Справа № 826/10538/14
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2014-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 серпня 2014 року 15:40
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючий суддя Кобилянський К.М.,
судді Санін Б.В., Скочок Т.О.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1до 1) Державної
виконавчої служби України 2)
Відділу державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у місті Києвітреті особи без
самостійних вимог на предмет спору 1)
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Тандем-Авто» 2)
Публічне акціонерне товариство
«Райффайзен Банк Аваль» 3) ОСОБА_3про
зобов'язання вчинити дії, ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1)
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовною заявою до Державної
виконавчої служби України (далі -
відповідач-1), відділу державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції у місті
Києві (далі - відповідач-2), треті особи
без самостійних вимог на предмет спору
товариство з обмеженою
відповідальністю «Тандем-Авто» (далі -
третя особа-1), публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль»
(далі - третя особа-2), ОСОБА_3 (тертя
особа - 3), у якій, з урахуванням змінених
позовних вимог, просить суд:
- зобов'язати відповідача-1 зняти
арешт з майна, яке накладено у рамках
виконавчого провадження №43331113,
постанова про арешт майна боржника від
15.05.2014;

- зобов'язати відповідача-1 зняти
арешт з майна, яке накладено у рамках
виконавчого провадження №43331113,
постанова про арешт майна боржника від
06.06.2014;

- зобов'язати відповідача-2 зняти
арешт з майна, яке накладено у рамках
виконавчого провадження №43850645,
постанова про арешт майна боржника від
03.07.2014.

В обґрунтування позову представник
позивача зазначив, що накладення
арешту на нерухоме майно, яке перебуває
в іпотеці ОСОБА_1 є незаконним, оскільки
порушує переважне право позивача на
пріоритетне звернення стягнення на
предмет іпотеки. Просив задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача-1 проти
задоволення позову заперечив.
Зазначив, що державний виконавець
правомірно скористався правом наданим
Законом України «Про виконавче
провадження» щодо накладення арешту на
майно боржника.

В судове засідання 01.08.2014 представник
відповідача-2 не прибув, про дату, час та
місце судового засідання повідомлений
належним чином.

Представник третіх осіб проти
задоволення позову заперечили та
посилались на правомірність дій
відповідачів щодо винесення постанов
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження.

Згідно з частиною 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

У зв'язку з неявкою в судове засідання
01.08.2014 представника відповідача-2,
встановивши відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта,
керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд ухвалив розглядати справу
в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
та вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва
встановив наступне.

Між ОСОБА_1 (Позикодавець) та ОСОБА_4
(Позичальник) 01.10.2013 укладено Договір
позики, згідно якого Позичальник
позичила (взяла у борг) у Позикодавця
грошові кошти в сумі 6 095 661,63 грн.,
еквівалент 762 625,00 грн.

Згідно умов Договору позики від 01.10.2013
позика надається траншами за наступним
графіком: кошти в сумі 4 497 061,63 грн.
надаються до 04.10.2013; кошти в сумі 1 598
600,00 грн. надаються до 04.11.2013.

Зі змісту пункту 2.1 вбачається, що кошти
у розмірі 4 497 061,63 грн. надаються до
підписання Договору позики від 01.10.2013, а
кошти в сумі 1 598 600,00 грн. надаються до
04.11.2013.

Пунктом 3 Договору позики від 01.10.2013
встановлено, що Позичальник
зобов'язується повернути Позикодавцю
борг за цим договором до 12:00 год. ранку
04.06.2014.

Згідно протоколу загальних зборів
учасників ТОВ «Тандем-Авто» №60 від
16.08.2013, ОСОБА_4 є учасником ТОВ
«Тандем-Авто», а саме: володіє 97%
статутного капіталу.

04.10.2013 між ОСОБА_1 (Іпотекодержатель) та
ТОВ «Тандем-Авто» (Іпотекодавець) було
укладено Договір іпотеки, згідно якого,
на забезпечення виконання ОСОБА_4
зобов'язання за Договором позики від
01.10.2013, Іпотекодавець передав в іпотеку
Іпотекоржателеві належне йому на праві
власності нерухоме майно - нежилі
будівлі, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_1, які складаються з: літ. «М»
господарсько-побудова будівля площею
804, 5 кв.м., літ. «Н» господарський пункт
площею 72, 5 кв.м., літ. «У» шашлична
площею 10,4 кв.м., літ. «О» рятувальний
пункт площею 7, 9 кв.м., літ. «П»
тех.приміщення водозабору площею 52, 7
кв. м., літ. «С» сауна площею 221, 7 кв.м.,
літ. «Т» сауна площею 221, 3 кв.м.

Державна реєстрація Договору іпотеки
від 04.10.2013 була здійснена 04.10.2013, що
підтверджується витягом з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
№24943239 (а.с. 167-168 Т. І). Крім того, на
підставі даного Договору іпотеки було
накладено обтяження у вигляді
заборони, що підтверджується витягом з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно №24922978 (а.с. 169-170 Т. І).

Суд встановив, що Державна виконавча
служба України винесла постанову про
відкриття виконавчого провадження від
15.05.2014 №43331113 щодо примусового
виконання наказу Господарського суду
міста Києва №910/15294/13 від 09.04.2014 про
стягнення солідарно з ТОВ
«Тандем-Авто» та фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль»
заборгованості за кредитною лінією в
сумі 12 984 250,35 грн., процентів за
користування кредитною лінією в сумі 33
462,34 грн., пені за кредитом в сумі 18 209,26
грн. та пені за відсотками в сумі 5 515,10
грн.

В рамках виконавчого провадження
№43331113 відповідач-1 виніс постанову від
15.05.2014 про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, згідно якої накладено
арешт на все рухоме та нерухоме майно
ТОВ «Тандем-Авто» та заборонено
здійснювати відчуження будь-якого
майна, яке належить боржнику в межах
суми боргу (а.с. 63 Т. І).

06.06.2014 відповідач-1 виніс постанову про
арешт майна боржника та оголошення
заборони його відчуження, якою
накладено арешт на нежилі будівлі: літ.
«М» пл. 804,5 кв.м., «Н» пл. 72,5 кв.м., «У» пл.
10,4 кв.м., «О» пл. 7,9 кв.м., «П» пл.. 52,7 кв.м.,
«С» пл. 221,7 кв.м., «Т» пл. 221,3 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що
належить ТОВ «Тандем-Авто» та
заборонено здійснювати відчуження
будь-якого майна, яке належить
боржнику, в межах суми боргу з
урахуванням виконавчого збору (а.с. 76
Т.І).

Крім того, в ході розгляду даної
адміністративної справи встановлено,
що відділ державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у місті Києві виніс постанову
про відкриття виконавчого провадження
№43850645 щодо примусового виконання
ухвали Господарського суду міста Києва
№23/378 від 02.07.2013 про стягнення з ТОВ
«Тандем-Авто» на користь ОСОБА_3 боргу у
розмірі 278 319,18 грн.

В рамках виконавчого провадження
№43850645 відповідач-2 виніс постанову від
03.07.2014 про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, згідно якої накладено
арешт на все майно ТОВ «Тандем-Авто» та
заборонено здійснювати відчуження
будь-якого майна, яке належить боржнику
в межах суми боргу (а.с. 63 Т. І).

Позивач вважаючи, що зазначеними
постановами про арешт майна боржника
та оголошення заборони його відчуження
було порушено його право на звернення
стягнення на майно, яке перебуває в
іпотеці, звернувся до суду в вимогами
про зняття арешту з такого майна.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
надані сторонами докази та пояснення,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, Окружний
адміністративний суд міста Києва
вважає, що позов підлягає задоволенню,
з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Основною функцією державної
виконавчої служби є задоволення вимог
виконавчого документа, забезпечення
дотримання при цьому прав та законних
інтересів громадян та юридичних осіб,
сприяння їм у реалізації своїх
процесуальних прав.

Пунктом 4.1 Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (далі -
Інструкція №512/5), встановлено, що
виявлення майна та звернення стягнення
на майно боржника здійснюються у
порядку, встановленому главою 4 Закону
України «Про виконавче провадження».

Згідно з частиною 1 статті 52 Закону
України «Про виконавче провадження»
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації.

Частиною 1 статті 54 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
стягнення на заставлене майно в
порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача - заставодержателя.

Приписами частини 8 статті 54 Закону
України «Про виконавче провадження»
встановлено, що примусове звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється державним виконавцем з
урахуванням положень Закону України
«Про іпотеку».

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку»
визначено, що іпотека - вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону
України «Про заставу» в силу застави
кредитор (заставодержатель) має право в
разі невиконання боржником
(заставодавцем) забезпеченого заставою
зобов'язання одержати задоволення з
вартості заставленого майна переважно
перед іншими кредиторами. Крім того,
право заставодержателя на звернення
стягнення саме на заставлене майно
регулюється статтею 20 Закону України
«Про заставу».

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про
іпотеку» іпотека виникає на підставі
договору, закону або рішення суду. До
іпотеки, яка виникає на підставі закону
або рішення суду, застосовуються
правила щодо іпотеки, яка виникає на
підставі договору, якщо інше не
встановлено законом. Взаємні права і
обов'язки іпотекодавця та
іпотекодержателя за іпотечним
договором виникають з моменту його
нотаріального посвідчення. У разі
іпотеки, яка виникає на підставі закону
або рішення суду, взаємні права і
обов'язки іпотекодавця та
іпотекодержателя виникають з дня
вчинення відповідного правочину, на
підставі якого виникає іпотека, або з
дня набрання законної сили рішенням
суду.

У відповідності з положеннями частин 6,
7 статті 3 Закону України «Про іпотеку»
у разі порушення боржником основного
зобов'язання відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно не зареєстровані у встановленому
законом порядку або зареєстровані
після державної реєстрації іпотеки.
Якщо пріоритет окремого права чи
вимоги на передане в іпотеку нерухоме
майно виникає відповідно до закону,
таке право чи вимога має пріоритет над
вимогою іпотекодержателя лише у разі
його/її виникнення та реєстрації до
моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на
задоволення забезпечених іпотекою
вимог за рахунок предмета іпотеки
відносно зареєстрованих у
встановленому законом порядку прав чи
вимог інших осіб на передане в іпотеку
нерухоме майно виникає з моменту
державної реєстрації іпотеки.
Зареєстровані права та вимоги на
нерухоме майно підлягають задоволенню
згідно з їх пріоритетом - у черговості
їх державної реєстрації.

Таким чином, вказана норма встановлює
пріоритет Іпотекодержателя та
передбачає черговість реалізації
зареєстрованих прав та вимог на
нерухоме майно та, відповідно,
черговість повернення заборгованості,
в результаті невиконання
позичальником своїх основних
зобов'язань.

Суд встановив, що право іпотеки
спірного нерухомого майна, виникло у
ОСОБА_1 з 04.10.2013, тобто з моменту
нотаріального посвідчення іпотечного
договору від 04.10.2013 та накладення
заборони на таке нерухоме майно.

На момент вчинення виконавчих дій щодо
арешту спірного нерухомого майна
(нежилі будівлі: літ. «М» пл. 804,5 кв.м.,
«Н» пл. 72,5 кв.м., «У» пл. 10,4 кв.м., «О» пл. 7,9
кв.м., «П» пл.. 52,7 кв.м., «С» пл. 221,7 кв.м.,
«Т» пл. 221,3 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1), право іпотеки на це
майно на визначених законом підставах
та в установленому порядку не
припинено, Договір позики від 01.10.2013 та
Іпотечний договір від 04.10.2013 недійсними
не визнано.

Відповідно до статті 12 Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», взаємні права та
обов'язки за правочином, на підставі
якого виникло обтяження, виникають у
відносинах між обтяжувачем і боржником
з моменту набрання чинності цим
правочином, якщо інше не встановлено
законом. Реєстрація обтяження надає
відповідному обтяженню чинності у
відносинах з третіми особами, якщо інше
не встановлено цим Законом.

Вищезазначене нерухоме майно було
внесено до реєстру речових прав на
нерухоме майно 04.10.2013, що
підтверджується інформаційною
довідкою (а.с. 70-84 Т. І) та витягом (а.с.
169-170 Т. І) і в силу положень статті 12
Закону України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»
дане обтяження є чинним у відносинах з
третіми особами.

Згідно з частиною 3 статті 12 Закону
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень», на
підставі реєстрації встановлюється
пріоритет обтяження, якщо інші
підстави для виникнення пріоритету не
визначені цим Законом. Задоволення
прав чи вимог декількох обтяжувачів, на
користь яких встановлено обтяження
одного й того ж нерухомого майна,
здійснюється згідно з пріоритетом,
який визначається в порядку,
встановленому цим Законом.

У відповідності до статті 14 Закону
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»,
якщо інше не встановлено цим Законом,
зареєстроване обтяження має вищий
пріоритет над незареєстрованими
обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих
обтяжень визначається у черговості їх
реєстрації, за винятками,
встановленими цим Законом. Обтяжувач з
вищим пріоритетом має переважне право
на звернення стягнення на предмет
обтяження.

З матеріалів справи вбачається, що
обтяження спірного нерухомого майна на
підставі Іпотечного договору від 04.10.2013
зареєстроване обтяжувачем - ОСОБА_1
04.10.2013, тоді як обтяження зазначеного
нерухомого майна на підставі постанов
відповідачів про арешт майна боржника
та оголошення заборони на його
відчуження зареєстровані 16.05.2014 (а.с. 73
Т.І), 11.06.2014 (а.с. 82 Т. І) та 07.07.2014 (а.с. 193 Т.
І), тобто пізніше реєстрації іпотеки.

Крім того, станом на 04.06.2014 настав
термін для повернення боргу ОСОБА_4
позивачу. Представник позивача
зазначив, що сума боргу у розмірі 6 095
661,63 грн. ОСОБА_4 не повернула, у зв'язку з
чим ОСОБА_1 звернувся до неї з вимогою
про повернення боргу, яку вручено
позичальнику особисто 25.06.2014 та
попередив, що у разі непогашення суми
боргу, предмет іпотеки буде відчужено,
а отримані кошти будуть спрямовані на
задоволення вимог позикодавця.

Враховуючи викладене, зважаючи на
черговість реєстрації зазначених вище
обтяжень, суд дійшов до висновку, що
позивач, як обтяжувач з вищим
пріорітетом, встановленим Законом
України «Про іпотеку», володіє
переважним та першочерговим правом на
отримання задоволення своїх вимог щодо
одного й того ж нерухомого майна.

Таким чином, відповідачами та третіми
особами 2, 3 не спростовано наявність
пріоритетного права Іпотекодержателя
на першочерговість реалізації
зареєстрованих прав та вимог на
нерухоме майно, в результаті
невиконання Іпотекодавцем своїх
основних зобов'язань.

Накладення відповідачами арешту на
нерухоме майно, що перебуває в іпотеці
ОСОБА_1, обмежує забезпечене іпотекою
право останнього на першочергове право
задоволення своїх вимог за Договором
позики від 01.04.2013 за рахунок предмету
іпотеки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
зняття арешту зі спірного нерухомого
майна (нежилі будівлі: літ. «М» пл. 804,5
кв.м., «Н» пл. 72,5 кв.м., «У» пл. 10,4 кв.м., «О»
пл. 7,9 кв.м., «П» пл.. 52,7 кв.м., «С» пл. 221,7
кв.м., «Т» пл. 221,3 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1), накладеного
постановами відповідача-1 від 15.05.2014 та
від 06.06.2014 в рамках виконавчого
провадження №43331113, а також накладеного
постановою відповідача-2 від 03.07.2014 в
рамках виконавчого провадження №43850645.

Аналогічна правова позиція викладена,
зокрема, в ухвалах Вищого
адміністративного суду України від
04.02.2014 №К/9991/74324/12 та від 11.09.2013 №К/800/1343/13.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, повно та
всебічно дослідивши наявні матеріали
справи, а також норми чинного
законодавства України, суд дійшов до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог позивача та наявність підстав
для задоволення позову.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71,
160-163, 181, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Зобов'язати Державну виконавчу
службу України зняти арешт з
нерухомого майна - нежилих будівель, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1, які
складаються з: літ. «М»
господарсько-побудова будівля площею
804, 5 кв.м., літ. «Н» господарський пункт
площею 72, 5 кв.м., літ. «У» шашлична
площею 10,4 кв.м., літ. «О» рятувальний
пункт площею 7, 9 кв.м., літ. «П»
тех.приміщення водозабору площею 52, 7
кв. м., літ. «С» сауна площею 221, 7 кв.м.,
літ. «Т» сауна площею 221, 3 кв.м., який
накладено у рамках виконавчого
провадження №43331113 постановами про
арешт майна боржника від 15.05.2014 та від
06.06.2014.

3. Зобов'язати відділ державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції у місті
Києві зняти арешт з нерухомого майна -
нежилих будівель, що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, які складаються з:
літ. «М» господарсько-побудова будівля
площею 804, 5 кв.м., літ. «Н» господарський
пункт площею 72, 5 кв.м., літ. «У» шашлична
площею 10,4 кв.м., літ. «О» рятувальний
пункт площею 7, 9 кв.м., літ. «П»
тех.приміщення водозабору площею 52, 7
кв. м., літ. «С» сауна площею 221, 7 кв.м.,
літ. «Т» сауна площею 221, 3 кв.м., який
накладено у рамках виконавчого
провадження №43850645 постановою про
арешт майна боржника від 03.07.2014.

4. Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1)
судові витрати в сумі 73,08 грн. (сімдесят
три гривні 08 коп.).

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя
К.М.
Кобилянський

Судді
Б.В. Санін

Т.О. Скочок