Справа № 2а-918/11
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2014 р.
Справа № 88245/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Затолочного В.С., Запотічного І.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
ОСОБА_1 на постанову Бучацького
районного суду Тернопільської області
від 08 червня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління Держкомзему у
Бучацькому районі про визнання дій
незаконними та зобов'язання вчинити
певні дії,-

В С Т А Н О
В И Л А:

25.05.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання дій
незаконними та зобов'язання вчинити
певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона
10.05.2011 року звернулася до відповідача
із інформаційним запитом, однак у
встановлений Законом строк відповіді
на інформаційний запит вона не
отримала.

В судовому засіданні суду першої
інстанції позивач уточнила позовні
вимоги та просила визнати дії
відповідача незаконними та зобов'язати
його надати їй достовірну точну та
повну інформацію на її інформаційний
запит від 10.05.2011 року, мотивуючи тим, що
відповідь відповідача від 25.05.2011 року є
недостовірна, неточна та неповна.

Постановою Бучацького районного суду
Тернопільської області від 08 червня 2011
року в адміністративному позові
відмовлено за безпідставністю
позовних вимог.

Позивач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що відповідачем не надано повної
відповіді на її інформаційний запит.

В разі відсутності клопотань від усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року № 2453-VI).

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог позивача, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідно до
Положення про порядок ведення
державного земельного кадастру,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12.01.1993 р. №15,
державний земельний кадастр включає
дані реєстрації права власності, права
користування землею та договорів на
оренду землі, обліку кількості та
якості земель, бонітування грунтів,
зонування територій населених пунктів,
економічної та грошової оцінки земель.

Управління Держкомзему у Бучацькому
районі не є розпорядником запитуваної
інформації, оскільки не здійснює
розпорядження земельними ділянками та
веде виключно загальний облік земель
по населених пунктах на території
району.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що10.05.2011 року
ОСОБА_1 звернулась до управління
Держкомзему у Бучацькому районі із
інформаційним запитом в якому просила
надати інформацію стосовно того чи
залишені земельні ділянки площею 0,17 га,
надана ОСОБА_2 рішенням правління
колгоспу ім.Леніна від 21.03.1970р., яка
знаходиться на території с.Озеряни
Бучацького району за ОСОБА_2 та
земельна ділянка площею 0,16 га, яка
знаходиться АДРЕСА_1, що передана у
приватну власність рішенням сесії
Бучацької міської ради від 15.11.1996 року
ОСОБА_4 за ОСОБА_4, а також наявності
рішення органів виконавчої влади чи
місцевого самоврядування про зміну
площ цих земельних ділянок, їх
вилучення чи встановлення обмежень у
їх користуванні, виходячи із вимоги
Закону України «Про доступ до
публічної інформації».

На виконання частини 1 статті 20 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації», запитувачу надано
відповідь викладену у листі від 13.05.2011
року №32/6-09/405 про те, що запитуваною
інформацією управління Держкомзему у
Бучацькому районі більш за все не
володіє, але з метою достовірності,
управління здійснить аналіз та
перевірку наявної інформації. У зв'язку
із значним обсягом інформаційних даних
інформацію на запит буде надіслано в
термін, передбачений частиною 4 статті
20 Закону.

Кінцеву інформацію на вищезгаданий
запит про відсутність в управлінні
відомостей стосовно запитуваних
земельних ділянок, викладену у листі
від 23.05.2011 року №32/6-09/431 надіслано
поштовим зв'язком, оскільки при
особистому зверненні ОСОБА_1 до
управління стосовно ненадання їй
інформації на запит, спеціалістами
надано усну відповідь про зміст та
строк надіслання інформації, а також
запропоновано надання зазначеного
листа особисто на руки, від отримання
як вона відмовилась.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
публічна інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь - яких носіях інформація, що
була отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом.

Згідно ст. 13 Закону, одним із
розпорядників публічної інформації є
суб'єкти владних повноважень-органи
державної влади, інші державні органи,
органи місцевого
самоврядування,органи влади
Автономної Республіки Крим, інші
суб'єкти, що здійснюють владні
управлінські функції відповідно до
законодавства та рішення яких є
обов'язковими для виконання.

Земельним кодексом України, зокрема,
статтею 12, частиною 1 статті 122, пунктом
12 «Перехідних положень», статті 33
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» визначено,
що виключно до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селищ, міст належить:

а)розпорядження землями
територіальних громад;

б)передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу;

в)надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу.

Статтею 20 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» передбачено,
що державний контроль за діяльністю
органів і посадових осіб місцевого
самоврядування може здійснюватися
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, і не
повинен призводити до втручання
органів державної влади чи їх
посадових осіб у здійснення органами
місцевого самоврядування наданих їм
власних повноважень.

Відповідно до Положення про порядок
ведення державного земельного
кадастру, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 12.01.1993 р.
№15, державний земельний кадастр
включає дані реєстрації права
власності, права користування землею
та договорів на оренду землі, обліку
кількості та якості земель,
бонітування грунтів, зонування
територій населених пунктів,
економічної та грошової оцінки земель.

Державний земельний кадастр ведеться
Держкомземом та його територіальними
органами, які здійснюють його
формування, ведення, збереження і
забезпечують доступ до відповідної
інформації органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування.

Документація державного земельного
кадастру ведеться по територіях
сільських, селищних, міських, районних
Рад народних депутатів, областей,
Республіки Крим і України в цілому з
урахуванням
природно-сільськогосподарського і
лісогосподарського районувань та
функціонального зонування територій
населених пунктів.

Земельно-кадастрова документація
включає книги реєстрації державних
актів на право колективної, приватної
власності на землю, право постійного
користування землею, договорів на
тимчасове користування землею, в тому
числі на умовах власності землі та
землекористувачі щорічно не пізніше 15
січня подають територіальним органам
Держкомзему за місцезнаходженням
земельних ділянок звіти за станом на 1
січня про зміни, що відбулися у складі
земель, які знаходяться у власності або
користуванні, в тому числі на умовах
оренди.

Згідно Розділу IV Форма №2-зем «Звіт про
землі, які перебувають у власності і
користуванні» Інструкції з заповнення
державної статистичної звітності з
кількісного обліку земель (форми №№
6-зем, ба-зем, 6б-зем, 2-зем), затвердженої
наказом Державного комітету
статистики України 05.11.1998р. №317 «Про
затвердження форм державної
статистичної звітності з земельних
ресурсів та Інструкції з заповнення
державної статистичної звітності з
кількісного обліку земель (форми №№
6-зем, ба-зем, 6б-зем, 2-зем)», у графі 17
ураховуються дані про кількість
землекористувачів-юридичних та
фізичних осіб, яким надані землі у
користування, у тому числі на умовах
оренди, згідно з рішенням органів
місцевого самоврядування. У графі 18
ураховуються дані про загальну площу
земель, яка надана у користування, у
тому числі на умовах оренди, згідно з
рішеннями органів місцевого
самоврядування. Відомості про державну
реєстрацію прав на земельні ділянки на
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та зміни, що відбулися
у складі земель, які знаходяться у
користуванні зазначених громадян в
земельно-кадастровій документації в
управлінні відсутні, оскільки не
подавались органами місцевого
самоврядування.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Бучацького
районного суду Тернопільської області
від 08 червня 2011 року у справі №2а-918/2011 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
В.С.Затолочний

І.І.Запотічний