Справа № 825/721/14
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" серпня 2014 р. м. Київ
К/800/32945/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Гончар Л.Я., Донця О.Є.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 31 березня
2014 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 29 травня 2014 року

у справі № 825/721/14

за позовом ОСОБА_2

до Державної фінансової
інспекції в Чернігівській області,
начальника Ніжинської об'єднаної
державної фінансової інспекції
Чернігівської області Савицького Ю.М.,
заступника начальника Ніжинської
об'єднаної державної фінансової
інспекції Чернігівської області
Хоменко Любові Степанівни, завідувача
сектору Ніжинської об'єднаної
державної фінансової інспекції
Чернігівської області Радченка
Григорія Андрійовича

про визнання дій
неправомірними та визнання акта
незаконним

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Чернігівського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
фінансової інспекції в Чернігівській
області, начальника Ніжинської
об'єднаної державної фінансової
інспекції Чернігівської області
Савицького Ю.М., заступника начальника
Ніжинської об'єднаної державної
фінансової інспекції Чернігівської
області Хоменко Любові Степанівни,
завідувача сектору Ніжинської
об'єднаної державної фінансової
інспекції Чернігівської області
Радченка Григорія Андрійовича про
визнання дій неправомірними та
визнання акта незаконним.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 31.03.2014,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 29.05.2014, у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями
судів першої та апеляційної інстанцій,
ОСОБА_2 оскаржив їх у касаційному
порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказані судові акти з
мотивів порушення названими судами
норм матеріального та процесуального
права, прийняти нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження установленому пунктом
першим частини першої статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
процесуального та матеріального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга задоволенню не
підлягає з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, Комунальне підприємство
«Бюро технічної інвентаризації»
підпорядковане Ічнянській районній
раді, є юридичною особою, складає
самостійний баланс з комунальною
формою власності, в своїй діяльності
керується Статутом.

Відповідно до звернення СВ
Ічнянського РВ УМВС України в
Чернігівській області від 11.06.2013 № 5013,
ухвали Ічнянського районного суду
Чернігівської області від 11.06.2013 №
733/1363/13-к та на підставі направлень від
02.07.2013 № 106 та № 107, виданих
начальником Ніжинської ОДФІ Савицьким
Ю. М., заступником начальника
Ніжинської ОДФІ Хоменко Л. С. та
завідувачем сектору Ніжинської ОДФІ
Радченком Г. А. проведена позапланова
виїзна ревізія окремих питань
фінансово-господарської діяльності
Комунального підприємства «Бюро
технічної інвентаризації» Ічнянської
районної ради (далі - КП «Бюро технічної
інвентаризації») за період з 01.01.2012 по
31.05.2013.

З 03.07.2013 по 16.07.2013 проведено перевірку
згідно з програмою позапланової
ревізії окремих питаннях
фінансово-господарської діяльності,
погодженої 01.07.2013 начальником СВ
Ічнянського РВ УМВС України в
Чернігівській області, з відома в.о.
директора КП «Бюро технічної
інвентаризації» Градунова О.Ю. та
бухгалтера Григоренко В.В.

В ході проведення перевірки виявлено
ряд порушень чинного законодавства з
боку КП «Бюро технічної
інвентаризації», які були викладені в
Акті ревізії від 16.07.2013 № 1-24/70. Акт був
підписаний директором КП «Бюро
технічної інвентаризації» Градуновим
О. Ю. та бухгалтером Григоренко В.В. без
заперечень та зауважень.

В Акті перевірки зазначено, що
позаплановою виїзною ревізією окремих
питань фінансово-господарської
діяльності КП «Бюро технічної
інвентаризації» встановлено фінансові
порушення на загальну суму 87 460 грн. Так,
в порушення пунктів 8, 10 Положення
(стандарту) бухгалтерського обліку 15
«Дохід», затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
31.12.1999 № 318 внаслідок не включення робіт
передбачених прейскурантом, до актів
прийняття-передачі виконаних робіт,
підприємством недоотримано доходів на
суму 1 130 грн.

Також перевіркою встановлено, що КП
«Бюро технічної інвентаризації» в
порушення вимог статті 15 Закону
України «Про оплату праці» від 24.03.1995
№108, пунктів 4.5, 4.6 Колективного
договору, пунктів 2, 13, 2.15 «Положення про
документальне, забезпечення записів в
бухгалтерському обліку»,
затвердженого наказом Міністерства
Фінансів України від 24.05.1995 №88 не
нараховано заробітної плати
працівникам по посадових окладах на
суму 16 600 грн. В порушення вимог пункту
3.1 Контракту, пунктів 2.13, 2.15 «Положення
про документальне забезпечення
записів в бухгалтерському обліку»,
затвердженого наказом Міністерства
Фінансів України від 24.05.1995 № 88, не
нараховано надбавки, встановленої в
контракті на суму 7 060 грн.

Крім того, в Акті зазначено, про
встановлення порушення щодо зайвого
нарахування відпускних, компенсацій за
невикористану відпустку, нарахування
заробітної плати не по посадових
окладах, а по відрядній формі,
матеріальної допомоги, єдиного
соціального внеску та недонарахування
заробітної плати по посадових окладах
та надбавок встановленої контрактом,
які допущені колишнім начальником КП
«Бюро технічної інвентаризації»
ОСОБА_2 та колишнім бухгалтером ОСОБА_8,
зважаючи на те, що окремим особам по
бухгалтерському обліку значиться
заборгованість по заробітній платі,
підприємству завдано збитків
внаслідок незаконного нарахування
заробітної плати в сумі 55 350 грн.
Виплата зайво нарахованих коштів з
оплати праці, в т.ч. відрахувань єдиного
соціального внеску, на суму 7 320 грн.
підприємством не проведена.

Як установлено судами попередніх
інстанцій позаплановою перевіркою
було встановлено, що дані порушення
були допущені колишнім начальником КП
«Бюро технічної інвентаризації»
ОСОБА_2 та колишнім бухгалтером ОСОБА_8

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що ревізію КП «Бюро
технічної інвентаризації» проведено
відповідачами у відповідності до вимог
чинного законодавства, що регулюють
проведення ревізій органами
державного фінансового контролю, а
саме: Закону України «Про основні
засади здійснення державного
фінансового контролю в України» від
26.01.1993 № 2939-XII та Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №
550. Та зауважив, що Акт перевірки, який
оскаржує позивач - не є рішенням
суб'єкта владних повноважень
(нормативно-правовим актом
індивідуальної дії), а тому не породжує
певних правових наслідків і не має
обов'язкового характеру виконання для
ОСОБА_2, таким чином він не набуває
статусу рішення в розумінні пункту 1
частини другої статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з такими обґрунтованими
висновками судів попередніх інстанцій
з огляду на таке.

Пункти 35, 38 постанови Кабінету
Міністрів України від 20.04.2006 №550
зазначають, що результати ревізії
оформляються актом, який складається
на паперовому носії державною мовою і
повинен мати наскрізну нумерацію
сторінок. На першому аркуші акта
ревізії, який оформляється на бланку
контролюючого органу, зазначається
назва документа (акт), дата і номер,
місце складення (назва міста, села чи
селища).

Акт ревізії містить: - вступну частину,
в якій зазначаються підстава для
проведення ревізії, тема ревізії, повна
назва об'єкта контролю, його
місцезнаходження, відомості про
організаційно-правову форму та форму
власності, дати початку і закінчення
ревізії, період, який підлягав ревізії,
перелік посадових осіб контролюючого
органу та залучених спеціалістів, що
проводили ревізію, перелік посадових
осіб, які відповідали за
фінансово-господарську діяльність
об'єкта контролю у період, що підлягав
ревізії; - констатуючу частину, в якій
наведено інформацію про результати
ревізії в розрізі кожного питання
програми із зазначенням, за який
період, яким способом (вибірковим,
суцільним) та за якими документами
перевірено ці питання, висновок про
наявність або відсутність порушень
законодавства, а також у разі наявності
визначений в установленому
законодавством порядку розмір збитків,
завданих державі чи об'єкту контролю
внаслідок таких порушень.

Виявлені допущені об'єктом контролю
порушення законодавства, контроль за
дотриманням якого віднесено до
компетенції контролюючого органу,
фіксуються в констатуючій частині акта
ревізії з обов'язковим посиланням на
норми законів чи інших
нормативно-правових актів, які
порушено, та зазначенням винних у їх
допущенні осіб.

При цьому Акт ревізії складається у
трьох примірниках: перший - для
контролюючого органу, другий - для
об'єкта контролю, третій - для передачі
правоохоронним органам у випадках,
передбачених цим Порядком та
законодавством. Для унеможливлення
підробки примірники акта візуються
посадовою особою контролюючого органу
на кожній сторінці із зазначенням на
останній сторінці загальної кількості
сторінок. Третій примірник акта
ревізії до передачі правоохоронному
органу зберігається у матеріалах
ревізії. На звернення правоохоронного
органу про видачу акта ревізії у разі,
коли третій примірник вже надіслано
іншому правоохоронному органу,
контролюючий орган повідомляє про його
назву, реквізити супровідного листа та
видає завірену копію акта ревізії.

Слід звернути увагу, що частина третя
пункту 35 постанови Кабінету Міністрів
України від 20.04.2006 №550, вказує на
обов'язкове посилання контролюючого
органу на норми законів чи інших
нормативно-правових актів, які
порушено, та зазначення винних у їх
допущенні осіб.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, на адресу СВ Ічнянського РВ
УМВС Чернігівській області відповідно
до пункту 38 постанови Кабінету
Міністрів України від 20.04.2006 №550, КП
«Бюро технічної інвентаризації» 26.07.2013
було направлено супровідний лист
№1-19/1290 про передачу матеріалів
ревізії, де зазначено про те, що в діях
посадових осіб даного підприємства
вбачаються ознаки злочинів,
передбачених статтями 364, 367
Кримінального кодексу України.

При цьому, листом від 11.10.2013 № 8685,
надісланого Ічнянським районним
відділом заступнику Ічнянської
районної ради Присяжнюк З.І., було
повідомлено, що слідчим відділенням
Ічнянського РВ УМВС а Чернігівській
області 19.04.2013 відомості про
встановлені посадовими особами
порушення внесені до Єдиного реєстру
досудових розслідувань за №0000159
за ознаками кримінального
правопорушення, передбаченого
частиною першою статті 191
Кримінального кодексу України.

Як обґрунтовано зазначено судами
попередніх інстанцій, відповідно до
приписів статті 62 Конституції України
від 28.06.1996 №254к/96-ВР, особа вважається
невинуватою у вчиненні злочину і не
може бути піддана кримінальному
покаранню, доки її вину не буде
доведено в законному порядку і
встановлено обвинувальним вироком
суду. Таким чином, відповідачами в Акті
ревізії від 16.07.2013 №1-24/70 правомірно
зазначено лише про можливість
визначення винних в перерахованих
порушеннях осіб.

Щодо позовних вимог про визнання
незаконним Акту ревізії окремих питань
фінансово-господарської діяльності КП
«Бюро технічної інвентаризації» від
16.07.2013 №1-24/70 складеного Ніжинської ОДФІ
за результатами позапланової
перевірки в частині внесених до нього
недостовірних та незаконних
відомостей судами попередніх
інстанцій установлено наступне.

Відповідно до запису в трудовій книжці
ОСОБА_2 працював начальником КП «Бюро
технічної інвентаризації» з 31.01.2006
однак, відповідно до рішення
Ічнянської районної ради (13 сесія 6
скликання) від 22.03.2013, звільнений з
займаної посади 29.03.2013, на підставі
статті 38 Кодексу законів про працю
України. На момент виникнення
зазначених а Акті ревізії спірних
порушень, позивач був керівником КП
«Бюро технічної інвентаризації» та
здійснював керівництво підприємством
відповідно до укладеного між позивачем
та Ічнянської районною радою контракту
від 12.12.2007 № 32. Відповідно до підпункту
1.1 пункту 1 контракту, керівник
зобов'язується безпосередньо і через
адміністрацію підприємства
здійснювати поточне управління
(керівництво) підприємством,
забезпечувати його високоприбуткову
діяльність, ефективне використання і
збереження закріпленого за
підприємством майна комунальної
власності.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з правомірним висновком
судів попередніх інстанцій, що позивач
фактично оскаржує положення Акту
ревізії від 16.07.2013 №1-24/70, посилаючись на
те, що останній не відповідає чинному
законодавству України.

Суд касаційної інстанції звертає увагу
на те, що посилання позивача на Акт
ревізії від 16.07.2013 №1-24/70, який
підписаний начальником КП «Бюро
технічної інвентаризації» без
заперечень, в даному випадку є
неспроможними, оскільки даний Акт є
лише документом, який встановлює факт
порушення, тому, що в розумінні
положень Кодексу адміністративного
судочинства України рішення суб'єкта
владних повноважень необхідно
розуміти як нормативно-правові акти,
так і правові акти індивідуальної дії.
Правові акти індивідуальної дії - це
рішення які є актом одноразового
застосування норм права і дію яких
поширено на конкретних осіб або які
стосуються конкретної ситуації. За
своєю природою ненормативні правові
акти, на відміну від нормативних,
встановлюють не загальні правила
поведінки, а конкретні приписи,
звернені до окремого індивіда чи
юридичної особи, застосовуються
одноразово й після реалізації
вичерпують свою дію. Усі рішення
суб'єкта владних повноважень повинні
бути прийняті на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що визначений
законом.

Також слід зазначити, що складений за
результатами ревізії Акт не має
будь-яких правових наслідків для
позивача, оскільки він лише
підтверджує факт проведення ревізії, є
носієм інформації про виявлені
контролюючим органом порушення
законодавства.

Відповідно до пункту 1 частини
четвертої статті 105 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний позов може
містити вимоги про скасування або
визнання нечинним рішення відповідача
- суб'єкта владних повноважень. Однак,
позивач порушує у позові питання щодо
визнання Акта ревізії незаконним, що в
свою чергу не відповідає суті
адміністративно-правових відносин.
Тобто, в даному випадку, компетенція
адміністративного суду не поширюється
на такий спір, оскільки позовні вимоги
позивача в цій частині є нічим іншим як
вимогою про підтвердження
наявності/відсутності факту
(встановлення факту).

Слід зазначити, що в розумінні частини
першої статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
Акт перевірки - не є рішенням суб'єкта
владних повноважень
(нормативно-правовим актом
індивідуальної дії), яке тягне за собою
правові наслідки відносно позивача, не
спрямований на регулювання тих чи
інших суспільних відносин і не має
обов'язкового характеру для позивача,
оскільки Акт перевірки від 16.07.2013 №1-24/70
не встановлює для ОСОБА_2 жодних прав та
обов'язків (не породжує певних правових
наслідків і не має обов'язкового
характеру виконання), тому він не
набуває статусу рішення в розумінні
пункту 1 частини другої статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України.

При цьому, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
звертає увагу на те, що суд не може
підміняти державний орган, дії чи
рішення якого оскаржуються, приймаючи
інший висновок, ніж зазначений
контролюючим органом.

З огляду на викладене, суд касаційної
інстанції погоджується з
обґрунтованими висновками судів
попередніх інстанцій, що ревізія КП
«Бюро технічної інвентаризації»
проведена контролюючим органом у
відповідності до вимог чинного
законодавства. Акт перевірки не є
рішенням суб'єкта владних повноважень,
а тому вимога про його скасування не
відноситься до юрисдикції
адміністративних судів.

Отже, доводи касаційної скарги
спростовуються вище переліченими
нормами права та установленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
відсутні підстави для її задоволення
та скасування рішень судів попередніх
інстанцій.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 31 березня
2014 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 29 травня 2014 року в цій справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий

(підпис)

К.В. Конюшко

Судді

(підпис)

Л.Я. Гончар

(підпис)

О.Є. Донець

Згідно з оригіналом М.Р.
Мергель