Справа № 814/1981/14
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна і резолютивна частини)

Миколаїв

30 липня 2014 року 11:05
справа № 814/1981/14

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Гордієнко Т.О., за участю секретаря
судового засідання Дворник Г.Г., пр.
позивача Кришнева В.М.,

пр. відповідача Сенік С.І. розглянув у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

а позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Миколаївський
глиноземний завод", пр. Жовтневий, 471, м.
Миколаїв, 54051

доМиколаївської митниці, вул.
Московська, 57-А, м. Миколаїв, 54017

провизнання протиправним та
скасування рішення від 03.06.2014 №
504000003/2014/000029/1, визнання не чинною та
скасування картки відмови від 03.06.2014 №
504010000/2014/00007

Керуючись статтями 11, 71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним і скасувати
рішення від 03.06.2014 № 504000003/2014/000029/1.

3. Визнати не чинною та скасувати
картку відмови від 03.06.2014 № 504010000/2014/00007.

4. Присудити Товариству з обмеженою
відповідальністю "Миколаївський
глиноземний завод" понесені ним судові
витрати (судовий збір) в сумі 73, 08 грн
(сімдесят три гривні 08 к.) з Державного
бюджету України.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Т. О. Гордієнко

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Миколаїв

30 липня 2014 року
справа № 814/1981/14

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Гордієнко Т.О., за участю секретаря
судового засідання Дворник Г.Г., пр.
позивача Кришнева В.М.,

пр. відповідача Сенік С.І. розглянув у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Миколаївський
глиноземний завод", пр. Жовтневий, 471, м.
Миколаїв, 54051

доМиколаївської митниці, вул.
Московська, 57-А, м. Миколаїв, 54017

провизнання протиправним та
скасування рішення від 03.06.2014 №
504000003/2014/000029/1, визнання не чинною та
скасування картки відмови від 03.06.2014 №
504010000/2014/00007

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Миколаївської митниці Міндоходів про
визнання протиправним та скасування
рішення від 03.06.2014 № 504000003/2014/000029/1,
визнання нечинною та скасування картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи митному пропуску
товарів і транспортних засобів через
митний кордон України № 504010000/2014/00007
від 03.06.2014.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги
тим, що митний орган не навів
обґрунтованих доводів, що декларантом
заявлено неповні або недостовірні
відомості про митну вартість товарів,
висновок щодо ненадання в повному
обсязі витребуваних документів не
відповідає дійсності. Позивач надав
всі документи для підтвердження
заявленої митної вартості відповідно
до ст.53 МК України та додаткові
документи, які були у позивача в
наявності.

Відповідач надав заперечення проти
позову, просить відмовити у
задоволенні позову, оскільки позивач
відповідно до ст.58 МК України не надав
відомості, що підтверджують
документально митну вартість товару.
При проведенні перевірки у митниці
виникли сумніви щодо прийнятності
заявленої декларантом ціни товару, а
саме: товаросупровідні документи не
містять необхідних складових митної
вартості, тобто втрат на страхування
товару, відсутнє обґрунтування
зниження ціни товару на 40 дол. США
відносно світових цін, наявність у
митниці інформації щодо вартості
подібних (аналогічних) товарів, яка
значно відрізняється від заявленої
декларантом митної вартості.

Розглянув матеріали справи, заслухав
представників сторін, суд дійшов
висновку:

01.04.2013 між позивачем та ВАТ "Єдіная
торговая компанія" РФ було укладено
зовнішньоекономічний контракт №
RF/RD/79-13/11-M, в межах якого з урахуванням
Додатку (Специфікації №15) від 21.04.2014,
відповідно до якого ВАТ "Єдіная
торговая компанія" зобов'язалося
здійснити поставку позивачу товару -
натр їдкий (гідроксид натрію) в обсязі
5917,0 т. за ціною 260,00 доларів США за тонну
на загальну суму 1 538 420,00 доларів США.

З метою переміщення через митний
кордон товару позивачем 02.06.2014 було
подано електронна митну декларацію
№504010000/2014/001354 щодо здійснення митного
контролю та митного оформлення товару
гідроксид натрію із заявленою митною
вартістю за основним методом оцінки за
ціною контракту. Для підтвердження
митної вартості товару були надані:
контракт від 01.04.2013, специфікація № 15
від 21.04.2014, інвойс № ЕТК/ВЄС/В-119 від
22.05.2014, накладну від 23.05.2014 на
підтвердження позитивного проходження
радіологічного та екологічного
контролю, сертифікати походження
товару від 22.05.2014, паспорта якості від
21.05.2014.

В повідомленні від 02.06.2014 митний орган
зазначив, що подані позивачем
документи не містять всіх даних, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товару чи
відомостей щодо ціни, що була фактична
сплачена, або підлягає сплаті
(відсутня інформація щодо страхування
оцінюваного товару), не надано
банківських платіжних документів, що
стосуються оцінюваного товару,
передбачених п.4 ч.2 ст.53 МКУ та згідно
умов п.5.1 контракту № RF/RD/79-13/11-M від
01.04.2013, а також не подано повних
відомостей щодо ціни товару відповідно
до п.2.3 контракту від 01.04.2013. На підставі
ч.3 ст.53 МК України для підтвердження
митної вартості товару та її складових
частин необхідно позивачу надати
додаткові документи: 1) бухгалтерську
документацію: щодо оплати складових
митної вартості (страхування),
страховий поліс, банківські платіжні
документи про оплату оцінюваного
товару; щодо формування ціни товару з
обґрунтуванням зниження ціни товару на
40 доларів США; 2) висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та
інформацію біржових організацій про
вартість товару на умовах п.2.3
контракту від 01.04.2013; 3) договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається, 4) каталоги,
прейскуранти (прайс - листи) виробника
товару, 5) копію митної декларації
країни відправника.

Листом від 03.06.2014, на вимогу митниці
позивачем було надано додаткові
документи, зокрема: 1) платіжне
доручення в іноземній валюті або
банківських металах № 2206 від 30.05.2014, №
2249 від 02.06.2014; 2) біржові котирування Caustic
Soda (Europe) міжнародної біржової
організації ICIS pricing за останні 4 тижні,
що формували цінову політику на
каустичну соду згідно умов контракту, 3)
копію митної декларації країни
відправлення, та повідомлено, що згідно
умов контракту від 01.04.2013 вантаж - сода
каустична, що є предметом контракту не
страхувався. Згідно базису поставки
СРТ (Інкотермс 2010) жодна із сторін
зовнішньоекономічної операції не
мають зобов'язань щодо обов'язкового
страхування, тому ТОВ «МГЗ» та ВАТ
«ЄТК» страхування не проводили. Також
договори ( угоди, контракти) із третіми
особами, пов'язані з контрактом про
поставку товару, ТОВ «МГЗ» не
укладались, тому що позивач є кінцевим
споживачем продукції.

Крім того, позивач листом від 11.11.2013 за
вих. №504/101-10 звернувся до ВАТ "ЄТК" з
проханням направити належним чином
оформлені копії договорів (угод,
контрактів) із третіми особами,
пов'язаний з контрактом № RF/RD/79-13/11-M від
01.04.2013, рахунки щодо здійснення
розрахунків з третіми особами,
страхові документи на відвантажену
товару, а також документи, які містять
відомості щодо вартості товару.

Листом №240/5262 від 14.11.2013 контрагент
позивача зазначив, що надати
вищевказані документи не є можливим,
оскільки вони містять комерційну
таємницю, яка не підлягає розголошенню.
Також в листі зазначено, що страхові
документи на відвантажений товар
неможливо надати, оскільки страхування
вантажу не є обов'язковим при поставки
товару на умовах CPT (Incoterms 2010).

Позивач надав суду додаткові пояснення
в яких зазначив, що прайс-листи не могли
бути надані, в зв'язку з їх відсутністю,
оскільки контракт укладено не з
виробником товару. Висновки експертних
організацій також не надавались,
оскільки згідно п.п.8 п.3 ст.53 Митного
кодексу України передбачено надання
або/та висновків про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, або інформації біржових
організацій про вартість товару або
сировини. Позивачем була надана
митниці інформація біржових
організацій про вартість товару.

Таким чином, позивач усунув зауваження
та недоліки, які на думку відповідача
мали місце, та надав всі наявні у нього
документи.

В рішенні про коригування митної
вартості товарів від 12.02.2014
№504000003/2014/000010/1 відповідачем було
зазначено, що метод за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операцій) не
застосовується у зв'язку з тим, що
подані документи не містять всіх даних,
що підтверджують числові значення
складових митної вартості чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті (відсутня
інформація щодо страхування
оцінюваного товару), а також не подання
повних відомостей щодо ціни товару,
використані декларантом відомості не
підтверджено документально, тому
визначив митну вартість
задекларованого позивачем товару
(гідроксиду натрію) за ціною 750 дол. США
за тонну за резервним методом , згідно
митної декларації від 30.05.2014.

Згідно зі ст. 49 Митного Кодексу України
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

За приписами ст. 52 вищезазначеного
Кодексу заявлення митної вартості
товарів здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
кодексу та цією главою.

Частиною першою ст. 54 МК України
передбачено, що контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст.54 МК України
митний орган під час здійснення
контролю за правильністю визначення
митної вартості товарів зобов'язаний
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Стаття 53 МК України передбачає, що у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення. Частиною 2 цієї статті
перелічені документи, які
підтверджують митну вартість товарів:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52
цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України, у разі
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
додаткові документи.

Відповідно до п.2 ч. 6 ст. 54 вказаного
Кодексу митний орган може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів (частина перша
статті 55 МК України).

У статті 57 вказаного Кодексу
закріплені правила застосування
методів визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту. Згідно з
частиною першою цієї статті, митна
вартість визначається за такими
методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); резервний.

Приписами частин 2 - 5 ст.57 МК України
встановлено, що основним методом
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, є перший метод - за ціною
договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 та 60 цього
Кодексу. Під час таких консультацій
митний орган та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
ст. 59 та 60 цього Кодексу за основу для її
визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до ст. 62 цього Кодексу, або
вартість товарів, обчислена відповідно
до ст. 63 цього Кодексу.

Підстава для незастосування основного
методу визначення митної вартості
товару передбачена ч.2 ст. 58 Митного
кодексу України. Так, відповідно до
вказаної правової норми метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Проте, позивачем у відповідності до
вимог митного законодавства, для
підтвердження заявленої митної
вартості товару було подано до митного
органу всі необхідні для цього
документи.

Разом з тим, надання додаткових
документів є необхідним у разі потреби
в підтвердженні задекларованої
декларантом митної вартості товару за
першим методом, викликаної
обґрунтованими сумнівами митного
органу в достовірності відомостей, які
містяться в поданих до митного
оформлення товару документах.

Обґрунтовуючи свій сумнів у
правильності визначення декларантом
митної вартості, митниця послалася на
те, що позивач не надав більшості
запитуваних документів, позивачем не
підтверджено заявлену митну вартість
товару, а тому митниця не мала підстав
здійснити митне оформлення товару за
першим методом. Відповідач наполягав
на тому, що позивач не обґрунтував
формування ціни товару з обґрунтування
зниження ціни товару на 40 дол. США
відповідно до п.2.3 контракту від 21.04.2013,
що складає 260 дол. США за тонну, хоча в
прайс -листі ціна виробника натра
їдкого ВАТ «Каустик» станом на липень
2014 року зазначена в мережі інтернет: 12
700 руб, що складає більше 300 дол. США за
тонну.

Відповідно до ст.ст. 189,190
Господарського кодексу України ціна є
вираженим у грошовій формі
еквівалентом одиниці товару
(продукції, робіт, послуг,
матеріально-технічних ресурсів,
майнових та немайнових прав), що
підлягає продажу (реалізації), який
повинен застосовуватися як тариф,
розмір плати, ставки або збору, крім
ставок і зборів, що використовуються в
системі оподаткування. Ціна є істотною
умовою господарського договору. Ціни у
зовнішньоекономічних договорах
(контрактах) можуть визначатися в
іноземній валюті за згодою сторін.
Вільні ціни визначаються суб'єктами
господарювання самостійно за згодою
сторін, а у внутрішньогосподарських
відносинах - також за рішенням суб'єкта
господарювання.

Сумніви є обґрунтованими, якщо
документи містять розбіжності, наявні
ознаки підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари. В такому разі
декларант або уповноважена ним особа
на письмову вимогу митного органу
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) додаткові
документи.

Надані позивачем документи не містять
розбіжностей або ознак підробки. В
митній декларації в рядку 42 зазначена
ціна товару в дол. США - 124 178,6000, а в рядку
41 одиниці виміру: 447 610 кг. Якщо поділити
ціну на вартість виходить 0,26 дол. США за
1 кг, що складає 260 дол. США за 1 тонну.

Митниця не надала суду доказів того, що
документи, подані декларантом для
митного оформлення товару є
недостатніми чи такими, що у своїй
сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації,
витребування цим органом переліку
документів без зазначення обставин,
які ці документи повинні підтвердити
свідчить про протиправність рішення
цього органу щодо застосування іншого,
ніж основний метод визначення митної
вартості.

З наведеного слідує, що за відсутності
обґрунтування неможливості визначення
митної вартості товару за першим
методом, застосування митним органом
коригування митної вартості є
передчасним.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним і скасувати
рішення від 03.06.2014 № 504000003/2014/000029/1.

3. Визнати не чинною та скасувати
картку відмови від 03.06.2014 № 504010000/2014/00007.

4. Присудити Товариству з обмеженою
відповідальністю "Миколаївський
глиноземний завод" понесені ним судові
витрати (судовий збір) в сумі 73, 08 грн
(сімдесят три гривні 08 к.) з Державного
бюджету України.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Т. О.
Гордієнко

Повний текст постанови складено
відповідно до частини 3 статті 160 КАС
України та підписано суддею 04.08.2014.