Справа № 821/2882/14
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/2882/1416
год. 00 хв.

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Попова В.Ф.,

при секретарі: Якущенко К.Ю.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Осадчук Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до відділ державної виконавчої служби
Іванівського районного управління
юстиції Херсонської області

про визнання бездіяльності незаконною
та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до
суду з адміністративним позовом до
ВДВС Іванівського РУЮ Херсонської
області (далі - відповідач) про визнання
незаконною бездіяльності та
зобов'язання зняти арешт з особистого
майна, рахунків у банках, накладеного в
зв'язку виконавчими діями.

В судовому засіданні позивач підтримав
свої вимоги і пояснив, що на виконані
ВДВС Іванівського РУЮ, починаючи з 2008
року по теперішній час, перебувають
виконавчі провадження по стягненню
грошових коштів. Частину богу погасив
самостійно, по деяким виконавчим
провадженням борги не погашені і
здійснюються виконавчі дії по
сьогоднішній день. Заведено зведене
виконавче провадження. В процесі
вчинення виконавчих дій було накладено
арешти на рухоме та нерухоме майно, а
також на рахунки в банках. Оскільки
майно не було реалізовано на торгах, а
стягувачі відмовились від його
отримання, то виконавчі документи їм
повернуто, про що винесено
відповідачем постанови. Відповідно до
ст.ст. 50, 62 Закону України "Про виконавче
провадження" в разі повернення
виконавчого документа та відмови
стягувача отримати майно боржника,
арешт з цього майна знімається і воно
повертається власнику. Відповідач,
повернувши виконавчі документи
стягувачам, відмовив у знятті арешту з
майна та рахунків у банках, що є
протиправним.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнала і пояснила, що на
виконанні у відділі ДВС Іванівського
РУЮ знаходилось зведене виконавче
провадження щодо примусового
стягнення з ОСОБА_1 штрафів,
податкового боргу на загальну суму
63322,18 грн. Боржником в установлений
строк заборгованість, штрафи
добровільно не сплачені, тому було
розпочато примусове виконання, в ході
якого було накладено арешт на все майно
боржника в межах суми боргу та внесено
до державного реєстру обтяжень
рухомого та нерухомого майна відомості
про арешт, в тому числі і на рахунки в
банках. Згідно відповідей з установ
банків кошти на рахунках у боржника
відсутні. У боржника ОСОБА_1
описувалось майно: 29.09.2011 року -
автомобіль марки DONG FENG, 17.07.2012 року -
побутове майно: меблі та телевізор,
12.08.2013 року - 1/2 житлового будинку. Майно
передавалося на реалізацію, але не було
реалізоване у зв'язку з відсутністю
покупців. Стягувачі не виявили бажання
залишити за собою нереалізоване майно.
Після проведення всіх виконавчих дій
26.06.2014 року державним виконавцем
перевірено майновий стан боржника та
складено акт про відсутність іншого
майна у боржника. 26.06.2014 року зведені
виконавчі провадження завершені на
підставі п. 2 статті 47 Закону України
"Про виконавче провадження" і виконавчі
документи повернуті стягувачам. Але
підстави для зняття арешту відсутні,
оскільки стягувачами повторно
пред'явлені на виконання виконавчі
документи. Так, 23.07.2014 року відкрито
виконавче провадження згідно
виконавчого листа № 6-219/2009 року,
виданого Дарницьким районним судом м.
Києва щодо примусового стягнення з
ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки
"Центр фінансових послуг" солідарно
заборгованості в сумі 20960,26 грн. В
рамках відкритого виконавчого
провадження на підставі заяви
стягувача 23.07.2014 року винесена
постанова про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження. Заборона внесена до
Державного реєстру обтяжень рухомого
та нерухомого майна. 30.07.2014 року
відкрите виконавче провадження на
підставі наказу № 5024/502/2012 від 08.05.2012
року, виданого Господарським судом
Херсонської області щодо примусового
стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ
"Агросвіт" заборгованості в сумі 32367,20
грн. Крім того, у зв'язку з невиконання
рішень про стягнення з позивача коштів
у строк, наданий для самостійного
виконання, державним виконавцем
відділу ДВС Іванівського РУЮ
Херсонської області винесено 9
постанов про стягнення виконавчого
збору на загальну суму 6 321,16 грн.
Наявність зведеного виконавчого
провадження стала підставою для
відмови позивачу в задоволенні його
заяви про зняття арешту з майна.

Заслухавши сторони, проаналізувавши
письмові докази по справі, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень частини першої
статті 25 Закону України "Про виконавче
провадження", державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання і
цей документ відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до органу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.

Згідно ч.ч. 1, 2 статті 50 Закону України
"Про виконавче провадження"
встановлені наслідки завершення
виконавчого провадження.

У разі закінчення виконавчого
провадження (крім направлення
виконавчого документа за належністю
іншому органу державної виконавчої
служби, закінчення виконавчого
провадження за рішенням суду,
винесеним у порядку забезпечення
позову чи вжиття запобіжних заходів, а
також крім випадків не стягнення
виконавчого збору або витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій),
повернення виконавчого документа до
суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, арешт,
накладений на майно боржника,
знімається, скасовуються інші вжиті
державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом (ч. 1 ст. 50).

У разі якщо у виконавчому провадженні
державним виконавцем накладено арешт
на майно боржника, у постанові про
закінчення виконавчого провадження
або повернення виконавчого документа
до суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, державний
виконавець зазначає про зняття арешту,
накладеного на майно боржника (ч. 1 ст.
50).

Позивач в судовому засіданні визнав
той факт, що ним не погашено борги по
виконанню наказу господарського суду
Херсонської області та рішенню
Дарницького районного суду м. Києва по
кредитній спілці "Центр фінансових
послуг", але вважає, що арешт повинен
бути знятий незалежно від цих обставин,
оскільки виконавцем інші виконавчі
документи повернуті стягувачам і на це
наголошено в ст. 50 Закону України "Про
виконавче провадження".

Суд повністю погоджується з
обґрунтуваннями відповідача у справі,
які підтверджуються письмовими
доказами про наявність на виконанні
виконавчих проваджень про примусове
стягнення з позивача коштів, а також
несплаченого виконавчого збору. Тому
підстав для задоволення позовних вимог
не має.

Статтею 50 Закону України "Про виконавче
провадження" встановлені обмеження
щодо повернення зняття арешту,
накладеного на майно боржника.
Наявність не стягнутого виконавчого
збору з боржника та інших виконавчих
проваджень є підставою для не зняття
арешту з майна ОСОБА_1

Щодо посилання позивача на п. 7 ст. 62
Закону України "Про виконавче
провадження", то суд вважає, що
відповідачем не допущено порушень її
вимог, оскільки вона кореспондується
зі ст. 50 цього ж Закону, яка виключає
зняття арешту з майна боржника при
наявності непогашеного виконавчого
збору. Крім того, як пояснив сам
позивач, незважаючи на винесення
постанов про повернення виконавчих
документів по одним виконавчим
провадженням, на виконанні знаходились
і інші, а саме провадження по виконанню
наказу господарського суду та рішення
Дарницького районного суду м. Києва.

За змістом ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу,
якою визначені підставі для звільнення
від доказування. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Позивачем не надано суду належних
доказів на обґрунтування своїх вимог. В
свою чергу, підстави, на які
посилається відповідач, та встановлені
судом обставини свідчать про
правомірність дій відповідача щодо
відмови у знятті арешту з його майна.

З огляду на викладене, суд відмовляє в
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України,
суд,

постановив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
відділу державної виконавчої служби
Іванівського районного управління
юстиції Херсонської області про
визнання незаконною бездіяльності
щодо не вчинення дій по зняттю арешту з
майна та зобов'язання зняти арешт з
майна - відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 08 серпня 2014 р.

Суддя
Попов
В.Ф.

кат. 11.5