Справа № 816/2207/14
Суддя: П'янова Я.В.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 р.Справа № 816/2207/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління державної
міграційної служби України в
Полтавській області в особі начальника
Шостака Сергія Борисовича на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 02.07.2014р.
по справі № 816/2207/14

за позовом ОСОБА_2

до Управління державної міграційної
служби України в Полтавській області в
особі начальника Шостака Сергія
Борисовича

про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2),
звернувся до Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Управління державної міграційної
служби України в Полтавській області в
особі начальника Шостака Сергія
Борисовича (далі - відповідач, УДМС), в
якому просив:

- визнати дії Управління державної
міграційної служби України в
Полтавській області щодо вимагання
квитанції про оплату послуг ДМС і про
оплату вартості бланку протиправними;

- зобов'язати відповідача повторно
розглянути документи, надані позивачем
для оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон;

- зобов'язати Управління Державної
міграційної служби України в
Полтавській області в особі начальника
Шостака Сергія Борисовича, в разі
відсутності підстав, зазначених у
пункті 22 Правил оформлення і видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон і проїзного документа
дитини, їх тимчасового затримання та
вилучення, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 №
231, видати позивачу паспорт громадянина
України для виїзду за кордон.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 02.07.2014 р.
адміністративний позов ОСОБА_2
задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління
державної міграційної служби України в
Полтавській області в особі начальника
Шостака Сергія Борисовича щодо
розгляду заяви ОСОБА_2 про оформлення
паспорту для виїзду за кордон для
тимчасових поїздок в порядку,
передбаченого для розгляду звернення
громадян.

Зобов'язано Управління державної
міграційної служби України в
Полтавській області в особі начальника
Шостака Сергія Борисовича розглянути
та прийняти рішення по заяві ОСОБА_2 від
11.02.2014 про оформлення паспорту для
виїзду за кордон для тимчасових
поїздок в порядку надання
адміністративної послуги.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Стягнуто з Державного бюджету України
в особі Управління державної
міграційної служби України у
Полтавській області (,
пошт. інд. 36039 м. Полтава, вул. Пушкіна, 63)
на користь ОСОБА_2 (ідентифікацій код
НОМЕР_1, АДРЕСА_1) сплачений згідно
квитанції від 05.06.2014 № 56Р05131 судовий
збір в розмірі 73,08 грн. (сімдесят три
гривні вісім копійок).

Не погодившись з прийнятою постановою,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
в задоволенні позовних вимог
відмовити, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу відповідно до ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
вони є правомірними, обґрунтованими та
підтвердженими матеріалами справи.

Так, судом першої інстанції
встановлено та підтверджено при
розгляді апеляційної скарги, що 11.02.2014
р. ОСОБА_2 звернувся до сектору із
централізованого оформлення
документів № 1 Управління державної
міграційної служби України в
Полтавській області про оформлення
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон, подавши при цьому
заяву - анкету (а.с. 98-99) та інші
документи, перелік яких визначено
пунктом 10 Правил оформлення і видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон і проїзного документа
дитини, їх тимчасового затримання та
вилучення, а саме: копію виданої
податковим органом довідки про
присвоєння ідентифікаційного номера, 2
фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметрів
та оригінал квитанції про сплату
державного мита у розмірі 170 грн.

Вказаний пакет документів був
прийнятий посадовою особою
відповідача ОСОБА_3 11.02.2014 р., що
підтверджується відміткою на
супровідному листі до цих документів
(а.с. 11).

В свою чергу, подана позивачем заява
розглянута відповідачем в порядку
Закону України "Про звернення громадян"
та надана відповідь від 13.02.2014 № 10-24/Р-45
(а.с. 12-13).

За змістом вищевказаної відповіді
позивачу роз'яснено, що він помилково
надав документи, визначені пунктом 10
Правил, який стосується лише
оформлення паспортів зразка із
вклеєним фото, оформлення і видача яких
не належить до компетенції ДМС, з
огляду на таке.

Порядком провадження за заявами про
оформлення паспортів громадянина
України для виїзду за кордон і проїзних
документів дитини, затвердженого
Наказом МВС України від 21.12.2004 № 1603,
зареєстрованого у Міністерстві
юстиції України 20.01.2005 за № 68/10348, в
розділі "Особливі положення", пов'язані
з централізованим оформленням та
видачею паспортів громадянина України
для виїзду за кордон пунктом 24
визначено, що централізоване
оформлення та видача паспортів
громадянина України для виїзду за
кордон здійснюється відповідно до
додатка 2-1 Правил оформлення і видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон і проїзного документа
дитини, їх тимчасового затримання та
вилучення, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 №
231.

У вказаному вище додатку 2-1 Правил
визначено спеціальний порядок щодо
оформлення закордонних паспортів із
цифровим фото та відцифрованим
підписом заявника. У зв'язку з чим,
ОСОБА_2 необхідно подати до
територіального підрозділу УДМС в
Полтавській області, де встановлено
вузол місцевого рівня Державної
інформаційної системи реєстраційного
обліку фізичних осіб та їх
документування, заяву дозвільної
форми, в якій зазначаються відомості
про заявника: прізвище, ім'я,
по-батькові, паспортні дані (серія,
номер паспорта, ким і коли виданий,
місце проживання), телефон. Заява -
анкета в електронному вигляді
оформлюється під час подачі всіх
визначених законодавством документів
працівником підрозділу УДМС.

Вартість надання адміністративних
послуг та необхідність стягнення плати
за виготовлення бланкової продукції та
персоніфікації документів визначено
Постановою Кабінету Міністрів України
від 26.10.2011 № 1098 "Про деякі питання
надання підрозділами Міністерства
внутрішніх справ та державної
міграційної служби платних послуг".

Так, окрім державного мита (170 грн.),
вищевказаною постановою передбачено
оплату громадянами при оформленні
паспорта для виїзду за кордон вартість
платної послуги "оформлення та видача
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон" (87 грн. 15 коп.) та
оплату вартості бланка та
персоніфікації документа (120 грн.).

Не погоджуючись з наданою відповіддю,
позивач звернувся до суду з вказаним
позовом.

Колегія суддів апеляційної інстанції
зауважує на таке.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну та порядок оформлення
документів для зарубіжних поїздок
визначено Законом України "Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України" від 21.01.1994 № 3857-ХІІ
(надалі - Закон № 3857-ХІІ).

Статтею 7 цього Закону передбачено, що
правила оформлення і видачі паспортів,
їх тимчасового затримання та вилучення
визначаються Кабінетом Міністром
України.

На реалізацію вищезазначеного Закону
Кабінет Міністрів України Постановою
від 31.03.1995 № 231 прийняв Правила, пунктом
10 яких затверджено вичерпний перелік
документів, необхідних для оформлення
паспорта у разі тимчасового виїзду за
кордон: заява-анкета встановленого
зразка; паспорт громадянина України,
свідоцтво про народження (для осіб
віком до 16 років) (після прийняття
документів повертається); копія
виданої податковим органом довідки про
присвоєння ідентифікаційного номера,
крім осіб, які через свої релігійні або
інші переконання відмовляються від
прийняття ідентифікаційного номера та
офіційно повідомляють про це
відповідні державні органи; дві
фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметрів;
квитанція про сплату державного мита
або документ, що підтверджує право на
звільнення від його сплати.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач подав пакет документів у
відповідності до даного пункту.

В ході розгляду справи представник
відповідача пояснював, що перелік
документів, необхідних для отримання
адміністративної послуги при
централізованому оформленні
документів визначено в пункті 9
інформаційної картки адміністративної
послуги "оформлення та видача або обмін
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон", яка є додатком № 4 до
наказу ДМС України від 11.03.2013 № 48 (а.с. 58,
91) (станом на момент розгляду справи
втратив чинність у зв'язку із
постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 25.03.2014 №
826/14785/13-а, якою даний наказ було визнано
протиправним та скасовано), визначено
наступний перелік документів: заява -
анкета встановленого зразка
(заповнюється посадовою особою
територіального органу (підрозділу)
ДМС, адміністратором центру надання
адміністративних послуг); паспорт
громадянина України, свідоцтво про
народження (для осіб віком до 16 років)
(після прийняття документів
повертається); копія документа про
реєстрацію у Державному реєстрі
фізичних осіб - платників податків,
виданого органами державної
податкової служби; квитанція про
сплату державного мита або документ, що
підтверджує право на звільнення від
його сплати; квитанції про оплату
інших, передбачених законодавством
платежів.

З порівняльного аналізу пункту 10
Правил та пункту 9 інформаційної картки
адміністративної послуги можна дійти
висновку, що перелік необхідних
документів є ідентичним, за винятком
того, що згідно п. 9 інформаційної
картки адміністративної послуги заява
встановленого зразка заповнюється
посадовою особою територіального
органу (підрозділу) ДМС,
адміністратором центру надання
адміністративних послуг, а не
заявником, як це передбачено в пункті 10
Правил, а також не подаються фотокартки
розміром 3,5 х 4,5 сантиметрів, оскільки
цифрове фото робиться посадовою особою
територіального органу (підрозділу)
ДМС, адміністратором центру надання
адміністративних послуг.

З цього приводу суд першої інстанції
зауважив, що у випадку колізій між
нормативно-правовими актами
застосуванню підлягає той, що має вищу
юридичну силу. Тобто, в даному випадку
застосуванню підлягають Правила
оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 31.03.1995 № 231, в тому
числі пункт 10, до якого зміни не
вносилися щодо переліку документів,
які повинні подаватися заявниками для
отримання вищевказаної
адміністративної послуги.

На питання суду "що перешкоджає
посадовій особі УДМС заповнити в
електронному вигляді заяву
встановленого зразка із поданої заяви
ОСОБА_2, а також відцифрувати фото із
поданого заявником для виготовлення
паспорту того зразка, який
затверджений на момент виникнення
правовідносин?" представник
відповідача відповіді не надав.

При цьому, порядку виготовлення
цифрового фото для паспорта не
встановлено, як не встановлено зразку
електронної форми заяви, що повинна
заповнюватися посадовою особою УДМС.

Надаючи оцінку зазначеним доводам
представника відповідача, суд першої
інстанції зауважив, що державна
реєстрація юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців є адміністративною
послугою та підпадає під дію Закону
України "Про адміністративні послуги"
від 06.09.2012 № 5203-VI (набрав чинності
07.10.2012), що впроваджує ідею служіння
держави громадянам, забезпечення
реалізації прав громадян та суб'єктів
господарювання через надання
адміністративних послуг.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 1 вищевказаного
Закону адміністративна послуга
визначена як результат здійснення
владних повноважень суб'єктом надання
адміністративних послуг за заявою
фізичної або юридичної особи,
спрямований на набуття, зміну чи
припинення прав та/або обов'язків такої
особи відповідно до закону.

Мета запровадження у правовому обігу
категорії "адміністративні послуги"
полягає у створенні зручних для
громадян та інших приватних осіб умов
спілкування з приводу задоволення їх
потреб з уповноваженими органами
виконавчої влади, органами місцевого
самоврядування та іншими суб'єктами
владних повноважень.

У преамбулі Закону акцент зроблено на
меті прийняття цього Закону це
створення умов для реалізації прав,
свобод і законних інтересів фізичних
та юридичних осіб через визначення
відповідних правових засад. Це означає,
що будь-які норми цього Закону повинні
тлумачитися у спосіб, що найповніше
відповідає законним інтересам особи, а
також створює найкращі можливості для
реалізації її прав.

Виходячи з принципів законодавства
України про адміністративні послуги,
органам публічної адміністрації при
вирішенні питання про правила
застосування суперечливих положень
законодавства різного рівня у сфері
адміністративних послуг чи колізій,
слід виходити з інтересів суб'єкта
звернення та застосовувати норму, яка
захищає його становище, підвищує
якість адміністративної послуги.

Державна політика у сфері надання
адміністративних послуг базується,
зокрема, на принципі верховенства
права (п.1 ч. 1 ст. 4 Закон України "Про
адміністративні послуги"), який згідно
однієї із його змістовних ознак
розрізняє право і закон.

Критерій "на підставі закону" означає,
що суб'єкт владних повноважень повинен
бути утворений у порядку, визначеному
Конституцією та законами України, та
діяти на їх виконання за умов та
обставин, визначених ними. "У межах
повноважень" означає, що суб'єкт
владних повноважень повинен приймати
рішення, вчиняти дії відповідно до
повноважень, які прямо встановлені
законом (так звані "прямі
повноваження"), або безпосередньо
випливають із положень закону і є
необхідними для реалізації суб'єктом
владних повноважень своїх функцій (так
звані "похідні повноваження").

Отже, зміст та мета діяльності суб'єкта
надання адміністративних послуг
повинні бути спрямовані на досягнення
справедливого результату та
підвищення якості адміністративної
послуги для суб'єкта звернення.

Щодо зазначення у пункті 9
інформаційної картки адміністративної
послуги у переліку документів,
необхідних для отримання вказаної
адміністративної послуги, таких
документів як квитанції про оплату
інших, передбачених законодавством
платежів, поряд із наданням оцінки
доводам відповідача у відповіді в
порядку розгляду звернень громадян на
заяву позивача, де останньому, зокрема,
роз'яснено про необхідність сплатити
окрім державного мита (170 грн.), платної
адміністративної послуги "оформлення
та видача паспорта громадянина України
для виїзду за кордон" (87 грн. 15 коп.) та
оплату вартості бланка та
персоніфікації документа (120 грн.), суд
дійшов наступних висновків.

Згідно з статтею 1 Декрету Кабінету
Міністрів України від 21.01.1993 № 7-93 "Про
державне мито" платниками державного
мита на території України є фізичні та
юридичні особи за вчинення в їхніх
інтересах дій та видачу документів, що
мають юридичне значення,
уповноваженими органами.

До об'єктів справляння державного мита
належить, зокрема, державне мито за
видачу громадянам України
закордонного паспорта на право виїзду
за кордон або продовження строку його
дії у розмірі 10 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян - 10 х 17 грн.
(статті 2,3 Декрету).

Разом з тим, у постанові Кабінету
Міністрів України від 26.10.2011 № 1098 "Про
деякі питання надання підрозділами
Міністерства внутрішніх справ та
державної міграційної служби платних
послуг" визначено розмір плати за
оформлення та видачу паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон, що становить 87 грн. 15 коп.

Однак, сплата установленого Декретом
державного мита покриває вартість
витрат, пов'язаних із учиненням
відповідачем дій щодо видачі
громадянам України закордонного
паспорта на право виїзду за кордон (у
тому числі й вартість бланка). Тому
відповідач не вправі вимагати
повторної оплати тих самих дій (послуг)
на підставі іншого
нормативно-правового акта.

Вартість бланка та послуги по
персоніфікації документа в загальному
розмірі 120 грн., плата яких взагалі не
передбачена ані Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.10.2011 № 1098 "Про
деякі питання надання підрозділами
Міністерства внутрішніх справ та
державної міграційної служби платних
послуг", ані Правилами, затвердженими
постановою КМУ від 31.03.1995 № 231.

Це підтверджується також правовою
позицією Верховного Суду України,
зокрема, у постанові від 03.12.2013 по
справі № 21-416а13 за позовом ОСОБА_4 до
служби громадянства і реєстрації
фізичних осіб Орджонікідзевського
районного відділу Запорізького
міського управління Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії. (а.с. 19-23).

За приписами частини 1 статті 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

До ухвалення Закону України "Про
адміністративні послуги" була поширена
практика, коли наприклад послугу з
видачі паспорта громадянина для виїзду
за кордон ділили на інші окремі "платні
послуги": "видачу бланка", "оформлення та
видачу паспорта…" тощо. Очевидно, що за
змістом цього Закону йдеться лише про
одну адміністративну послугу і
критерій "результат" зобов'язує
суб'єктів надання адміністративних
послуг орієнтуватися на цілісність
послуг.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов висновку, що позивач
подав відповідачу пакет документів у
відповідності до чинного
нормативно-правового акту, який
підлягає застосуванню у спірних
правовідносинах.

Із законодавчого визначення можна
виділити наступні ключові ознаки
адміністративної послуги, зокрема, 1)
адміністративна послуга надається
лише за заявою фізичної чи юридичної
особи та 2) заява призводить до певного
результату, спрямованого на набуття,
зміну чи припинення прав та або
обов'язків особи (в даному випадку або
оформлення та видача паспорта
громадянина для виїзду за кордон або
тимчасова відмова у його видачі за
умов, передбачених законодавством).

В ході судового розгляду справи
встановлено, що позивач звернувся до
відповідача про оформлення паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон, подавши при цьому заяву - анкету
(а.с. 98-99).

Натомість, відповідач, всупереч
наданих йому повноважень, не зрозуміло
з яких міркувань, вирішив не розглядати
дану заяву як заяву про надання
адміністративної послуги, ухилився від
прийняття рішення по цій заяві, у
зв'язку з чим не було досягнуто
результату, задля отримання якого
позивач і звертався до відповідача, при
цьому надавши відповідь із
вищевказаними роз'ясненнями в порядку
розгляду звернень громадян.

Такі дії відповідача є протиправними
та не ґрунтуються на вимогах
законодавства про адміністративні
послуги.

За таких обставин суд першої інстанції,
обираючи належний спосіб відновлення
порушених прав позивача, вважав за
необхідне на підставі ч. 2 ст. 11 КАС
України вийти за межі позовних вимог та
з метою повного захисту права позивача
визнати дії відповідача щодо розгляду
заяви ОСОБА_2 про оформлення паспорту
для виїзду за кордон для тимчасових
поїздок в порядку, передбаченого для
розгляду звернення громадян,
протиправними та зобов'язати
відповідача розглянути та прийняти
рішення по заяві позивача від 11.02.2014 про
оформлення паспорту для виїзду за
кордон для тимчасових поїздок в
порядку надання адміністративної
послуги.

Інші позовні вимоги ОСОБА_2, на думку
суду першої інстанції, не підлягають
задоволенню з огляду на їх
передчасність, оскільки відповідного
рішення по його заяві до цього часу
відповідачем не прийнято.

Отже, суд першої інстанції дійшов
висновку про часткове задоволення
позовних вимог.

В свою чергу, 30.07.2014 року до суду
апеляційної інстанції надійшла заява
від ОСОБА_2 про відмову від позову.

На думку колегії суддів апеляційної
інстанції заява позивача про відмову
від позову підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 Кодексу
адміністративного судочинства України
позивач може відмовитися від
адміністративного позову, а сторони
примиритися у будь-який час до
закінчення апеляційного розгляду.

У разі відмови від адміністративного
позову або примирення сторін суд
апеляційної інстанції постановляє
ухвалу відповідно до вимог статей 112 і
113 цього Кодексу (ч. 2 ст. 194 КАС України).

Згідно з ч. 4 ст. 112 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд не приймає відмови від
адміністративного позову, визнання
адміністративного позову і продовжує
розгляд адміністративної справи, якщо
ці дії позивача або відповідача
суперечать закону чи порушують
чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Колегія суддів дійшла висновку про те,
що підстав для відмови в задоволенні
заяви про відмову від позову немає,
оскільки це не порушує чиї-небудь
права, свободи та інтереси.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Кодексу
адміністративного судочинства України
про прийняття відмови від
адміністративного позову суд
постановляє ухвалу, якою закриває
провадження у справі. У разі часткової
відмови позивача від
адміністративного позову суд
постановляє ухвалу, якою закриває
провадження у справі щодо частини
позовних вимог.

Статтею 203 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
постанова суду першої інстанції
скасовується в апеляційному порядку і
провадження у справі закривається з
підстав, встановлених ст. 157 цього
Кодексу.

Якщо судом першої інстанції ухвалено
законне та обґрунтоване судове
рішення, а обставини, які стали
підставою для закриття провадження у
справі, виникли після його ухвалення,
суд апеляційної інстанції визнає таке
рішення нечинним і закриває
провадження у справі (ч. 2 ст. 203 КАС
України).

Згідно з п.2 ч.1 ст.157 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд ухвалою закриває провадження у
справі, якщо позивач відмовився від
адміністративного позову і відмову
прийнято судом.

Підстав для не прийняття відмови від
позову судом не встановлено.

Керуючись ст. 112, п. п.2 ч.1 ст. 157, ст.ст. 160,
167, 195, 196, п. 5 ст. 198, 203, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Прийняти заяву ОСОБА_2 про відмову від
позову.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 02.07.2014р.
по справі № 816/2207/14 визнати нечинною.

Провадження у справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління державної
міграційної служби України в
Полтавській області в особі начальника
Шостака Сергія Борисовича
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії закрити.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя П’янова Я.В.Судді
Зеленський В.В. Чалий І.С.