виконавці. З цією метою останніх
наділено дискреційними повноваженнями
при прийнятті ними управлінського
рішення.

При цьому суд зазначає, що саме
державний виконавець до прийняття
виконавчого документа до виконання та
відкриття виконавчого провадження в
силу приписів частини 1 статті 25 Закону
України "Про виконавче провадження"
зобов'язаний вирішити питання про те,
чи не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, чи він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, та чи пред'явлений до
виконання до відповідного органу
державної виконавчої служби.

Таким чином, відкриттю виконавчого
провадження передує вирішення
державним виконавцем питання про
відповідність виконавчого документа -
виконавчого листа вимогам статей 18-25
Закону України "Про виконавче
провадження". Відтак, тільки за
відсутності обставин, визначених
Законом України "Про виконавче
провадження", які б служили підставою
для відмови у відкритті виконавчого
провадження, державний виконавець
зобов'язаний прийняти до провадження
даний виконавчий документ та відкрити
виконавче провадження.

Крім того, обов'язок державного
виконавця вжити всіх передбачених
законом заходів щодо його виконання
передбачено чинним законодавством
України, а відтак не потребує
додаткового судового уповноваження.

Таким чином, позовні вимоги в частині
визнання дій відповідача
неправомірними та зобов'язання
відповідача прийняти виконавчий лист
Херсонського окружного
адміністративного суду від 28.12.2012 р. по
справі №2а-3828/12/2170 є необґрунтованими
та задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене суд вважає,
що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню.

Керуючись статтями 158-163, 167 КАС України,
суд, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Скасувати постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа) від 20.06.2014 р. ВП
№43770867.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення. В разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя
Пекний
А.С.

кат. 11.5