Справа № 755/6590/13-а
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Катющенко В.П.
Суддя-доповідач: Бистрик Г.М.
У Х В А Л А

Іменем України

31 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Карпушової О.В., Оксененка О.М.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою позивача ОСОБА_2 на постанов
Дніпровського районного суду м.Києва
від 06 червня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.Києві про
бездіяльність відповідача,
зобов'язання вчинити певні дії,
стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва про
визнання незаконними дій стосовно
нарахування їй пенсії у 2009 році із
застосуванням середньої заробітної
плати працівників, зайнятих у галузях
економіки України за 2007 рік; визнання
незаконними дій стосовно нарахування
їй пенсії, непрацюючому інваліду 2
групи, з загальним страховим стажем
роботи понад 36 років - у розмірі 90%
пенсії за віком; зобов'язання провести
перерахунок пенсії згідно з ЗУ «Про
загальнообов`язкове пенсійне
страхування», з урахуванням середньої
заробітної плати працівників, зайнятих
у галузях економіки України за 2008 рік
та з урахуванням, що вона є непрацюючим
інвалідом 2 групи, з загальним
страховим стажем роботи понад 36 років,
тобто у розмірі 100 відсотків пенсії за
віком; стягнення з Управління
пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва на її
користь різницю між перерахованою та
отриманою пенсією згідно з ч. 2 ст. 46 ЗУ
«Про загальнообов`язкове пенсійне
страхування», з одночасною сплатою
нарахованої на ці суми пені, що
визначається з розрахунку 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України згідно ст. 107 ЗУ «Про
загальнообов`язкове пенсійне
страхування»; стягнення моральної
шкоди в розмірі 20 000 грн.

Постановою Дніпровського районного
суду м. Києва від 06 червня 2013 року в
задоволенні позовних вимог позивача
відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
судовим рішенням, позивач подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального права,
та ухвалити нове рішення про
задоволення вимог позивача.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, учасників судового
засідання, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без
змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини, наданим доказам
дав правильну правову оцінку і прийшов
до обґрунтованого висновку про відмову
в задоволенні вимог позивача.

З матеріалів справи вбачається, та
встановлено судом першої інстанції, що
ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, є
пенсіонером та перебуває на обліку в
Управлінні пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва, отримує
пенсію як інвалід ІІ групи загального
захворювання.

На підставі заяви ОСОБА_2 від 31 травня
2006 року їй була призначена пенсія по
інвалідності, відповідно до виписки із
акта огляду МСЕК від 27 квітня 2006 року,
якою встановлена ІІІ група
інвалідності загального захворювання
до 01 травня 2007 року.

На час призначення позивачу пенсії по
інвалідності, як інваліду ІІІ групи
загального захворювання, остання
продовжувала працювати.

Починаючи з 01 травня 2007 року позивачка
не отримувала пенсію як інвалід ІІІ
групи, оскільки така інвалідність їй
була встановлена до 01 травня 2007 року та
після цього не поновлялася.

Позивачці ОСОБА_2 10 квітня 2009 року
встановлена ІІ група інвалідності
загального захворювання до 01 травня 2010
року.

Позивачка 22 квітня 2009 року була
звільнена з роботи за власним бажанням
у зв`язку із виходом на пенсію по
інвалідності, а 10 червня 2009 року вона
звернулася до Управління Пенсійного
фонду України у Дніпровському районі м.
Києва із заявою про перерахунок пенсії
по стажу та заробітку, та визначила вид
пенсії - по інвалідності.

За вимог ч. 3 ст. 35 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), якщо виплату пенсії
інвалідові було припинено у зв'язку з
відновленням здоров'я або якщо він не
отримував пенсії внаслідок нез'явлення
на повторний огляд без поважних причин,
то в разі наступного визнання його
інвалідом виплата раніше призначеної
пенсії поновлюється з дня встановлення
інвалідності знову за умови, що після
припинення виплати пенсії минуло не
більше п'яти років. Якщо минуло більше
п'яти років, пенсія призначається знову
на загальних підставах.

Частиною 2 ст. 33 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), за наявності у
непрацюючих інвалідів II і III груп - у
чоловіків 25, а у жінок - 20 років
страхового стажу за їх вибором пенсія
по інвалідності призначається в
розмірі пенсії за віком, обчисленої
відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Статтею 32 цього ж Закону встановлено,
що особи, визнані інвалідами, мають
право на пенсію по інвалідності за
наявності такого страхового стажу на
час настання інвалідності або на день
звернення за пенсією: до досягнення
особою 23 років включно - 2 роки; від 24
років до досягнення особою 26 років
включно - 3 роки; від 27 років до
досягнення особою 31 року включно - 4
роки; для осіб 32 років і старших - 5
років.

Статтею 33 цього ж Закону встановлено,
що пенсія по інвалідності залежно від
групи інвалідності призначається в
таких розмірах: інвалідам I групи - 100
відсотків пенсії за віком; інвалідам II
групи - 90 відсотків пенсії за віком;
інвалідам III групи - 50 відсотків пенсії
за віком, обчисленої відповідно до
статей 27 і 28 цього Закону.

Згідно довідки від 22 червня 2011 року №
9270, розмір пенсії ОСОБА_2 з 01 липня 2011
року становив 1200 гривень 88 копійок при
загальному страховому стажі 36 років 5
місяців 11 днів.

Враховуючи вищевикладене та
проаналізувавши зазначені правові
норми, судова колегія не може не
погодитися з висновком суду першої
інстанції, що на момент поновлення
виплати пенсії позивачці, як інваліду
ІІ групи загального захворювання,
остання не досягла віку, з якого може
бути призначена пенсія за віком,
відповідачем правомірно для
обчислення розміру пенсії позивачу,
враховано 90 відсотків пенсії за віком.

Отже, обґрунтованою та законною є
відмова Дніпровського районного суду
м. Києва в задоволенні позову в частині
визнання незаконними дії відповідача
стосовно нарахування їй пенсії,
непрацюючому інваліду 2 групи, з
загальним страховим стажем роботи
понад 36 років - у розмірі 90% пенсії за
віком та зобов`язання провести
перерахунок пенсії згідно з Закону
України «Про загальнообов`язкове
пенсійне страхування».

Позивач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 досягла
пенсійного віку, що надає право
останній отримувати пенсію за віком.
Проте, судом першої інстанції
правомірно зауважено, що позивачка до
відповідача з заявами про переведення
з пенсії по інвалідності на пенсію за
віком не зверталась. При цьому, колегія
суддів враховує положення ст. 10 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», за
якими особі, яка має одночасно право на
різні види пенсії (за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника), призначається один із
цих видів пенсії за її вибором. Особі,
яка має право на довічну пенсію,
призначається один з видів довічної
пенсії за її вибором.

З розпорядження Управління пенсійного
фонду України в Дніпровському районі м.
Києва від 11 червня 2009 року слідує, що
ОСОБА_2 було проведено перерахунок
пенсії з 10 червня 2009 року у зв`язку зі
зміною стажу та заробітку, з
урахуванням попереднього перерахунку
31 травня 2006 року. При перерахунку
пенсії відповідачем було застосовано
показник середньої заробітної плати за
2007 рік (1197,91 гривень).

За ч. 4 ст. 42 Закону України «Про
загальнообов`язкове пенсійне
страхування» у разі якщо застрахована
особа після призначення пенсії
продовжувала працювати, перерахунок
пенсії провадиться з урахуванням
страхового стажу після призначення
пенсії. Кожний наступний перерахунок
пенсії провадиться не раніш як через 2
роки після попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу
зазначені в частині 1 статті 40 цього
Закону. Дана правова норма у зазначеній
редакції діє після визнання змін,
внесених підпунктом «б» підпункту 10
пункту 35 Розділу 2 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008.

Саме скасовані зміни надавали
можливість перераховувати пенсію із
заробітної плати за періоди страхового
стажу, зазначені в частині 1 статті 40
цього Закону, із застосуванням
показника середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка
відповідно до цього Закону
враховується для обчислення пенсії за
календарний рік, що передує року
перерахунку пенсії.

Отже, аналіз відновленої (діючої) норми
абзацу 3 частини 4 статті 42 Закону
свідчить, що перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу
зазначені в частині першій статті 40
цього Закону.

Правила частини першої статті 40 при
перерахунку пенсії, застосовуються
виключно з метою визначення періоду
страхового стажу, за який може бути
обчислена заробітна плата (дохід).

Частиною 1 ст. 40 передбачено, що для
обчислення пенсії враховується
заробітна плата (дохід) за будь-які 60
календарних місяців страхового стажу
підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від
перерв, та за весь період страхового
стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Таким чином, апеляційна інстанція
приходить до однозначного висновку,
про те що посилання апелнта, що
відповідач повинен був обраховувати їй
пенсію, для врахування періоду
страхового стажу лише період з 01 липня
2000 року до 2009 року, не ґрунтуються на
нормах чинного законодавства.

Крім того, судова колегія вважає за
необхідне відзначити, що середня
заробітна плата працівників, зайнятих
у галузях економіки України, за
календарний рік, що передує року
звернення за призначенням пенсії,
використовується як складова для
призначення пенсії відповідно до
частини 2 статті 40 Закону № 1058, і є
величиною постійною, не змінною при
перерахунку пенсії, на відміну від
інших показників, які використовуються
при визначенні заробітної плати
(доходу) застрахованої особи для
обчислення пенсії.

Перерахунок пенсії з більш високого
заробітку передбачений статтею 69
Закону №1788, відповідно до якої
пенсіонерам, які пропрацювали після
призначення пенсії, у тому числі за
віком, не менш як два роки з більш
високим заробітком, ніж той, з якого
було обчислено пенсію, встановлюється
за заявою пенсіонера новий розмір
пенсії виходячи з більш високого
заробітку, який визначається за два
роки роботи підряд для призначення
пенсії відповідно до статей 64-67 цього
Закону. У разі дальшого зростання
заробітку пенсіонера провадиться за
його заявою новий перерахунок пенсії.
Кожний наступний перерахунок пенсії
провадиться не раніш ніж через два роки
після попереднього перерахунку.

Чинне пенсійне законодавство не
містить правових підстави для
перерахунку пенсії позивача із
застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески та яка відповідно до
Закону №1058 враховується для
обчислення пенсії, за календарний рік,
що передує року перерахунку пенсії.

За таких обставин суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку, що
пенсія позивачу розрахована вірно,
відповідно до чинного законодавства.

Вимоги позивача в частині стягнення з
різниці між перерахованою та отриманою
пенсією згідно з ч. 2 ст. 46 ЗУ «Про
загальнообов`язкове пенсійне
страхування», з одночасною сплатою
нарахованої на ці суми пені, що
визначається з розрахунку 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України згідно ст. 107 ЗУ «Про
загальнообов`язкове пенсійне
страхування», а також в частині про
стягнення з відповідача моральної
шкоди в розмірі 20000 грн. є
необґрунтованими, оскільки є похідними
від визнання незаконними дій стосовно
нарахування та перерахунку пенсії, а
також зобов'язання провести
перерахунок пенсії згідно з Закону
України «Про загальнообов`язкове
пенсійне страхування», з урахуванням
середньої заробітної плати
працівників, зайнятих у галузях
економіки України за 2008 рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем доведено обґрунтованість
і законність дій при призначенні,
нарахуванні та перерахунку пенсії
позивачки.

Суд першої інстанції вірно застосував
норми матеріального права, правову
позицію з приводу яких аргументовано
виклав в мотивувальній частині
оскаржуваного позивачем рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 158, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254, КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 -
залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного
суду м.Києва від 06 червня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено
07.08.2014 року.

Головуючий суддя:
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Оксененко О.М.

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Оксененко О.М.