Справа № 239/491/14-а
Суддя: Пархоменко О. Ф.
Дата ухвалення: 2014-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2014 року
Новогродівський міський суд Донецької
області

в складі: головуючого судді Пархоменко
О. Ф.

при секретарі Комаровій Т.Ю.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника
відповідача Кулініч О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Новогродівка
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду
України в місті Новогродівка Донецької
області про визнання дій
неправомірними, зобов"язання здійснити
перерахунок пенсії,

В С
Т А Н О В И В :

02.07.2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до УПФУ в м.Новогродівка
про визнання дій неправомірними,
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії, вказуючи на те, що вона вийшла
на пенсію державного службовця 02.10.2013
року з посади головного спеціаліста
відділу з виплати пенсій управління
Пенсійного фонду України в
м.Новогродівці Донецької області,
знаходиться на обліку в УПФУ в
м.Новогродівка, як пенсіонер. При
виході на пенсію для призначення
пенсії вона надала до УПФУ довідку про
складові заробітної плати, що
подається для призначення пенсії,
відповідно до Закону України «Про
державну службу». Відповідачем при
нарахування пенсії в рахунок не було
взято фактично отриману нею на момент
звільнення при обчисленні розміру
пенсії, не була врахована щомісячна
індексація заробітної плати та
матеріальна допомога на оздоровлення
та вирішення соціально-побутових
питань. Вона з цього приводу 17.06.2014 року
надала заяву відповідачу про надання
роз'яснень. Вважає ці дії УПФУ
неправомірними, та такими, що
суперечать нормам діючого
законодавства : Конституції України,
Закону України «Про державну службу»,
Закону України «Про оплату праці».
Просить визнати неправомірними дії
Управління Пенсійного Фонду України в
місті Новогродівка Донецької області
щодо вилучення зі складу
середньомісячної заробітної плати
ОСОБА_1 при обчисленні розміру пенсії
державного службовця, матеріальної
допомоги на оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань, індексації
заробітної плати, з яких сплачувалися
страхові внески на державне пенсійне
страхування. Просить зобов'язати
Управління Пенсійного Фонду України в
місті Новогродівка Донецької області
здійснити перерахунок та виплату
пенсії ОСОБА_1 з урахуванням повної
суми матеріальної допомоги на
оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань, індексації
заробітної плати, які враховуються при
обчисленні пенсії, відповідно до
Закону України "Про державну службу", та
з яких сплачено страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування з 02.10.2013 року.

Позивач в судовому засіданні
повністю підтримала позовні вимоги.

Представник УПФУ в м.Новогродівка
з позовом не згодний, так як вважають,
що пенсія позивачу була нарахована
згідно діючого законодавства. Просять
відмовити в позові.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд вважає позов
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що позивачка з
02.10.2013 року перебуває на обліку в УПФУ в
м.Новогродівці, як отримувач пенсії за
віком, відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» №1058 від 09.07.2003
року.

На підставі заяви позивачки та за
нормами Закону України «Про державну
службу», їй була призначена пенсія в
розмірі 80% від заробітної плати, яка
була нарахована з окладу, премій,
доплати за ранг, надбавки за вислугу
років та інших надбавок передбачених
ст.37 вищевказаного закону та
Постановою КМУ №865 від 31.05.2000 року. При
цьому відповідачем щорічна
матеріальна допомога на оздоровлення
та на вирішення соціально-побутових
питань до «інших надбавок» зараховані
не були на підставі ст.33 Закону України
«Про державну службу».

Згідно довідки від 02.10.2013 року,
наданої УПФУ в м.Новогродівка,
позивачка отримувала щомісячні
надбавки, премії та інші виплати за
період з 01.10.2011 року по 01.10.2013 року, на
які були нараховані страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, к
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ст. 22 Конституції України
конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані при прийнятті нових законів
або внесені змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод. Скасування
конституційних прав і свобод - це їх
офіційна (юридична або фактична)
ліквідація. Звуження змісту та обсягу
прав і свобод є к обмеженням. У
традиційному розумінні діяльності
визначальними поняття змісту прав
людини є умови і засоби, які становлять
можливості людини, необхідні для
задоволення потреб її існування та
розвитку. Обсяг прав людини - це їх
сутнісна властивість, виражена
кількісними показниками можливостей
людини, які відображені відповідними
правами, що не є однорідними і
загальними. Загальновизнаним є
правило, згідно з яким сутність змісту
основного права в жодному разі не може
бути порушена.

Статтею 46 Конституції України
передбачено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел,
передбачених цим Законом, а також
регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам визначає Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Статтею 58 зазначеного Закону на
Пенсійний фонд покладене керівництво
та управління солідарною системою,
збір, акумуляція та облік страхових
внесків, призначення пенсії та
підготовка документів для її виплати,
забезпечення своєчасного і в повному
обсязі фінансування та виплати пенсій,
допомоги на поховання, здійснення
контролю за цільовим використанням
коштів Пенсійного фонду, вирішення
питань, пов'язаних з веденням обліку
пенсійних активів застрахованих осіб
на накопичувальних пенсійних рахунках,
здійснення адміністративного
управління Накопичувальним фондом та
інші функцій передбачені Законом і
статутом Пенсійного фонду.

Таким чином, відповідач у справі -
орган владних повноважень, на якого
чинним законодавством України
покладені владні управлінські функції
у сфері Пенсійного забезпечення.

Згідно до преамбули Закону України
«Про основні засади соціального
захисту ветеранів праці та інших
громадян похилого віку в У країні», цей
закон гарантує ветеранам праці та
громадянам похилого віку рівні з
іншими громадянами можливості в
економічній, соціальній, політичній
сферах, сприятливі умови для
повноцінного способу життя, а також у
зв'язку з тим, що зазначений закон не
встановлює обмежень для громадян
похилого віку в залежності від посад,
які вони займали до виходу на пенсію,
суд дійшов висновку, що норма,
викладена у статті 21 зазначеного
закону, повинна застосовуватися також
у разі призначення пенсій відповідно
до Закону України 'Про державну службу"
від 16.12.1993 року № 3723-ХП.

Статтею 21 Закону України «Про
основні засади соціального захисту
ветеранів праці та інших громадян
похилого віку в Україні» передбачено,
що особам передпенсійного віку,
трудовий договір з якими було
розірвано з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу у зв'язку зі
змінами у організації виробництва і
праці а також у зв'язку з виявленою
невідповідністю працівника за станом
здоров'я, гарантується право на
достроковий вихід на пенсію за півтора
року до встановленого законодавством
строку, якщо вони мають страховий стаж
для чоловіків - 25 років, для жінок - 20
років, а для осіб, які мають право на
пенсію на пільгових умовах - стаж
роботи що дає право на даний вид пенсії

Відповідно до частини 2 статті 37
Закону України "Про державну службу", на
одержання пенсії державних службовців
мають право особи, які досягай
встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
страхового стажу для чоловіків - не
менше 25 років, для жінок не менше 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менше 10 років, та які на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менше 20 років
стажу роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців, -
незалежно від місця роботи на час
досягнення пенсійного віку. Пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків від сум к
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а
особам, які на час звернення за
призначенням пенсії не є державними
службовцями, - у розмірі 80 відсотків
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі

Відповідно до частини другої статті
33 цього ж Закону, заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Згідно частини сьомої статті 33 Закону
№ 3723-ХІІ. державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань, умови
оплати праці державних службовців,
розміри к посадових окладів, надбавок,
доплат і матеріальної допомоги
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Системний аналіз положень статті 33
Закону України «Про державну службу»
дозволяє зробити висновок про те, що
законодавець у тексті статті
відокремив поняття «надбавки та
доплати» від поняття «матеріальна
допомога для вирішення
соціально-побутових питань».

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону
України «Про державну службу»
державним службовцям надається
щорічна відпустка тривалістю 30
календарних днів, якщо законодавством
не передбачено більш тривалої
відпустки, з виплатою допомоги для
оздоровлення у розмірі посадового
окладу.

Постановою КМУ від 09.03.2006 р. № 268
встановлено, що керівникам надано
право в межах установленого фонду
оплати праці надавати працівникам
матеріальну допомогу для вирішення
соціально-побутових питань та допомогу
на оздоровлення в розмірі
середньомісячної заробітної плати.
Враховуючи, що джерелом виплати
матеріальної допомоги є фонд
заробітної плати, то матеріальна
допомога, яка виплачувалася до
щорічної відпустки відповідно до ст. 35
Закону України «Про державну службу», і
з якої нараховувався збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, є складовими частинами
фонду заробітної плати, а тому є
об'єктом для призначення і перерахунку
пенсії відповідно до ст. 37 цього Закону.

Частиною другою статті 2 Закону
України від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату
праці» (далі - Закон № 108/95-ВР) визначено,
що в структуру заробітної плати
входить також додаткова заробітна
плата, яка визначена як винагорода за
працю понад установлені норми, за
трудові успіхи та винахідливість і за
особливі умови праці. Вона включає
доплати, надбавки, гарантії і
компенсаційні виплати, передбачені
чинним законодавством; премій
пов'язані з виконанням виробничих
завдань і функцій.

Аналогічні положення містяться й в
підпункті 2.2.2 пункту 2 Інструкції по
статистиці заробітної плати,
затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від 13
січня 2004 року № 5, де вказано, що у склад
фонду додаткової заробітної плати
входять премії та винагороди, в тому
числі за вислугу років, які мають
систематичний характер, а відповідно
підпункту 2.3.3 пункту 2 цієї інструкції
матеріальна допомога, що має
систематичний характер, надана всім
або більшості працівників (на
оздоровлення, у зв'язку з екологічним
станом) входить до складу фонду оплати
праці

Відповідно до статті 2 Закону №
108/95-ВР. структура заробітної плати
складається з основної, додаткової та
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат, до яких
належать виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Закон України від 09.07.2003 № 1058-ІУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон № 1058-ІУ) не
містить визначення заробітної плати,
на підставі якої здійснюється
розрахунок пенсії

Із змісту статті 40 вказаного
Закону видно, що з середньої заробітної
плати (доходу) повинні бути сплачені
страхові внески.

Отже, чинне законодавство як
загальне, так і спеціальне відносить до
складу заробітної плати також інші
виплати. При цьому слід врахувати, що
надбавки, запроваджені
нормативно-правовими актами,
матеріальна допомога належать до
додаткових видів грошового
забезпечення й приймаються в
розрахунок при нарахуванні пенсії лише
особам, які отримували такі надбавки
під час перебування на державній
службі та були звільнені зі служби
після ік запровадження.

Відповідно до вказаних нормативних
актів пенсія позивача повинна
обчислюватись із заробітної плати, яку
вона фактично отримувала на день
звільнення в тому числі з урахуванням
матеріальної допомоги на оздоровлення
та допомоги на вирішення
соціально-побутових питань, індексації
заробітної плати, на яку
нараховувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Постановою правління Пенсійного
фонду України від ЗО жовтня 2008 року №
19-11 «Про затвердження Форм довідок про
заробітну плату, що подаються для
призначення (перерахунку) пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу», зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 04 грудня
2008 року за N 1161/15852. дійсно було
передбачено обов'язкові реквізити
довідки про заробітну плату, в тому
числі встановлено складові заробітної,
які враховуються під час призначення
(перерахунку) пенсії Дана постанова
була зареєстрована в Міністерстві
юстиції України 04.12.2008 року за № 1161/15852.

Однак, постановою правління
Пенсійного фонду України від 14 лютого
2011 року№ 5-1 «Про виконання рішення
окружного адміністративного суду
міста Києва по справі № 2а-4753/2670»
затверджена нова форма довідки про
складові заробітної плати, яка
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» (далі - форма № 5-1),
якою передбачено, що матеріальна
допомога на оздоровлення і допомога на
вирішення соціально-побутових питань
(графа 5) є складовими заробітної плати.
При цьому чітко передбачено, що із усіх
виплат, які вказані в цій довідці
нараховуються і сплачуються страхові
внески, а з 01.01.2011 - єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Статтею 66 Закону України від 05.11.19914
№ 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті
66 цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат па оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону № 1058-ІУ визначає
виплати (доходи), що враховуються в
заробітну плату (дохід) застрахованої
особи для обчислення пенсії Так,
зокрема до такого доходу (заробітної
плати) враховуються: суми виплат,
отримуваних застрахованою особою
після набрання чинності цим Законом, з
яких згідно з цим Законом були фактично
нараховані (обчислені) та сплачені
страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм
отримувані застрахованою особою суми
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Аналогічна позиція висловлена
Верховним Судом України в постанові
від 20.02.2012 року (справа № 21-430а11).

За приписами частини другої
статті 244-2 КАС України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України.

Таким чином, суд вважає, що
відповідач помилково дійшов до
висновку про те, що матеріальна
допомога на оздоровлення та на
вирішення соціально побутових-питань
не включається до складу заробітної
плати державного службовця, яка
враховується при обчисленні розміру
його пенсії, а тому позовні вимоги
позивача є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Керуючись Конституцією України,
Законом України «Про пенсійне
забезпечення», Законом України "Про
державну службу", Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», Законом України «Про
основні засади соціального захисту
ветеранів праці та інших громадян
похилого віку в Україні», Законом
України «Про оплату праці» ст.ст.2. 9, 11,
12, 86, 99, 100, 159, 160, 162, 163, 186 КАС України, суд,

П О С Т А Н
О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного Фонду України в місті
Новогродівка Донецької області про
визнання дій неправомірними,
зобов"язання здійснити перерахунок
пенсії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії
Управління Пенсійного Фонду України в
місті Новогродівка Донецької області
щодо вилучення зі складу
середньомісячної заробітної плати
ОСОБА_1 при обчисленні розміру пенсії
державного службовця, матеріальної
допомоги на оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань, індексації
заробітної плати, з яких сплачувалися
страхові внески на державне пенсійне
страхування.

Зобов"язати Управління
Пенсійного Фонду України в місті
Новогродівка Донецької області
здійснити перерахунок та виплату
пенсії ОСОБА_1 з урахуванням повної
суми матеріальної допомоги на
оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань, індексації
заробітної плати, які враховуються при
обчисленні пенсії, відповідно до
Закону України "Про державну службу", та
з яких сплачено страхові внески на
загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування з 02.10.2013 року.

Постанова може бути оскаржена до
Апеляційного адміністративного суду
Донецької області через
Новогродівський міський суд Донецької
області протягом 10 днів з дня
проголошення постанови.

Суддя: