Справа № 2а-201/10/2670
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/15654/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко
Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Оболонському районі
м.Києва

на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13.10.2010

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 22.02.2011

у справі № 2а-201/10/2670

за позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у
Оболонському районі м.Києва

про скасування податкових
повідомлень-рішень та запису до
державного реєстру обтяжень рухомого
майна про публічне обтяження, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13.10.2010, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 22.02.2011,
позов задоволено частково. Скасовано
податкові повідомлення-рішення ДПІ у
Оболонському районі м.Києва від 27.07.2009
№ 4/0 та від 31.08.2009 № 4/1.

ДПІ у Оболонському районі м.Києва
подала касаційну скаргу, в якій
просить скасувати вказані судові
рішення та прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Підставою для визначення позивачеві за
податковими повідомленнями-рішеннями
податкового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб в сумі 1557 грн.
слугували висновки перевірки,
викладені в акті від 17.07.2009 №
391/17-4-5, про порушення позивачем,
який перебував на спрощеній системі
оподаткування, вимог ст. 13 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян».
Порушення полягало в тому, що позивач,
перевищивши обсяг виручки у 3 кварталі
2006 року на 8329,31 грн., перейшов на
загальну систему оподаткування з 4
кварталу 2006 року, однак не оподаткував
суму перевищеної виручки за загальними
правилами.

Суд касаційної інстанції вважає,
що з перевищенням граничного обсягу
виручки у платника єдиного податку
виникає обов'язок не тільки з переходу
на загальну систему оподаткування з
наступного кварталу після кварталу, в
якому відбулося перевищення, а й з
оподаткування податком з доходів
фізичних осіб суми чистого доходу,
обчисленого із суми перевищення
граничного розміру, що дозволяв
перебувати на спрощеній системі
оподаткування, у порядку,
встановленому розділом IV Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян»,
оскільки оподаткування за ставкою
єдиного податку може мати місце лише
при дотриманні норм Указу Президента
«Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва», зокрема щодо обсягу
граничного розміру виручки.

Однак, суд касаційної інстанції
вважає за правильне залишити без змін
оскаржувані судові рішення, з огляду на
недоведеність податковим органом суми
заниженого податкового зобов'язання з
податку з доходів фізичних осіб
внаслідок недоведеності суми витрат
позивача, яка взята податковим органом
для обчислення чистого прибутку, що за
висновками перевірки становить 46553,07
грн.

Розділ IV Декрету Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий
податок з громадян» (який був чинним на
час виникнення спірних відносин)
визначає особливості оподаткування
доходів від зайняття підприємницькою
діяльністю.

Абзацом 1 статті 13 цього Декрету
визначено, що згідно з цим розділом
Декрету оподаткуванню підлягають
доходи громадян, одержані протягом
календарного року від здійснення
підприємницької діяльності без
створення юридичної особи, а також інші
доходи громадян, не передбачені як
об'єкти оподаткування у розділах II та III
цього Декрету.

Оподатковуваним доходом вважається
сукупний чистий доход, тобто різниця
між валовим доходом (виручки у грошовій
та натуральній формі) i документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу (абзац 2 вказаної статті).

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, в акті перевірки не
зазначеного первинних документів,
показники б яких спростовували розмір
валових витрат позивача,
задекларованих в суми 105897,00 грн.
Натомість позивачем надано суду копії
первинних документів: накладних,
видаткових накладних, актів
здачі-прийняття робіт та банківських
виписок, що підтверджують
задекларовані позивачем валові
витрати.

Враховуючи наведене, касаційна
скарга залишається без задоволення, а
оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Оболонському районі
м.Києва залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 13.10.2010 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 22.02.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя Н.Г.
Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун