Справа № 2а-309/11/1312
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/309/12

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого: Штульман І.В.
(доповідач), суддів:Заїки М.М.,
Олексієнка М.М., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Прокуратури міста
Львова, Управління Державної
автомобільної інспекції Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ (далі - УДАІ ГУМВС) України у
Львівській області про визнання дій
неправомірними, за касаційною скаргою
ОСОБА_5, - представника позивача ОСОБА_4,
на постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 3 листопада
2011 року та додаткову постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24 листопада
2011 року, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2009 року ОСОБА_4 звернулася в
суд з позовом до прокуратури міста
Львова, УДАІ ГУМВС України у Львівській
області, після уточнення у березні 2011
року позовних вимог, просить суд:
скасувати постанову про накладення
арешту на майно від 4 березня 2003 року, в
якій під № 2 зазначено належний їй
автомобіль марки «Опель Вектра»,
державний номерний знак НОМЕР_1, а також
протокол від 5 травня 2003 року;
зобов'язати УДАІ ГУМВС України у
Львівській області повернути їй
вказаний автомобіль без стягнення
коштів за зберігання транспортного
засобу на спеціальному майданчику;
зобов'язати Міжрайонний
реєстраційно-екзаменаційний відділ
(далі - МРЕВ) УДАІ ГУМВС України у
Львівській області провести повторну
реєстрацію зазначеного транспортного
засобу.

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовує тим,
що вона 10 липня 2001 року у місті Львові
придбала вищевказаний автомобіль, який
пройшов реєстрацію у МРЕВ УДАІ УМВС
України у Львівській області
(свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2). На
підставі постанови старшого слідчого
прокуратури міста Львова від 4 березня
2003 року про накладення арешту на майно
в межах кримінальної справи № 140-0881,
порушеної відносно працівників МРЕВ
УДАІ УМВС України у Львівській області,
згаданий транспортний засіб, яким за
дорученням керував її онук ОСОБА_6, 1
серпня 2009 року було затримано, а потім
на такий накладено арешт та поміщено на
арешт майданчик. У позові ОСОБА_4
відмічає, що вона весь час відкрито
користувалась вказаним автомобілем, з
часу купівлі щороку проводився його
технічний огляд, автомобіль
неодноразово зупинявся і оглядався
працівниками ДАІ різних областей.
Оскільки відповідачі відмовляються
повертати їй автомобіль без оплати за
час перебування на спеціальному
майданчику і ними після затримання
була анульована державна реєстрація
автомобіля, ОСОБА_4 просить
задовольнити її позовні вимоги.

Постановою Личаківського районного
суду міста Львова від 14 квітня 2011 року
позов задоволено. Визнано
протиправними дії щодо неповернення
ОСОБА_4 автомобіля марки «Опель
Вектра», державний номерний знак
НОМЕР_1. Зобов'язано УДАІ ГУМВС України
у Львівській області повернути ОСОБА_4
автомобіль «Опель Вектра 1,6», 1991 року
випуску, легковий седан-В, державний
номерний знак НОМЕР_1, без стягнення
коштів за зберігання транспортного
засобу на спеціальному майданчику.
Зобов'язано МРЕВ УДАІ ГУМВС України у
Львівській області провести повторну
реєстрацію транспортного засобу
автомобіля «Опель Вектра 1,6», 1991 року
випуску, легковий седан-В, № шасі
НОМЕР_3.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції дійшов висновку, що
відповідачі, як суб'єкти владних
повноважень, не довели належним чином
правомірність прийнятого рішення, їх
дії вчинені в порушення статті 19
Конституції України та не відповідають
критеріям зазначеним у частині 3 статті
2 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 3 листопада
2011 року апеляційну скаргу УДАІ ГУМВС
України у Львівській області
задоволено частково. Постанову
Личаківського районного суду міста
Львова від 14 квітня 2011 року у справі №
2а-309/11 скасовано та прийнято нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовлено повністю.

Додатковою постановою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 24 листопада 2011 року постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 3 листопада
2011 року доповнено абзацом наступного
змісту: «Провадження в частині
оскарження дій прокуратури м. Львова у
Львівській області щодо незаконного
вилучення та зобов'язання повернути
автомобіль ОСОБА_4 провадженням
закрити».

У касаційній скарзі представник
позивача, посилаючись на порушення
судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення
апеляційного суду по даній справі та
залишити в силі постанову суду першої
інстанції.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті
222 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Враховуючи те, що особи, які беруть
участь у справі, в судове засідання не
з'явились, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, то колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у ній матеріалами.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами норм права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Кабінет Міністрів України постановою
від 7 вересня 1998 року № 1388 затвердив
Правила державної реєстрації та обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів та мотоколясок.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 23 грудня 2009 року № 1371 було внесено
зміни до постанови Кабінету Міністрів
України від 7 вересня 1998 року № 1388.

Так, згідно абзацу 1 пункту 8 Порядку
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 7 вересня 1998 року № 1388 (у редакції
постанови Кабінету Міністрів України
від 23 грудня 2009 року № 1371), державна
реєстрація транспортних засобів
проводиться на підставі заяв
власників, поданих особисто, і
документів, що посвідчують їх особу,
підтверджують правомірність
придбання, отримання, ввезення, митного
оформлення (далі - правомірність
придбання) транспортних засобів,
оцінку їх вартості (проводиться
спеціалістом, що пройшов необхідну
підготовку в порядку, встановленому
МВС, Мін'юстом, Мінпромполітики,
Держмитслужбою та Фондом державного
майна, і має відповідні документи),
відповідність конструкції
транспортних засобів установленим
вимогам безпеки дорожнього руху, а
також вимогам, які є підставою для
внесення змін до реєстраційних
документів.

Відповідно до абзацу 3 пункту 40
зазначеного Порядку, у разі
встановлення факту знищення,
фальсифікації або підроблення
ідентифікаційних номерів складових
частин транспортних засобів, виявлення
транспортних засобів, зареєстрованих
(перереєстрованих), знятих з обліку в
підрозділах Державтоінспекції, у тому
числі тимчасово, за фіктивними чи
підробленими документами або таких, що
розшукуються правоохоронними органами
України у зв'язку з незаконним
заволодінням, працівники підрозділів
Державтоінспекції оформляють в
установленому порядку необхідні
документи, скасовують державну
реєстрацію (перереєстрацію), зняття з
обліку транспортних засобів і
передають усі відповідні документи та
за наявності транспортні засоби до
органів внутрішніх справ для
подальшого проведення перевірки. Якщо
виявлено факт підроблення митних
документів, їх ксерокопії з необхідним
поясненням надсилаються до митних
органів, у зоні діяльності яких
проживають особи, за якими
зареєстровані відповідні транспортні
засоби.

З копії свідоцтва про реєстрацію
НОМЕР_2, виданого 10 липня 2001 року,
вбачається, що автомобіль марки «Опель
Вектра 1,6», 1991 року випуску, легковий
седан-В, № шасі НОМЕР_3, належить ОСОБА_4

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в провадженні
прокуратури міста Львова перебувала
кримінальна справа, порушена по факту
підроблення реєстрів у книгах обліку
МРЕВ УДАІ УМВС України у Львівській
області. Постановою старшого слідчого
прокуратури міста Львова від 4 березня
2003 року на 44 автомобіля, в тому числі і
на зазначений автомобіль позивача,
накладено арешт із поміщенням таких на
арешт майданчик. Згідно постанови
Залізничного районного суду міста
Львова від 28 листопада 2007 року ОСОБА_7,
яка працювала вільним найманим
працівником РВ МРЕВ УДАІ УМВС України у
Львівській області, займаючи посаду
оператора комп'ютерного набору, в
період часу з січня по вересень 2001 року
у місті Львові, повторно, за
попередньою змовою з невстановленою
слідством особою, шляхом підроблення
реєстрів у книгах обліку транспортних
засобів, видала 44 довідки первинної
реєстрації автотранспортних засобів,
які містили завідомо неправдиві дані,
що призвело до реєстрації 44
автомобілів, які не пройшли
розмитнення, тобто вчинила злочин,
передбачений частиною 2 статті 358
Кримінального кодексу України. Цією ж
постановою ОСОБА_7 звільнено від
кримінальної відповідальності на
підставі пункту «б» статті 1, статті 6
Закону України «Про амністію» від 11
липня 2003 року, провадження по
кримінальній справі закрито.

Постанова старшого слідчого
прокуратури міста Львова від 4 березня
2003 року про накладення арешту на майно,
у тому числі на автомобіль марки «Опель
Вектра 1,6», 1991 року випуску, легковий
седан-В, державний номерний знак
НОМЕР_1, постановою Залізничного
районного суду міста Львова від 28
листопада 2007 року в кримінальній
справі по обвинуваченню ОСОБА_7
скасована не була.

Згідно частини 5 статті 114
Кримінально-процесуального кодексу
України (чинного на час виникнення
спірних правовідносин) постанови
слідчого, винесені відповідно до
закону в кримінальній справі, яка
перебуває в його провадженні, є
обов'язковими для виконання всіма
підприємствами, установами і
організаціями, посадовими особами і
громадянами.

За змістом частин 1, 6 статті 126
Кримінально-процесуального кодексу
України забезпечення цивільного
позову і можливої конфіскації майна
провадиться шляхом накладення арешту
на майно обвинуваченого чи
підозрюваного або осіб, які несуть за
законом матеріальну відповідальність
за його дії, де б це майно не
знаходилось, а також шляхом вилучення
майна, на яке накладено арешт.
Накладення арешту на майно
скасовується постановою слідчого, коли
в застосуванні цього заходу відпаде
потреба.

Відповідно до частин 1, 5 статті 234
Кримінально-процесуального кодексу
України дії слідчого можуть бути
оскаржені прокуророві як
безпосередньо, так і через слідчого.
Дії слідчого можуть бути оскаржені до
суду.

Як зазначено в рішенні Конституційного
Суду України від 23 травня 2001 року №
6-рп/2001 кримінальне судочинство - це
врегульований нормами
Кримінально-процесуального кодексу
України порядок діяльності органів
дізнання, попереднього слідства,
прокуратури і суду (судді) щодо
порушення, розслідування, розгляду і
вирішення кримінальних справ, а також
діяльність інших учасників
кримінального процесу - підозрюваних,
обвинувачених, підсудних, потерпілих,
цивільних позивачів і відповідачів, їх
представників та інших осіб з метою
захисту своїх конституційних прав,
свобод та законних інтересів.

Скарги на рішення та дії службових осіб
органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури в частині
провадження у кримінальній справі
розглядаються судом в порядку,
визначеному нормами
Кримінально-процесуального кодексу
України.

Крім того, згідно статті 248
Кримінально-процесуального кодексу
України при наявності обставин,
передбачених статтею 6, частиною першою
статті 7, статтями 71, 72, 8, 9, 10 і 111 цього
Кодексу, суддя своєю мотивованою
постановою закриває справу, скасовує
запобіжні заходи, заходи забезпечення
цивільного позову і конфіскації майна,
а також вирішує питання про речові
докази, зокрема про гроші, цінності та
інші речі, нажиті злочинним шляхом.
Копія постанови протягом трьох діб
після її винесення надсилається
сторонам. На постанову протягом семи
діб з дня її винесення сторони можуть
подати апеляції до апеляційного суду, а
якщо справа розглядається по першій
інстанції апеляційним судом -
касаційні подання чи скарги до
касаційного суду.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті
17 Кодексу адміністративного
судочинства України (у редакції, чинній
на час звернення в суд з вказаним
позовом) компетенція адміністративних
судів не поширюється на
публічно-правові спори, що належить
вирішувати в порядку кримінального
судочинства.

Оскільки в даному випадку оскаржуються
дії прокуратури міста Львова щодо
незаконного вилучення належного
позивачеві автомобіля, які вчинені на
підставі та в порядку
Кримінально-процесуального кодексу
України, то апеляційний суд дійшов
вірного висновку про закриття
провадження в адміністративній справі
у цій частині позовних вимог ОСОБА_4

Стосовно позовних вимог про
зобов'язання МРЕВ УДАІ ГУМВС України у
Львівській області провести повторну
реєстрацію зазначеного транспортного
засобу, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновком апеляційного
суду про відмову в задоволенні позову,
оскільки розмитнення зазначеного
автомобіля марки «Опель Вектра 1,6», 1991
року випуску, легковий седан-В, не
проводилось, що встановлено рішенням
суду, яке набрало законної сили, а в
разі проведення державної реєстрації
транспортного засобу без належного
митного оформлення, така реєстрація
підлягає скасуванню. В даному випадку
реєстрація зазначеного автомобіля
була анульована в зв'язку з незаконною
первинною постановкою на облік
нерозмитненого транспортного засобу і
без наявності умов, визначених у
вищевказаному Порядку.

Згідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення судом норм
процесуального права, якщо це не
призвело і не могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, оскільки
оскаржувані постанови Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 3 листопада 2011 року та від 24
листопада 2011 року прийняті з
додержанням норм права, а доводи
касаційної скарги висновки суду
апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, - представника
позивача ОСОБА_4, - залишити без
задоволення.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 3 листопада
2011 року та додаткову постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24 листопада
2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Прокуратури міста Львова, Управління
Державної автомобільної інспекції
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області про визнання дій
неправомірними - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Заїка М.М.

Олексієнко М.М.