Справа № 697/1092/14-а
Суддя: Штих К. М.
Дата ухвалення: 2014-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 697/1092/14-а
провадження № 2-а/697/93/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.08.2014 р. м. Канів

Канівський
міськрайонний суд Черкаської області

у складі: головуючого - судді Штих
К. М.

за участю секретаря -
Десятник О.А.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Кравчук
С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Каневі Черкаської
області в залі суду адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської
митниці Міністерства доходів і зборів
України про скасування постанови в
справі про порушення митних правил,

В С ТА Н
О В И В:

Позивач звернувся до суду з
адміністративною позовною заявою, у
якій просив скасувати постанову №
38/90200/14 від 28.04.2014р. по справі про
адміністративне правопорушення,
винесену в.о. начальника Черкаської
митниці Міндоходів Кореніцин С.А.,
згідно якої позивача було притягнуто
до адміністративної відповідальності
та накладено адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі 8500
грн.

У постанові вказано, що 01.12.2012р. через
Ягодинську митницю громадянином
ОСОБА_5 на митну територію України було
тимчасово ввезено автомобіль «VОLVО V40»
(кузов НОМЕР_1, код УКТЗЕД8703).

Відповідно листа УДАІ УМВС України в
Черкаській обл. від 28.03.2014 р. №13/6-421(з
додатками) було встановлено, що 27.03.2014 р.
автомобіль «VOLVO V40» (кузов № НОМЕР_1, код
УКТЗЕД НОМЕР_4) з державним номером
НОМЕР_3, який йому не належить, було
зупинено в м. Канів на перехресті вул.
Леніна-Енергетиків співробітниками
ВДАІ Уманського МВ УМВС України в
Черкаській обл. під керуванням
громадянина України ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_2., зареєстрований та
проживає за адресою - АДРЕСА_1).

07.04.2014 за даним фактом уповноваженою
посадовою особою Черкаської митниці
Міндоходів відносно гр. ОСОБА_1 було
складено протокол про порушення митних
правил №40/90200/14 за ч. 2 ст. 469 МК України,
внаслідок чого був притягнутий до
адміністративної відповідальності та
на нього накладено адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі 8500
грн.

Позивач вважає постанову у справі про
адміністративне правопорушення
незаконною, та необґрунтованою, як таку
що не відповідає вимогам діючого
законодавства, та обставинам справи. В
обґрунтування своїх позовних вимог
позивач пояснив, що 19.02.2014 року придбав
автомобіль «VOLVO V40» (кузов № НОМЕР_1, код
УКТЗЕД НОМЕР_4) з державним номером
НОМЕР_3, в м. Чигирин (Черкаська обл.) у
невідомої йому особи. Даний
транспортний засіб він знайшов через
мережу Інтернет.

Під час здійснення купівлі даного
автомобіля ним не здійснювалась
перевірка даного автомобіля по базі
ДАІ, як і не оформлялося належним чином
договору купівлі-продажу, автомобіль
придбав не у власника автомобіля, але
сумніву щодо автомобіля у нього не
виникало, оскільки було перевірено
агрегати по свідоцтву про реєстрацію
транспортного засобу в Україні, а в
послідуючому мав намір оформити
придбаний автомобіль у власність. Про
те, що автомобіль знаходиться на митній
території України з порушенням митного
законодавства України йому було не
відомо, впевнений, що користувався
автомобілем на законних підставах. На
момент зупинки транспортного засобу
керував автомобілем за наявності
посвідчення водія, поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності та
реєстраційних документів на цей
транспортний засіб, згідно свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_5, виданого ВРЕР ДАІ в м. Києві
14.04.2012р. на ім'я ОСОБА_4, жителя м. Київ.

При винесенні постанови його свідчення
до уваги не були прийняті. Просить суд
задовольнити його позовні вимоги.

У судовому засіданні позивач підтримав
вимоги викладені у позовній заяві,
наполягав на їх задоволенні з підстав
зазначених у позові та просить його
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав та пояснив,
що відповідно листа УДАІ УМВС України в
Черкаській обл., від 28.03.2014р. №13/6-421(з
додатками) було встановлено, що 27.03.2014р.
автомобіль «VOLVO V40» (кузов № НОМЕР_1, код
УКТЗЕД НОМЕР_4) з державним номером
НОМЕР_3, який йому не належить, було
зупинено в м. Каневі на перехресті вул.
Леніна-Енергетиків співробітниками
ВДАІ Уманського МВ УМВС України в
Черкаській обл. під керуванням
громадянина України ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_2., зареєстрований та
проживає за адресою - АДРЕСА_1).

До вказаного листа додано витяг з
інформаційної системи ДАІ, відповідно
до якого за номерними знаками НОМЕР_3
зареєстровано автомобіль «VOLVO V40»
(кузов № НОМЕР_2, що відрізняється від
номера кузову автомобіля «VOLVO V40», кузов
№ НОМЕР_1, який був зупинений під
керуванням позивача. При цьому у
позивача в наявності були документи на
державну реєстрацію автомобіля в
Україні, який зареєстровано на гр.
ОСОБА_4.

Митницею під час проведення перевірки
за даним фактом встановлено, що даний
автомобіль («VOLVO V40», кузов № НОМЕР_1, код
УКТЗЕД НОМЕР_4) ввезений на митну
територію України 01.12.2012 через
Ягодинську митницю громадянином
ОСОБА_5 у режимі тимчасово ввезення.

Відповідно до положень ч.1 ст. 318, ч.1 ст.
321 Митного кодексу України (далі - МК
України), всі товари та транспортні
засоби комерційного призначення, які
переміщуються через митний кордон
України перебувають під митним
контролем з моменту перетинання
митного кордону України і до
закінчення згідно з заявленим митним
режимом.

Відповідно до п.57 ст. 4 МК України для
митних цілей до товарів віднесені
будь-які рухомі речі (крім
транспортних засобів комерційного
призначення), валютні цінності,
культурні цінності, а також
електроенергія, що переміщується
лініями електропередачі.

Згідно ч.3 ст. 325 МК України користування
та розпорядження товарами,
транспортними засобами комерційного
призначення, які перебувають під
митним контролем, забороняється, крім
випадків, передбачених цим кодексом та
іншими законами України.

Таким чином, вважає, що в діях позивача
вбачаються порушення, передбачені ч.2
ст. 469 МК України - зміна стану товарів,
митне оформлення яких не закінчено, або
товарів, що перебувають на тимчасовому
зберіганні під митним контролем на
складі тимчасового зберігання, на
складі організації - отримувача
гуманітарної допомоги або на митному
складі, користування та розпорядження
ними без дозволу органу доходів і
зборів, а так само невжиття
передбачених частиною четвертою
статті 204 цього Кодексу заходів щодо
товарів, строк тимчасового зберігання
яких під митним контролем на складі
тимчасового зберігання, на складі
організації - отримувача гуманітарної
допомоги або на митному складі
закінчився.

За даним фактом, згідно з ст. 480, 494, 508 МК
України, уповноваженою посадовою
особою митниці 07.04.2014р. відносно
позивача складено протокол № 38/90200/14
про ПМП. Протокол про МГІМ від 07.04.2014 №
38/90200/14 складено у присутності позивача.
З урахуванням всіх обставин справи,
зважаючи на те, що ОСОБА_1 в порушення
вимог ч.4 ст. 380 Митного кодексу України
без дозволу митного органу було
здійснено неправомірне користування
спірним автомобілем, який відповідно
до ст. 321 цього Кодексу перебуває під
митним контролем, чим вчинено
правопорушення, передбачене ч.2 ст. 469
Митного кодексу України, та постановою
Черкаської митниці Міндоходів 28.04.2014р.
№38/90200/14 позивача, визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 469
МК України, та накладено стягнення у
вигляді штрафу у розмірі 500
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян на суму 8500 грн. У задоволенні
позову просить відмовити.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін у їх
сукупності, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з таких підстав:

Судом встановлено, що постановою №
38/90200/14 від 28.04.2014р. по справі про
адміністративне правопорушення,
винесену в.о. начальника Черкаської
митниці Міндоходів Кореніцин С.А.,
згідно якої позивача було притягнуто
до адміністративної відповідальності
за ч.2 ст. 469 Митного кодексу України і на
нього накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500
грн., за те, що ОСОБА_1 27.03.2014р. в
порушення вимог ч.4 ст. 380 Митного
кодексу України без дозволу митного
органу було здійснено неправомірне
користування автомобілем «VOLVO V40»
(кузов № НОМЕР_1, код УКТЗЕД НОМЕР_4) з
державним номером НОМЕР_3, який
відповідно до ст. 321 цього Кодексу
перебуває під митним контролем, та
митне оформлення якого не було
закінчено.

Таким чином, між сторонами виник
публічно-правовий спір з приводу
оскарження вищезазначеної постанови
про накладення адміністративного
стягнення.

Цей спір підлягає вирішенню на
підставі ч.2 ст. 19 Конституції України,
норми якої є нормами прямої дії, згідно
з якою, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення; безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Стаття 7 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
передбачає, що ніхто не може бути
підданий заходу впливу у зв'язку з
адміністративним правопорушенням
інакше як на підставах і в порядку,
встановлених законом. При цьому,
провадження в справах про
адміністративні правопорушення
здійснюється на основі суворого
додержання законів.

Згідно зі ст. 280 зазначеного Кодексу -
орган (посадова особа) при розгляді
справи про адміністративне
правопорушення зобов'язаний з'ясувати:
чи було вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа в
його вчиненні, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, чи
є обставини, що пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

У відповідності з вимогами ст. 252 цього
Кодексу орган (посадова особа), що
розглядає справу про адміністративне
правопорушення оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про
адміністративні правопорушення -
доказами в справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото - і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото - і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Згідно ст. 245 зазначеного Кодексу
завданнями провадження в справах про
адміністративні правопорушення є
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом.

З врахуванням досліджених в судовому
засіданні доказів суд не має підстав
для висновку, що при притягнені
позивача до адміністративної
відповідальності відповідачем в
повному обсязі були дотримані
вищенаведені вимоги закону і під час
цього були вжиті всі заходи щодо
повного, всебічного та об'єктивного
з'ясування обставини, що мали значення
для правильного вирішення справи.

Такий висновок суду обґрунтовується
наступним.

Згідно ч.2 ст. 469 Митного кодексу України
зміна стану товарів, митне оформлення
яких не закінчено, або товарів, що
перебувають на тимчасовому зберіганні
під митним контролем на складі
тимчасового зберігання, на складі
організації - отримувача гуманітарної
допомоги або на митному складі,
користування та розпорядження ними без
дозволу митного органу, а так само
невжиття передбачених частиною
четвертою статті 204 цього Кодексу
заходів щодо товарів, строк
тимчасового зберігання яких під митним
контролем на складі тимчасового
зберігання, на складі організації -
отримувача гуманітарної допомоги або
на митному складі закінчився тягнуть
за собою накладення штрафу в розмірі
п'ятисот неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Відповідно до листа Державної митної
служби України від 3 вересня 2012 року
«Про кваліфікацію дій за ст. 469 Митного
кодексу України» тимчасово ввезені
транспортні засоби особистого
користування можуть використовуватися
на митній території України виключно
тими громадянами, які ввезли їх в
Україну, для їх особистих потреб
строком до одного року, не можуть
використовуватися для цілей
підприємницької діяльності в Україні,
бути розкомплектовані, а також
відчужені чи передані у володіння,
користування або розпорядження іншим
особам.

В той же час відповідно до абзацу 2
пункту 2.2 Правил дорожнього руху,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 10 жовтня 2001 року
№ 1306, власник транспортного засобу
може передавати такий засіб у
користування іншій особі, що має
посвідчення водія на право
користування транспортним засобом
відповідної категорії, передавши їй
реєстраційний документ на цей
транспортний засіб.

В судовому засіданні з достовірністю
встановлено, що позивач користувався
спірним автомобілем за наявності
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу в Україні,
зареєстрованого 14.04.2012 року в м. Київ на
ім'я ОСОБА_4, посвідченням водія
відповідної категорії та Полісом
№АС/4829346 обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
(а.с.17,18,19,20,21,22).

Крім того, в судовому засіданні
представник відповідача пояснив, що
візуально встановити розмитнений
спірний автомобіль чи ні, тобто
підроблене свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу чи ні, неможливо
ні працівникам ДАІ, ні позивачу. Цей
факт можливо вияснити тільки по базі
даних ДАІ.

Таким чином, лише 27.03.2014р. під час
перевірки транспортного засобу ст.
ІДПС взводу супроводження було
виявлено факт підробки свідоцтва про
реєстрацію автомобіля «VOLVO V40»,
реєстраційний номер НОМЕР_3 на гр.
ОСОБА_4, та за даними матеріалами
проводиться досудове розслідування
(а.с.56).

З огляду на викладене, у разі
встановлення фактів відчуження чи
передачі у володіння, користування або
розпорядження іншим особам
транспортних засобів особистого
користування, ввезених особами -
нерезидентами, є підстави для розгляду
питання щодо наявності ознак
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 469
Митного кодексу України.

Твердження представника відповідача
про те, що позивач свідомо, придбаваючи
спірний автомобіль у невідомої особи
не цікавився походженням даного
автомобіля, не вчинив жодних дій, які
могли попередити настання для позивача
несприятливих правових наслідків, суд
оцінює критично, оскільки такий ризик
покупця не тягне ніякої прередбаченої
законом відповідальності.

При цьому в силу вимог ст.ст. 380, 469
Митного кодексу України суб'єктом
вказаного правопорушення є особа -
нерезидент, яка тимчасово ввезла на
митну територію України транспортний
засіб особистого користування і
порушила митні правила шляхом передачі
його в користування іншій особі.

А в даному випадку за постановою від
28.04.2014 року до адміністративної
відповідальності притягнута інша
особа - позивач, який не ввозив даний
автомобіль на митну територію України
і не є власником автомобіля, на якого
покладається дотримання вимог Митного
кодексу України, тобто він не є
суб'єктом даного правопорушення.

З огляду на це у вищевказаному листі
Державної митної служби України від 3
вересня 2012 року роз'яснено, що особа,
яка керує транспортним засобом, що був
тимчасово ввезений на митну територію
України, з дозволу власника
транспортного засобу може відповідати
тільки за ч.1 ст. 126 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, якщо
буде керувати транспортом без
відповідних документів на право
керування (посвідчення водія і
реєстраційних документів на цей
транспортний засіб).

Крім цього, суд зазначає, що згідно
вимог ч.1 ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових, доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 70 зазначеного
Кодексу кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, з цієї правової норми
вбачається, що законодавцем
встановлено презумпцію

вини суб'єкта владних повноважень,
рішення, дії чи бездіяльність якого
оскаржується - повідомлені позивачем
обставини справи про рішення, дії чи
бездіяльність відповідача суб'єкта
владних повноважень відповідають
дійсності, доки відповідач не спростує
їх. Крім того, у зв'язку з тим, що
більшість доказів адміністративної
справи, як правило, утворюється та
зберігається у суб'єкта владних
повноважень, ч.4 ст. 70 цього ж Кодексу,
зобов'язує відповідача подати до суду
всі наявні у нього документи та
матеріли, які можуть бути використані
як докази у справі.

Згідно ст. 62 Конституції України усі
сумніви щодо доведеності вини особи
тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції
невинуватості, діючого в
адміністративному праві, всі сумніви у
винності особи, що притягується до
відповідальності, тлумачаться на її
користь. Недоведена вина прирівнюється
до доведеної невинуватості.

За таких обставин постанова в.о.
начальника Черкаської митниці
Міндоходів Кореніцин С.А., щодо
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності за
ч. 2 ст. 469 Митного кодексу України
підлягає скасуванню, а справа закриттю.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 7, 245, 251, 252, 280, 256 КУпАП, ст.ст. 318, 321,
380, 464, 469 Митного Кодексу України, ст.ст.
71, 72, 105, 161-163, 171-2 КАС України, суд

П О С Т А Н
О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Черкаської митниці Міністерства
доходів і зборів України про
скасування постанови в справі про
порушення митних правил - задовольнити.

Скасувати постанову про
адміністративне правопорушення від 28
квітня 2014 року, щодо накладення
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 8500 грн. на ОСОБА_1,
1983р.н., в.о. начальника Черкаської
митниці Міндоходів Кореніцин С.А.

Адміністративне провадження за
матеріалами справи про порушення
митних правил №38/90200/14, розпочатого
07.04.2014 року - закрити.

Постанова набирає чинності з моменту
її проголошення та оскарженню в
апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий
К . М . Штих