Справа № 127/14004/14-а
Суддя: Романчук Р. В.
Дата ухвалення: 2014-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/580/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.08.2014 року
м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області

у складі головуючого - судді Романчук
Р.В.

при секретарі Мартинюк Т.П.,

при розгляді у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Вінницького міського суду Вінницької
області справи за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного
архітектурно - будівельного контролю у
Вінницькій області, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору ОСОБА_3 про визнання
реєстрації недійсною та скасування
реєстрації,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Вінницького міського
суду Вінницької області перебуває
справа за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Інспекції державного
архітектурно - будівельного контролю у
Вінницькій області, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору ОСОБА_3 про визнання
реєстрації недійсною та скасування
реєстрації.

В судовому засіданні представник
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 заявила клопотання про
закриття провадження у справі,
мотивуючи його тим, що в обґрунтування
позову ОСОБА_1 посилається на те, що
ОСОБА_3, який є суміжним домовласником,
самовільно без відповідних погоджень
та з порушенням норм побудував
приміщення - майстерню, гараж та туалет
з вигрібною ямою, чим порушив інсоляцію
її житлового будинку і, як наслідок, у
неї в будинку "розвелась сирість та
почорніння стін", чим їй завдано
істотної шкоди. Вважає, що його діями
порушено ч. 3 ст.375 ЦК України, порушено
принцип добросусідства, так як її
позбавлено "здійснення права
власності", а саме вона не може
володіти, користуватись та
обслуговувати домоволодіння за
призначенням, ОСОБА_3 позбавив її
належних умов проживання. Посилається
на те, що житловий будинок садибного
типу з господарськими будівлями та
спорудами в цілому в АДРЕСА_1 було
прийнято в експлуатацію та
зареєстровано Інспекцією державного
архітектурно - будівельного контролю у
Вінницькій області 25.08.2011 р. № ВН182І 1032733
та згідно рішення виконкому Вінницької
міської ради № 2152 від 08.09.2011 р.
оформлено право власності та видано
свідоцтво про право власності на
ОСОБА_3, про що вона дізналася з
відповіді заступника міського голови
від 27.09.2011 р. Вважає, що дана позовна
заява, яка подана в адміністративному
порядку, не підлягає розгляду, а
провадження у вищезазначеній справі
підлягає закриттю. Оскільки з позову
вбачається, що спір виник не між ОСОБА_1
та інспекцією ДАБК, а з власником
будинку ОСОБА_3, тобто між двома
фізичними особами. У ОСОБА_3 виникло
право власності відповідно до чинних
норм законодавства, про що позивач
зазначає у позові. Відповідно до ст.321
ЦК України право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні. Прохальна
частина позову свідчить про порушення
в даному випадку права власності
ОСОБА_3, оскільки позивач просить
скасувати реєстрацію права власності
за ОСОБА_3 відповідно до ст.26 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень", який у даному процесі
зазначений лише 3-ю особою, хоча
фактично, як вбачається з
обґрунтування позову спір виник між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3, тобто ОСОБА_3 має бути
відповідачем і між зазначеними особами
виник цивільно-правовий спір, який має
вирішуватися в загальному порядку.
Вважає, що даний спір не відноситься до
юрисдикції адміністративного суду, а
тому згідно з п.1 ч. 1 ст. 157 КАС України,
просить закрити провадження у справі.

В судовому засіданні представник
відповідача Інспекції державного
архітектурно - будівельного контролю у
Вінницькій області - Вініцька Б.А.
вважає, що позивачем пропущений строк
звернення до суду, встановлений ст. 99
КАС України, оскільки позивач зазначає
у позовній заяві, що про
реєстраціюІінспекцією декларації про
готовність об'єкта до експлуатації
вона дізналася ще в 2011 році з листа
Вінницької міської ради від 27.09.2011 року.
Крім того, зазначила, що враховуючи
положення ч. ч.1, 2 ст.18 КАС України,
враховуючи, ща даний спір виник за
участю суб'єкта владних повноважень,
який реалізовував у спірних
правовідносинах надані йому чинним
законодавством владні управлінські
функції стосовно забезпечення
законності, правопорядку, охорони прав,
свобод і законних інтересів громадян,
вважає, що дана справа не підсудна
Вінницькому міському суду Вінницької
області як адміністративному суду, а
підсудна Вінницькому окружному
адміністративному суду. Просить суд
насамперед прийняти рішення щодо
підсудності даної справи.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_7 в
судовому засіданні заперечує проти
задоволення клопотань, оскільки вважає
їх безпідставними та необґрунтованими.
Вважає, що з позовом позивач
звернулася до належного відповідача та
до належного суду.

Розглянувши матеріали
адміністративного позову, заслухавши
думку учасників процесу, суд дійшов до
наступних висновків.

Відповідно до ст. 1 КАС України кодекс
адміністративного судочинства України
визначає юрисдикцію, повноваження
адміністративних судів щодо розгляду
адміністративних справ, порядок
звернення до адміністративних судів та
порядок здійснення адміністративного
судочинства.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до ст. 4 КАС України
правосуддя в адміністративних справах
здійснюється адміністративними
судами. Юрисдикція адміністративних
судів поширюється на всі
публічно-правові спори, крім спорів,
для яких законом встановлений інший
порядок судового вирішення.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 18 КАС України
місцевим загальним судам як
адміністративним судам підсудні: 1)
адміністративні справи, у яких однією
зі сторін є орган чи посадова особа
місцевого самоврядування, посадова чи
службова особа органу місцевого
самоврядування, крім тих, які підсудні
окружним адміністративним судам; 2) усі
адміністративні справи з приводу
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень у справах про
притягнення до адміністративної
відповідальності; 4) усі
адміністративні справи щодо спорів
фізичних осіб з суб'єктами владних
повноважень з приводу обчислення,
призначення, перерахунку, здійснення,
надання, одержання пенсійних виплат,
соціальних виплат непрацездатним
громадянам, виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, виплат та
пільг дітям війни, інших соціальних
виплат, доплат, соціальних послуг,
допомоги, захисту, пільг; 5)
адміністративні справи з приводу
рішень, дій чи бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання ними рішень
судів у справах, передбачених пунктами
1-4 частини першої цієї статті; 6)
адміністративні справи щодо
примусового повернення в країну
походження або третю країну та
примусового видворення іноземців та
осіб без громадянства за межі
території України. Окружним
адміністративним судам підсудні
адміністративні справи: 1) однією зі
сторін в яких є орган державної влади,
інший державний орган, орган влади
Автономної Республіки Крим, обласна
рада, Київська, Севастопольська міська
рада, їх посадова чи службова особа,
крім випадків, передбачених цим
Кодексом, та крім справ щодо їх рішень,
дій чи бездіяльності у справах про
адміністративні проступки та справ,
які підсудні місцевим загальним судам
як адміністративним судам; 2) про
застосування у випадках, передбачених
законом, заходів реагування щодо
державного нагляду (контролю),
дозвільної системи у сфері
господарської діяльності, якщо вони
можуть бути застосовані виключно за
судовим рішенням; 3) щодо підтвердження
обґрунтованості вжиття суб'єктами
владних повноважень заходів
реагування під час здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності. Справи щодо
оскарження дій або бездіяльності
посадових чи службових осіб місцевих
органів виконавчої влади
розглядаються і вирішуються місцевим
загальним судом як адміністративним
судом або окружним адміністративним
судом за вибором позивача.

Указу Президента України від 8 квітня
2011 року № 439/2011 затверджено Положення
про Державну архітектурно-будівельну
інспекцію України. Відповідно до
Положення про Державну
архітектурно-будівельну інспекцію
України Державна
архітектурно-будівельна інспекція
України (Держархбудінспекція України)
є центральним органом виконавчої
влади, діяльність якого спрямовується
і координується Кабінетом Міністрів
України через Віце-прем'єр-міністра
України - Міністра регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України, входить до системи органів
виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю. Держархбудінспекція України
є юридичною особою, має печатку із
зображенням Державного Герба України
та своїм найменуванням, власні бланки,
рахунки в органах Державної
казначейської служби України.
Держархбудінспекція України
відповідно до покладених на неї
завдань: приймає в експлуатацію
закінчені будівництвом об'єкти, видає
відповідні сертифікати; реєструє
повідомлення та декларації про початок
виконання підготовчих і будівельних
робіт, декларації про готовність
об'єкта до експлуатації та у визначених
законодавством випадках відмовляє в
реєстрації таких декларацій; видає
дозволи на виконання будівельних
робіт, відмовляє у їх видачі та анулює
такі дозволи; видає суб'єктам
господарювання ліцензії на
провадження господарської діяльності,
пов'язаної зі створенням об'єктів
архітектури, анулює зазначені
ліцензії; веде єдиний реєстр
дозвільних документів.
Держархбудінспекція України здійснює
свої повноваження безпосередньо та
через свої територіальні органи в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі або
міжрегіональні (повноваження яких
поширюються на декілька регіонів)
територіальні органи.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
в п. 10 Постанови пленуму Вищого
адміністративного суду України від
20.05.2013 року № 8 «Про окремі питання
юрисдикції адміністративних судів»
згідно з пунктом 1 Положення про
Державну архітектурно-будівельну
інспекцію України, затвердженого
Указом Президента України від 8 квітня
2011 року № 439, Державна
архітектурно-будівельна інспекція
України є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України, входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики з питань державного
архітектурно-будівельного контролю,
контролю у сфері житлово-комунального
господарства. Відповідно до пункту 3
цього Положення основними завданнями
Державної архітектурно-будівельної
інспекції України є реалізація
державної політики з питань державного
архітектурно-будівельного контролю,
контролю у сфері житлово-комунального
господарства, а саме: здійснення в
межах своїх повноважень державного
контролю за дотриманням законодавства,
стандартів, нормативів, норм, порядків
і правил із зазначених питань;
виконання дозвільних та реєстраційних
функцій у будівництві, ліцензування
господарської діяльності, пов'язаної
зі створенням об'єктів архітектури;
внесення Міністерству регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України пропозицій щодо формування
політики із відповідних питань.
Викладене вказує, що зазначені
правовідносини є публічно-правовими, а
справи зі спорів, що виникають між
суб'єктами цих відносин, є
адміністративними. У зв'язку з цим
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на справи за участю
Державної архітектурно-будівельної
інспекції України та її територіальних
органів, у тому числі й ті, які
виникають під час виконання
повноважень: у сфері державного
архітектурно-будівельного контролю та
нагляду (закони України від 16 листопада
1992 року № 2780-XII "Про основи
містобудування", від 17 лютого 2011 року №
3038-VI "Про регулювання містобудівної
діяльності", від 14 жовтня 1994 року №
208/94-ВР "Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності", від 20 травня 1999 року № 687-XIV
"Про архітектурну діяльність", від 5
квітня 2007 року № 877-V "Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності", частина
восьма статті 4 Закону України від 25
грудня 2008 року № 800-VI "Про запобігання
впливу світової фінансової кризи на
розвиток будівельної галузі та
житлового будівництва", частина п'ята
статті 11 Закону України від 5 листопада
2009 року № 1704-VI "Про будівельні норми"); у
сфері ліцензування господарської
діяльності, пов'язаної із створенням
об'єктів архітектури (стаття 17 Закону
України від 20 травня 1999 року № 687-XIV "Про
архітектурну діяльність", Закон
України від 1 червня 2000 року № 1775-III "Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності").

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до Інспекції державного
архітектурно - будівельного контролю у
Вінницькій області, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору ОСОБА_3 про визнання
реєстрації недійсною та скасування
реєстрації.

За загальним правилом, встановленим ч. 2
ст. 18 КАС України, окружні
адміністративні суди вирішують як суди
першої інстанції адміністративні
спори, у яких стороною є державний
орган, орган влади Автономної
Республіки Крим, їхня посадова чи
службова особа.

Таким чином, враховуючи те, що
відповідачем у даній адміністративній
справі є орган виконавчої влади -
Інспекція державного архітектурно -
будівельного контролю у Вінницькій
області, а також враховуючи визначені
КАС України правила предметної
підсудності, суд вважає, що
адміністративний позов подано з
порушенням правил предметної
підсудності, у зв'язку з чим, він не
підлягає розгляду у Вінницькому
міському суді Вінницької області.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 22 КАС
України суд передає адміністративну
справу на розгляд іншого
адміністративного суду, якщо відкрито
провадження у справі, яка предметно
підсудна іншому суду.

Окрім того, в пункті 6 Постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України № 2 від 06 березня 2008 року,
зазначено, що у разі відкриття
провадження в адміністративній справі
без дотримання правил предметної
підсудності суд повинен передати
справу на розгляд адміністративного
суду, якому вона підсудна, незалежно
від того, на якій стадії розгляду
справи виявлено порушення правил цієї
підсудності, оскільки суд, який відкрив
провадження у справі з таким
порушенням, не є компетентним у її
розгляді. Порушення правил предметної
підсудності є підставою для скасування
рішень судів нижчих інстанцій з
направленням справи на новий розгляд
до належного суду.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що клопотання
представника відповідача Інспекції
державного архітектурно - будівельного
контролю у Вінницькій області
Вініцької Б.А. є обґрунтованим та
підлягає задоволенню.

Що стосується клопотання представника
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про закриття
провадження у справі з тих підстав, що
на її думку спір виник між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3, тобто між двома фізичними
особами, а тому підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства, суд
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 КАС України суд
першої інстанції, встановивши, що з
адміністративним позовом звернулася
не та особа, якій належить право вимоги,
або не до тієї особи, яка повинна
відповідати за адміністративним
позовом, може за згодою позивача
допустити заміну первинного позивача
або відповідача належним позивачем або
відповідачем, якщо це не потягне за
собою зміни підсудності
адміністративної справи.

В судовому засіданні питання щодо
заміни відповідача представником
позивача не ставилося, натомість
представник позивача вважає, що з
позовом позивач звернулася до
належного відповідача та до належного
суду.

Таким чином, суд, дослідивши матеріали
адміністративної справи, дійшов
висновку про наявність підстав для
передачі даної адміністративної
справи на розгляд до Вінницького
окружного адміністративного суду.

Відповідно до ч. 8 ст. 22 КАС України,
спори між адміністративними судами
щодо підсудності не допускаються.

Керуючись ст.ст. 22, 165, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

У Х В А Л И В :

Адміністративну справу 127/14004/14-а за
позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного
архітектурно - будівельного контролю у
Вінницькій області, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору ОСОБА_3 про визнання
реєстрації недійсною та скасування
реєстрації передати на розгляд до
Вінницького окружного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі, якщо ухвалу було
постановлено в письмовому провадженні
або згідно із ч. 3 ст. 160 КАС України, або
без виклику особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.
Апеляційна скарга подається до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Вінницький міський суд Вінницької
області відповідно до ст. 186 КАС
України.

СУДДЯ