Справа № 815/3235/13-а
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

06 серпня 2014 року м.
Київ К/800/42890/14

Суддя Вищого адміністративного суду
України Черпак Ю.К., розглянувши
матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 15 травня 2013
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 11 березня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Ізмаїльської міжрайонної
медико-соціальної експертної комісії
про визнання рішення недійсним та
зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 15 травня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 11 березня
2014 року, відмовлено в задоволенні
позову про визнання протиправними дій
відповідача в частині не прийняття
своєчасно рішення, що передбачено
законодавством про МСЕК, визнання
незаконним рішення Ізмаїльської МСЕК
від 18 грудня 2012 року про відмову у
встановленні статусу інваліда,
зобов'язання поновити статус інваліда
з 1 серпня 2012 року, встановлений у 2010
році.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що за результатами проведених
Обласними МСЕК № 1 та № 2 обстежень
позивача та дослідження медичної
документації було встановлено, що
виявлені функціональні порушення
ОСОБА_1 не дають змоги встановити йому
інвалідність. Таким чином,
медико-соціальні експертні комісії
дійшли висновку про відсутність
підстав для визнання позивача
інвалідом саме за результатами
медичного обстеження позивача та на
підставі медичної документації, в тому
числі документації
лікувально-профілактичних закладів
охорони здоров'я.

Також, судами підтверджено дотримання
Ізмаїльською МСЕК процедури
проведення медико-соціальної
експертизи, з урахуванням фактичних
обставин, встановлених відповідачем
при огляді ОСОБА_1, а рішення про
невизнання ОСОБА_1 інвалідом було
прийнято одразу після повернення
медичної справи позивача з
Дніпропетровського
науково-дослідницького інституту
медико-соціальних проблем
інвалідності МОЗ України.

У касаційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на безпідставне
застосування пункту 14 Положення про
медико-соціальну експертизу,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 3 грудня 2009 року
№ 1317, про те, що комісія має право
направляти осіб, які звернулись для
встановлення інвалідності, до
лікувально-профілактичних установ з
метою уточнення діагнозу, просить
скасувати судові рішення.

Згідно з пунктом 4 частини другої
статті 213 КАС України касаційна скарга
має містити обґрунтування вимог особи,
що подає касаційну скаргу, із
зазначенням того, у чому полягає
порушення норм матеріального чи
процесуального права та як вони
вплинули на правильність вирішення
справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини
п'ятої статті 214 КАС України
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені в ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги
та оскаржуваних судових рішень,
касаційна скарга є необґрунтованою, а
викладені в ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи, оскільки заявник не навів
підстав, які б дозволили вважати, що
суди неправильно застосували норми
матеріального або процесуального
права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5
частини п'ятої статті 214 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 15
травня 2013 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 11 березня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльської
міжрайонної медико-соціальної
експертної комісії про визнання
рішення недійсним та зобов'язання
вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Ю.К. Черпак