Справа № 2-а-2969/11
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
2-а-2969/11 Головуючий у 1-й
інстанції: Верещінська І.В.
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

08 серпня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Аліменко В.О.,

суддів:
Безименна Н.В., Кучма А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
відповідача Головного управління
Пенсійного фонду України в Київській
області на постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 14.02.2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Головне управління Пенсійного фонду
України в Київській області про
оскарження дій і бездіяльності
суб'єкта владних повноважень,
зобов'язання провести певні дії -,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 14 лютого 2012 року позовні вимоги
задоволено частково. Визнано
протиправною бездіяльність
відповідача щодо відмови в нарахуванні
позивачу додаткової пенсії,
зобов'язано відповідача здійснити
нарахування та виплату пенсії позивачу
відповідно до ст.39,50 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
урахуванням проведених виплат, доплату
до пенсії за проживання в зоні
посиленого радіоекологічного контролю
в розмірі однієї мінімальної зарплати,
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірі 75 % мінімальної
пенсії за віком, встановленої ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" за період з 29 березня 2011
року по 22 липня 2011 року. В задоволеннні
іншої частини позовних вимог повністю
відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду першої інстанції,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити у задоволенні
вимог адміністративного позову.

Апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197
КАС України, якою передбачено, що суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справ
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої ст. 183-2 КАС України.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
першої інстанції залишенню без змін з
наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
вимога позивача щодо зобов`язання УПФУ
здійснити перерахунок та виплату
доплати до пенсії як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає в зоні
посиленого радіологічного контролю у
розмірі 1 мінімальної зарплати, та,
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до
категорій 1, інвалідам ІІ групи
призначається у розмірі 75 процентів
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст.ст. 39, 50 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки він знайшов
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є постраждалим внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорія,
інвалідом ІІ групи, та проживає на
території радіоактивного забруднення,
що підтверджується копією посвідчення,
перебуває на обліку у відповідача та
отримує пенсію у відповідача,
додаткову пенсію та доплату за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у відповідності до
ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі Закон).

У відповідності до статті 49 Закону
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Згідно до ст. 39 Закону, пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
проводиться доплата до пенсії, яка
становить у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - одна
мінімальна заробітна плата.

За змістом ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам,
віднесеним до категорії 1, інвалідам IІ
групи призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах - 75 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Враховуючи вищевикладене позивач має
право на одержання щомісячної
додаткової пенсії 75% мінімальної
пенсії за віком.

Всупереч ст.ст. 39, 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивачу вказані доплати
виплачувалися частково, у фіксованому
розмірі, визначеному Постановою
Кабінету Міністрів України № 836 від
26.07.1996 року по ст. 39 вказаного Закону та
по ст. 50, відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008
року № 530, а не в кратному відношенні до
мінімальної заробітної плати та
мінімальної пенсії за віком, як того
вимагає вказаний Закон.

З огляду на те, що Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має вищу юридичну силу в
порівняні з Постановою Кабінету
Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року
та Постановою Кабінету Міністрів
України від 28.05.2008 року № 530 відповідач
не правомірно виплачував додаткову
пенсію та доплату до пенсії в меншому
розмірі ніж це передбачено ст.ст. 39, 50
зазначеного Закону.

Таким чином колегія суддів
погоджується в висновком суду першої
інстанції, щодо часткового задоволення
позовних вимог та зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок
пенсії позивача та виплатити
відповідно до ст.39, ст.50 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Разом з тим, судом першої інстанції
встановлено, що вимога позивача щодо
зобов`язання УПФУ здійснити
перерахунок та виплату додаткової
пенсії та пенсія для інвалідів
відповідно до ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» є
необґрунтованою задоволенню на
підлягає.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки він знайшов
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач віднесений до І категорії осіб,
які постраждати внаслідок
Чорнобильської катастрофи, є інвалідом
ІІ групи. Він перебуває на обліку в
Головному уравліня Пенсійного фонду
України в місті Києві та отримує пенсію
згідно з Законом України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб"

Відповідно до п.2 частини 1 ст. 8 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від
09.07.2003, № 1058-IV особи, яким до дня
набрання чинності цим Законом була
призначена пенсія відповідно до Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
(крім соціальних пенсій) або була
призначена пенсія (щомісячне довічне
грошове утримання) за іншими
законодавчими актами, але вони мали
право на призначення пенсії за Законом
України "Про пенсійне забезпечення" - за
умови, якщо вони не отримують пенсію
(щомісячне довічне грошове утримання) з
інших джерел, а також у випадках,
передбачених цим Законом, - члени їхніх
сімей.

З відповіді Головного управління
Пенсійного фонду України вбачається,
що в матеріалах пенсійної справи
позивача для обчислення пенсії згідно
з Законом України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" відсутні дані для обчислення
розміру інших державних пенсій та
запропоновано позивачу звернутись до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Київській області для
вирішення питання про можливе
призначення пенсії відповідно до ст. 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Разом з тим в матеріалах справи
відсутні дані про те, що позивач
звертався з заявою до пенсійного
органу про зміну довічної пенсії.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" особі, яка має одночасно
право на різні види пенсії (за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника), призначається один із
цих видів пенсії за її вибором. Особі,
яка має право на довічну пенсію,
призначається один з видів довічної
пенсії за її вибором.

Відповідно до частини 2 ст. 59 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".
Військовослужбовцям пенсії по
інвалідності, а членам їх сімей пенсії
у зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
за їх бажанням можуть призначатися на
умовах і в порядку, визначених
законодавством України для осіб, які
стали інвалідами внаслідок поранення,
контузії чи каліцтва, що їх вони
дістали при виконанні обов'язків
військової служби (службових
обов'язків) або відповідно до статті 54
цього Закону.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що вимога позивача щодо
зобов`язання УПФУ здійснити
перерахунок та виплату додаткової
пенсії та пенсія для інвалідів
відповідно до ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
задоволенню на підлягає.

При цьому апеляційна скарга не містить
посилання на обставини, передбачені
статтями 202 - 204 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за яких рішення суду підлягає
скасуванню.

Вказані в апеляційній скарзі
процесуальні порушення не призвели до
неправильного вирішення справи і не є
підставою для скасування судового
рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
апеляційна скарга залишається без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 8-11, 160, 183-2, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Київській області - залишити без
задоволення.

Постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 14 лютого 2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та подальшому оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя:
Аліменко В.О.

Судді:
Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.

Головуючий суддя
Аліменко В.О.

Судді:
Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.