Справа № 802/2852/14-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

06 серпня 2014 р.
Справа № 802/2852/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Томчука А.В.,

секретаря судового засідання:
Медяної Н.А.

позивача: ОСОБА_1

відповідача: не
з'явився,

третьої особи: не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до: відділу державної виконавчої
служби Іллінецького районного
управління юстиції, третьої особи, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет позову на стороні відповідача -
Приватне акціонерне товариство
"Іллінецьке пересувне
будівельно-монтажне підприємство №5"

про: скасування постанови та зняття
арешту із заставного майна

ВСТАНОВИВ:

В липні 2014 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП
ОСОБА_1) звернувся в суд з
адміністративним позовом до відділу
державної виконавчої служби
Іллінецького районного управління
юстиції (далі -ВДВС Іллінецького РУЮ),
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет позову на
стороні відповідача - Приватне
акціонерне товариство "Іллінецьке
пересувне будівельно-монтажне
підприємство №5" (далі - ПАТ «Іллінецьке
ПБМП №5») про:

- скасування постанови державного
виконавця ВДВС Іллінецького РУЮ від
09.07.2014 року про арешт майна боржника та
оголошення його відчуження в частині,
що стосується майна, яке перебуває в
заставі та іпотеці ФОП ОСОБА_1;

- зняття арешту з нерухомого майна ПАТ
«Іллінецьке ПБМП №5», яке передано в
іпотеку ФОП ОСОБА_1

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що дії державного виконавця
ВДВС Іллінецького РУЮ щодо накладення
арешту на предмет іпотеки
неправомірні, що є підставою для
звільнення предмету іпотеки з-під
арешту. Позивачем було зареєстровано
обтяження на предмет іпотеки значно
раніше, ніж була винесена постанова від
09.07.2014 року державного виконавця про
арешт нерухомого майна боржника, а тому
зареєстровані ФОП ОСОБА_1 обтяження
мають вищий пріоритет. Державним
виконавцем при винесенні постанови про
арешт майна боржника не було
встановлено, як того вимагає Закон,
перебування майна, на яке мають
накласти арешт, у заставі (іпотеці), а
також не було своєчасно повідомлено
позивача про накладення арешту на
заставне майно. У зв'язку з чим,
оскаржувана постанова є протиправною
та як наслідок позивач просив зняти
арешт із майна, оскільки відповідач із
порушеннями положень Закону України
«Про виконавче провадження» наклав
арешт на майно, що перебуває у позивача
в іпотеці.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав в повному обсязі з
посиланням на обставини, викладені у
позовній заяві, та просив позов
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, надавши суду
відзив на позовну заяву в якому
заперечував проти заявлених позовних
вимог, а розгляд справи просив
здійснювати за його відсутності (а.с.68).

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явилась, надавши суду
клопотання про розгляд справи за їх
відсутності, позовні вимоги
підтримують в повному обсязі (а.с.74).

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані докази в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що
адміністративний позов слід
задовольнити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.05.2011 року між
ПАТ «ЕРДЕ Банк» та ПАТ «Іллінецьке ПБМП
№5», як позичальник укладено Договір
зростання №100/11-ОВ про надання
овердрафту. Згідно умов якого банк
зобов'язаний надати позичальнику
овердрафт, а позичальник зобов'язаний
повернути банку заборгованість за
овердрафтом та сплатити проценти за
користування овердрафтом та інші
платежі на умовах, що передбачені цим
договором. Овердрафт надавався
позичальнику для оплати платіжних
документів на суму, що перевищує
залишок на його поточному рахунку,
відкритому в банку, в межах
встановленого йому ліміту, який
складає 500000,00 грн. + 23% річних за
користування цими коштами (а.с.12). В
подальшому до договору №100/11-ОВ між
сторонами були укладені додаткові
угоди, наслідком яких була зміна
встановленого ліміту, зобов'язання
щодо укладення товариством з банком
іпотечного договору та права за банком
щодо списання відсотків за
користування овердрафтом (а.с.18-22).

Також, в забезпечення зобов'язань за
Договором зростання від 25.05.2011 року між
ПАТ «ЕРДЕ Банк» та ПАТ «Іллінецьке ПБМП
№5» було укладено ряд договорів, а саме:

1. договір застави від 24.05.2011 року,
згідно якого ПАТ «Іллінецьке ПБМП №5»
надає заставу основні засоби (кран
пневмоколісний) з балансовою вартістю
в 83333,00 грн. (а.с.29-30);

2. договір застави
автотранспортного засобу від 25.05.2011
року, згідно якого предмет застави
оцінений в 579000,00 грн. (ас.31-32);

3. договір про внесення змін і
доповнень до договору застави
автотранспортного засобу (а.с.33);

4. іпотечні договори від 16.08.2011 року
та від 18.10.2011 року, згідно яких
товариство передало нерухоме майно
загальною вартістю в 2675104,00 грн. (а.с.36-38,
43-50).

21.02.2014 року на підставі договору про
відступлення права вимоги №1902-14/1 ФОМ
ОСОБА_1 набув право вимоги виконання
грошового зобов'язання в загальній
сумі 3632442,13 грн. до ПАТ «Іллінецьке ПБМП
№5», яке виникло за Договором зростання
від 25.05.2011 року №100/11-ОВ укладеного між
ПАТ «Іллінецьке ПБМП №5» та ПАТ «Ерде
Банк» (а.с.24-28).

17.03.2014 року на підставі договору про
відступлення прав застави
автотранспортного засобу ФОП ОСОБА_1
набув в забезпечення виконання
основного зобов'язання за Договором
зростання від 25.05.2011 року прав
заставодержателя щодо транспортних
засобів визначених в п.1.1. договору
застави від 25.05.2011 року та прав
заставодержателя на основні засобі
(кран пневмоколісний) за договором
застави від 24.05.2011 року (а.с.34-35).

Також, 17.03.2014 року ФОП ОСОБА_1 на
підставі договорів про відступлення
прав за іпотечними договорами від
16.08.2001 рок та від 18.10.2011 року набув прав
іпотекодержателя на нежиле приміщення,
яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1
загальною площею 698,70 м2 та на об'єкт
незавершеного будівництва 24-х
квартирний житловий будинок, який
розташований за адресою: Вінницька
область, м. Липовець, вул. Столярського,
7 (а.с.39-42, 51-52).

Запис про державну реєстрацію
обтяження було здійснено 17.03.2014 року
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
та зареєстровано в реєстрі за №5006951,
відповідно внесено відповідний запис
до Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію
обтяження (Серія витягу БАМ №538572)
(а.с.80).

09.07.2014 року державним виконавцем ВДВС
Іллінецького РУЮ винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
ВП №43942269 (а.с. 71).

Вказане рішення прийняте державним
виконавцем у зв'язку із виконання
наказу №902/427/13 виданого господарським
судом Вінницького області 24.04.2014 року
про стягнення з ПАТ «Іллінецьке ПБМП
№5» на користь держави 63146,63 грн.
судового збору та зобов'язано боржника
самостійно сплатити дані кошти в
термін до 15.07.2014 року (а.с.70).

Також, 09.07.2014 року державним виконавцем
прийнято постанову про арешт майна
боржника (ПАТ «Іллінецьке ПМБП №5») та
оголошення заборони на його відчуження
(а.с.72).

Враховуючи викладене, позивач
звернувся до суду із вимогою
зобов'язати відповідача звільнити
з-під арешту майно ПАТ «Іллінецьке ПБМП
№5», іпотекодержателем якого являється
ФОП ОСОБА_1 та відповідно є
протиправною постанова державного
виконавця про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 09.07.2014 року.

Визначаючись стосовно позовних вимог,
суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України
"Про виконавче провадження" примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України.

Згідно ч. 1 ст. 17 цього Закону примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Статтею 11 Закону встановлено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно частини 1 статті 57 Закону № 606-XIV
арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення.

Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України "Про
виконавче провадження" особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту. У разі
прийняття судом рішення про зняття
арешту з майна арешт з майна знімається
за постановою державного виконавця не
пізніше наступного дня, коли йому стало
відомо про такі обставини. Копія
постанови про зняття арешту з майна
надсилається боржнику та органу
(установі), якому була надіслана для
виконання постанова про накладення
арешту на майно боржника.

У всіх інших випадках незавершеного
виконавчого провадження арешт з майна
чи коштів може бути знятий за рішенням
суду (ч. 5 ст. 60 Закону України "Про
виконавче провадження").

Порядок та підстави звернення
стягнення на заставлене майно
визначені ст. 54 Закону України "Про
виконавче провадження", згідно ч. 1 якої
звернення стягнення на заставлене
майно в порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя.

Відповідно до ч. 8 цієї ж статті
передбачено, що примусове звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється державним виконавцем з
урахуванням положень Закону України
"Про іпотеку".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
іпотеку" іпотека - вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 6 ст. 3 цього Закону у разі
порушення боржником основного
зобов'язання відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно зареєстровані після державної
реєстрації іпотеки.

Матеріали справи свідчать, що згідно
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 09.07.2014 року арештоване все майно
боржника - ПАТ «Іллінецьке ПБМП №5», з
метою забезпечення виконання наказу
№902/427/13 від 24.04.2014 року про виконання
рішення господарського суду
Вінницької області.

В той же час, як встановлено судом,
арештоване майно, яке складається з
автотранспортних засобів, основних
засобів (кран пневмоколісний), нежилого
приміщення та об'єкта незавершеного
будівництва, які згідно договорів
відступлення прав, перейшли у
володіння іпотекодержателя ФОП ОСОБА_1

В обґрунтування своїх дій державний
виконавець в своєму письмовому відзиві
на адміністративний позов посилається
на положення частини 6 статті 12 Закону
України «Про виконавче провадження»,
якою передбачено, що боржник
зобов'язаний письмово повідомляти
державному виконавцю про майно, що
перебуває в заставі або в інших осіб, а
також про кошти та майно, належні
боржникові від інших осіб. Разом з тим,
суд не бере до уваги зазначене
твердження відповідача та вказує на те,
що державним виконавцем відкрито
виконавче провадження 09.07.2014 року в той
час, як наказ господарського суду
Вінницької області прийнятий 24.04.2014
року вже після того, як майно ПАТ
«Іллінецьке ПБМП №5» перейшло до
іпотекодержателя - ФОП ОСОБА_1 на
підставі договорів відступлення права
від 17.03.2014 року. Таким чином, право
іпотеки та застави у ФОП ОСОБА_1 виникло
ще до винесення судом рішення про
стягнення коштів і вартості предмета
іпотеки та застави. Дані обставини
державним виконавцем не
встановлювались.

Також, суд зазначає, що в даному випадку
державний виконавець керуючись нормою
ч.6 ст.12 вищевказаного закону не
враховував те, що ним же в постанові про
відкриття виконавчого провадження
зазначено, що боржник самостійного
зобов'язаний виконати рішення суду в
термін до 15.07.2014 року. Однак, всупереч
вказаного терміну державний
виконавець фактично позбавив права
боржника самостійно виконати наказ
господарського суду Вінницької
області наклавши арешт на майно ПАТ
«Іллінецьке ПБМП №5» в день відкриття
виконавчого провадження. Зазначене
свідчить, що боржник не мав змоги
вчасно повідомити про усунення
порушень.

Крім того, слід зауважити, що
постановою державного виконавця від
09.07.2014 року про накладення арешту
встановлено накладення арешту на все
майно боржника в межах суми згідно
виконавчого документу. Відповідно до
наказу господарського суду Вінницької
області від 24.04.2014 року, яке і є
виконавчим документом, наказано
стягнути з ПАТ «Іддінецьке ПБМП №5»
63146,63 грн., в той час як розмір
заборгованості боржника за іпотечними
договорами складає 3632442,13 грн.

В силу ч.3 ст.54 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
для задоволення вимог стягувачів, які
не є заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі:

- виникнення права застави після
винесення судом рішення про
стягнення з боржника коштів;

- якщо вартість предмета застави
перевищує розмір заборгованості
боржника заставодержателю.

Тобто, враховуючи вищезазначені норми
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець в
межах своїх повноважень передчасно
виніс постанову про накладення арешту
від 09.07.2014 року.

З урахуванням викладеного, оцінивши
надані позивачем докази, суд дійшов
висновку, що вимоги позивача
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи та наявним матеріалам, у зв'язку
з чим підлягають задоволенню.

З огляду на те, що право розпорядження
спірним майном належить ФОП ОСОБА_1, як
іпотекодержателю, суд вважає, що
належним способом захисту порушеного
права позивача відповідно до статті 57
Закону № 606-XIV є зняття арешту із
заставленого майна, а також
зобов'язання відділу державної
виконавчої служби Іллінецького
районного управління юстиції вчинити
дії щодо зняття арешту із заставленого
майна.

Згідно ст.ст. 71, 86 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а суд оцінює докази, які є
у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправною та скасувати
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 09.07.2014 року ВП №43942269.

Зобов'язати відділ державної
виконавчої служби Іллінецького
районного управління юстиції вчинити
дії щодо зняття арешту з нерухомого
майна, яке передано в іпотеку ФОП
ОСОБА_1.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судові витрати у
розмірі 73 грн. 08 коп.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя: Томчук Андрій
Валерійович