Справа № 816/671/14
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/671/14

Полтавський окружний адміністративний
суд колегією у складі: головуючого
судді - Бойка С.С.,

суддів - Довгопол М.В. , Кукоби О.О.,

розглянувши у письмовому провадженні
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11 до Міністерства оборони
України, треті особи Комунальне
підприємство "Лубенське міжрайонне
бюро технічної інвентаризації",
Реєстраційна служба Лубенського
міськрайонного управління юстиції,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, Відкрите акціонерне
товариство "Лубнижитлобуд" про
визнання бездіяльності протиправною
та спонукання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

20 лютого 2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Міністерства оборони України, треті
особи Комунальне підприємство
"Лубенське міжрайонне бюро технічної
інвентаризації", Реєстраційна служба
Лубенського міськрайонного управління
юстиції, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, Відкрите акціонерне
товариство "Лубнижитлобуд" про
визнання відмови в прийнятті будинку
АДРЕСА_1 в загальнодержавну та
комунальну власність у відання та на
баланс Міністерства оборони України
протиправною та зобов'язання прийняти
і зареєструвати вказаний будинок в
загальнодержавній і комунальній
власності та у відання і на баланс
Міністерства оборони України.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що відповідач
протиправно відмовив в прийнятті
житлового будинку АДРЕСА_1 в
загальнодержавну і комунальну
власність та у відання і на баланс
Міністерства оборони України,чим
порушив вимоги чинного законодавства.

Ухвалою Полтавського окружного
адміністративного суду від 05 червня 2014
року залучено до участі у справі в
якості третіх осіб ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 та Відкрите
акціонерне товариство "Лубнижитнобуд".

Позивачі в судове засідання не
з'явилися, надали до суду заяву про
розгляд справи без їх участі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, надав до суду
клопотання про розгляд справи за його
відсутності.

Треті особи в судове засідання не
з'явились, надали до суду клопотання
про розгляд справи за їх відсутності.

Враховуючи достатність наданих
сторонами доказів та відсутність
потреби допитати свідка чи експерта,
колегія суддів, зважаючи на положення
частини шостої статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в судовому засіданні 29 липня
2014 року перейшла до розгляду справи у
порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, колегією суддів встановлено
наступні факти та відповідні до них
правовідносини.

14 грудня 2004 року між ВАТ "Лубнижитлобуд"
(замовник), Міністерством оборони
України (пайовик) та Північним
управлінням капітального будівництва
МО України - (платником) був укладений
Договір 227/УПБ-40Д на пайову участь у
будівництві житла.

Метою зазначеного Договору було
забезпечення житлом безквартирних
військовослужбовців Збройних Сил
України, шляхом пайової участі
Міністерства оборони України у
спорудженні 14-ти квартирного будинку
АДРЕСА_1.

Підставою для укладання договору
слугувало рішення тендерного комітету
Міністерства оборони України з
організації та здійснення процедур
закупівлі товарів, робіт і послуг у
сфері будівництва та придбання житла
для військовослужбовців та членів їх
сімей.

Житловий будинок було введено в
експлуатацію актом державної
технічної комісії, затвердженим
рішенням Лубенського міськвиконкому №
317 від 22 грудня 2004 року, згідно якого
будівельно-монтажні роботи виконано
згідно з проектом та виданими
технічними умовами на проектування.

30 грудня 2004 року між ВАТ "Лубнижитлобуд"
та Північним управління капітального
будівництва Міністерства оборони
України підписано акт передачі житла, а
саме: 11 квартир розташованих за адресою
АДРЕСА_1, та 1 квартиру, розташовану за
адресою АДРЕСА_2.

Додатковою угодою № 1 від 31 травня 2005
року до Договору № 227/УПБ-40Д сторони
погодили, що - Актом прийому-передачі
житла від 30 грудня 2004 року Замовник
через Платника передав Пайовику житло
(12 квартир) загальною площею 855,35 м2 на
суму 1 245 391,78 грн., та зазначили, що після
виконання умов викладених у цій
додатковій угоді сторони вважаються
такими, що виконали зобов'язання за
Договором на пайову участь у
будівництві житла № 227/УПБ - 40Д від 14
грудня 2004 року.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 3 ст. 509 ЦК України
зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Статтею 526 ЦК України передбачає, що
зобов'язання: має виконуватися
відповідно до умов договору, цього
Кодексу та інших актів цивільного
законодавства.

Судом встановлено, що сторони
вказаного договору взяті на себе
зобов'язання виконали, а саме: ТОВ
"Лубнижитлобуд" збудувало та передало
згідно акту передачі житла від 30 грудня
2004 року 12 квартир, а Міністерство
оборони України сплатило кошти за
житло та надало квартири для їх
заселення військовослужбовцям та
членам їх сімей.

Враховуючи викладене суд приходить до
висновку про безпідставність
тверджень позивачів про недійсність
Договору 227/УПБ-40Д.

Крім того, рішенням виконкому
Лубенської міської ради № 63 від 28
березня 2005 року визнано власником 14-ти
квартирного жилого будинку загальною
площею 1037,9 м2 за адресою: АДРЕСА_1 -
Відкрите акціонерне товариство
"Лубнижитлобуд",про що 12 квітня 2005 року
видано свідоцтво про право власності.

Згідно інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, Реєстру
прав власності на нерухоме майно,
Державного реєстру іпотек, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна власником житлового
будинку з підвалом, розташованого за
адресою АДРЕСА_1, є ВАТ "Лубнижитлобуд",
правонаступником якого є ТОВ
"Лубнижитлобуд 2010" (форма власності
колективна).

Згідно частини 1 статті 316
Цивільного кодексу України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Відповідно до статті 328 цього
кодексу право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

З матеріалів справи встановлено,
що 16 жовтня 2003 року між ВАТ "Шліфверст"
(продавець) та ВАТ "Лубнижитлобуд"
(покупець) було укладено договір
купівлі-продажу нр 265, за умов якого
продавець зобов'язується передати у
власність покупцю будівлю дитячого
садка, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1.

Згідно умов договору на пайову
участь в будівництві житла замовник
зобов'язується збудувати та передати
пайовику через платника 11 квартир
загальною площею 900,37 м2.

Відповідно до матеріалів справи
загальна кількість квартир у вказаному
будинку становить 14 квартир.

Згідно авізо № 6 від 24 січня 2005
року Північне управління капітального
будівництва Міністерства оборони
України передало Лубенському КЕЧ
району житло з подальшою його
передачею військовослужбовцям та
членам їх сімей для постійного
проживання.

Судом з матеріалів справи
встановлено, що всі 14 квартир, що
знаходяться в будинку розташованому за
адресою АДРЕСА_1, приватизовані та
перебувають у приватній власності.

Крім того, суд вважає за необхідне
вказати, що будинок як цілісний
майновий комплекс не може одразу
перебувати у державній та комунальній
власності, оскільки відповідно до
вимог Цивільного кодексу України у
державній власності є майно, у тому
числі грошові кошти, яке належить
державі Україна /ст. 326/, а у комунальній
власності є майно, у тому числі грошові
кошти, яке належить територіальній
громаді /ст. 327/.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно із частиною першою статті
11 Кодексу адміністративного
судочинства України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

У відповідності до частини другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом
владних повноважень, надано належні та
достатні докази на підтвердження
доводів в обґрунтування правомірності
відмови в прийнятті будинку по АДРЕСА_1
в загальнодержавну та комунальну
власність та у віднесенні на баланс
Міністерства оборони України. Разом з
тим, позивачем не надано суду доказів,
що свідчили б про порушення
Міністерством оборони України вимог
чинного законодавства України та
обґрунтованість даного позову.

З огляду на вищезазначене, суд
дійшов висновку, що відмовляючи в
прийнятті будинку по АДРЕСА_1 в
загальнодержавну та комунальну
власність та у віднесенні на свій
баланс, Міністерства оборони України
діяло на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а
також з використанням повноважень з
метою, з якою ці повноваження йому
надано, обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено),
добросовісно та розсудливо. А вимоги
позовної заяви не ґрунтуються на
вимогах чинного законодавства та
задоволенню не підлягають.

Зважаючи на приписи статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України судові витрати, понесені
позивачем, стягненню на користь
останнього не підлягають.

На підставі викладеного,
керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Головуючий суддя С.С. Бойко суддя суддя
М.В. Довгопол О.О. Кукоба