Справа № 2-а-9895/10/2070
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/926/11

№ К/9991/926/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Усенко
Є.А.,

суддів: Веденяпіна О.А., Юрченко В.П.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Червонозаводському районі
м. Харкова

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 13.10.2010

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 14.12.2010

у справі № 2-а-9895/10/2070 Харківського
окружного адміністративного суду

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції (ДПІ)
у Червонозаводському районі м. Харкова

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 13.10.2010,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 14.12.2010,
позов задоволено: скасовано податкові
повідомлення-рішення від 29.07.2010

№ /0 та № /0.

В касаційній скарзі ДПІ у
Червонозаводському районі м. Харкова
просить скасувати ухвалені у справі
судові рішення та постановити нове
рішення про відмову в позові,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Позивач не скористався своїм
процесуальним правом надати
заперечення на касаційну скаргу.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для донарахування
податкових зобов`язань з податку на
додану вартість, податку з доходів
фізичних осіб та застосування штрафних
(фінансових) санкцій згідно з
податковими повідомленнями-рішеннями,
з приводу правомірності яких виник
спір, стали висновки контролюючого
органу, викладені в акті перевірки від
24.06.2010 № 5348/172/НОМЕР_1, про
порушення позивачем норм підпункту 7.3.1
пункту 7.3, підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті
7 Закону України «Про податок на додану
вартість» (Закон № 168/97-ВР), що призвело
до заниження податкових зобов`язань з
податку на додану вартість за
листопад-грудень 2008 року на загальну
суму 68200,00 грн., та порушення статті 13
Декрету Кабінету Міністрів України
«Про прибутковий податок з громадян»
та пункту 19.1 статті 19 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»,
що призвело до заниження чистого
доходу за 2008 рік на суму 105254,60 грн. та за
2009 рік на 216540,80 грн. Ці висновки
податкового органу вмотивовані тим, що
у позивача відсутні документи, які б
підтверджували задекларовані витрати
за 2008 - 2009 роки в загальній сумі 515551,92
грн.; виписавши податкові накладні від
16.12.2008 № 25, від 18.12.2008 № 26, від 26.12.2008 № 27
на поставку товарів ТОВ
«Інструментал-майстер» з ПДВ у
вартості поставок у загальній сумі
14416,70 грн., задекларував у складі
податкових зобов'язань за цими
поставками тільки 1642,62 грн.; завищив
податковий кредит за листопад, грудень
2008 року на загальну суму 71033,00 грн.,
включивши цю суму до податкового
кредиту без підтвердження її
податковими накладними.

За наслідками перевірки ДПІ прийняті
податкові повідомлення-рішення від
29.07.2010: № /0 - про визначення
податкових зобов`язань з податку на
додану вартість у сумі 125710,50 грн. (у т.ч.
83807,00 грн. - основний платіж та 41903,50 грн. -
штрафні (фінансові) санкції) та №
/0 - про визначення податкових
зобов`язань з податку з доходів
фізичних осіб у сумі 48269,31 грн. (основний
платіж).

Відповідно до підпункту 7.3.1 пункту 7.3
ст. 7 Закону № 168/97-ВР датою виникнення
податкових зобов'язань з поставки
товарів (робіт, послуг) вважається дата,
яка припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: або дата
зарахування коштів від покупця
(замовника) на банківський рахунок
платника податку як оплата товарів
(робіт, послуг), що підлягають поставці,
а у разі поставки товарів (робіт,
послуг) за готівкові грошові кошти -
дата їх оприбуткування в касі платника
податку, а при відсутності такої - дата
інкасації готівкових коштів у
банківській установі, що обслуговує
платника податку; або дата
відвантаження товарів, а для робіт
(послуг) - дата оформлення документа, що
засвідчує факт виконання робіт (послуг)
платником податку.

Не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту) (підпункт
7.4.5 пункту 7.4 вказаної статті).

Відповідно до статті 13 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян» до
складу витрат, відносяться
документально підтверджені витрати
безпосередньо пов'язані з одержанням
доходів, які включаються до складу
валових витрат виробництва (обігу) та
які підлягають амортизації згідно із
статями 5 та 8 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

В судовому процесі на підставі
досліджених доказів, які приєднані до
справи, встановлено, що впродовж
березня 2008 року - грудня 2009 року (період
часу, за який перевірено податковий
облік позивача), позивач здійснював
розрахунки за отримані товари (роботи,
послуги) з постачальниками, що
підтверджено розрахунковими
документами та знайшло своє
відображення у податковій звітності
позивача, у тому числі і стосовно
витрат у сумі 515551,92 грн. Позивач,
виявивши до початку перевірки помилку
в податковій декларації за грудень 2008
року, подав до ДПІ уточнюючий
розрахунок від 18.12.2009, в якому
самостійно виправив помилку щодо суми
податкових зобов'язань з ПДВ з операцій
поставки товарів ТОВ
«Інструмент-майстер», збільшивши її на
12774,00 грн. (а.с.56-57, т.1).

Податковий кредит в податковому обліку
за листопад, грудень 2008 року в
загальній сумі 71033,00 грн. на
спростування висновку ДПІ
підтверджено податковими накладними,
виписаними з дотриманням норм
підпункту 7.2.1 пункту 7.2 ст. 7 Закону №
168/97-ВР.

Відповідно до пункту 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків
встановлених статтею 72 цього кодексу.

Згідно із пунктом 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, правильними
є висновки судів першої та апеляційної
інстанцій, що податковий орган не
довів в судовому процесі факти
порушення позивачем норм податкового
законодавства та, як наслідок, про
відсутність підстав для прийняття
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Червонозаводському районі

м. Харкова залишити без задоволення, а
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 13.10.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 14.12.2010 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
О.А. Веденяпін В.П. Юрченко