Справа № 806/8440/13-а
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2014-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
УХВАЛА

іменем України

"12" серпня 2014 р.
Справа № 806/8440/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Іваненко Т.В.

суддів:
Кузьменко Л.В.

Охрімчук І.Г.,

при секретарі
Кратюк А. О. ,

за участю сторін:

позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Окремого
контрольно-пропускного пункту "Київ"
Державної прикордонної служби України
на постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "10" квітня
2014 р. у справі за позовом ОСОБА_3 у
власних інтересах та інтересах
малолітньої дитини ОСОБА_5 до
Окремого контрольно-пропускного
пункту "Київ" Державної прикордонної
служби України, ОСОБА_6 про визнання
нечинним рішення та стягнення шкоди - ,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2013 року ОСОБА_3, у власних
інтересах та в інтересах малолітньої
дитини ОСОБА_5, звернулася до суду з
позовом, в якому, з урахуванням
уточнень до позовної заяви, просила
визнати нечинним рішення Окремого
контрольно-пропускного пункту "Київ"
Державної прикордонної служби України
від 23.11.2013 року про відмову у
перетинанні державного кордону на
виїзд з України громадянину України,
який не досяг 16-річного віку, ОСОБА_5 та
стягнути з капітана Окремого
контрольно-пропускного пункту "Київ"
Державної прикордонної служби України
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 3453,74 грн.
понесених збитків. Позов обґрунтовано
тим, що у позивача були наявні всі
необхідні документи для перетину нею
та її дитиною державного кордону, а
тому прийняте 23.11.2013 року рішення про
відмову в перетинанні держаного
кордону на виїзд з України громадянину
України, який не досяг 16 - річного віку
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, є протиправним.
Внаслідок оскаржуваного рішення
позивач понесла витрати в розмірі 3453,74
грн., що підтверджені належним чином.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 10.04.2014 року
позов задоволено. Визнано протиправним
рішення Окремого
контрольно-пропускного пункту "Київ"
Державної прикордонної служби України
від 23.11.2013 року про відмову у
перетинанні державного кордону на
виїзд з України громадянину України,
який не досяг 16-річного віку, ОСОБА_5.
Стягнуто з Окремого
контрольно-пропускного пункту "Київ"
Державної прикордонної служби України
на користь ОСОБА_3 3453,74 грн.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, відповідач - ОКПП
"Київ" ДПС України подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить її скасувати та постановити
нову, якою відмовити в задоволенні
позову. Апеляційна скарга обґрунтована
тим, що заява про уточнення позовних
вимог не відповідає вимогам ст. 137 КАС
України, при відкритті провадження у
справі судом не встановлено правильне
коло відповідачів, безпідставно
стягнуто витрати саме з ОКПП "Київ" та
не підтверджено належними доказами
суму понесених позивачем витрат.

Позивач в судовому засіданні проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував. Просив відмовити в
задоволенні. Вважає рішення суду
законним та обґрунтованим.

Представник відповідача ОКПП "Київ" в
судовому засіданні доводи та вимоги
апеляційної скарги підтримав. Просив
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання
не з'явився. Повернувся конверт з
відміткою "за закінченням терміну
зберігання". Відповідно до ч. 11 ст. 35 КАС
України відповідач вважається
повідомленим належним чином.

Колегія суддів, заслухавши пояснення
позивача та представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, прийшла до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Суд встановив, що 23.11.2013 року в пункті
пропуску державного кордону
"Бориспіль" начальником 4-го відділу впс
"Бориспіль -1" ОКПП "Київ" капітаном
ОСОБА_6 було прийнято рішення про
відмову в перетинанні держаного
кордону на виїзд з України громадянину
України, який не досяг 16 - річного віку
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, який перетинав
держаний кордон України у супроводі
матері - ОСОБА_3.

Підставою відмови в перетинанні
державного кордону України та винесені
оскаржуваного рішення стала
відсутність документу, визначеного
статтею 2 Закону України "Про порядок
виїзду з України та в'їзду в Україну
громадян України", а саме: свідоцтва про
народження, визначеного Додатком 2 до
Угоди між Урядом України і Урядом
Російської Федерації про безвізові
поїздки громадян України і Російської
Федерації від 16 січня 1997 року.

Відповідно ст. 20 Закону України "Про
Державну прикордонну службу України"
від 3 квітня 2003 року N 661-IV, органам,
підрозділам, військовослужбовцям, а
також працівникам Державної
прикордонної служби України, які
відповідно до їх службових обов'язків
можуть залучатися до
оперативно-службової діяльності, для
виконання покладених на Державну
прикордонну службу України завдань
надається право створювати і
використовувати інформаційні системи,
у тому числі банки даних щодо осіб, яким
згідно із законодавством не
дозволяється в'їзд в Україну або
тимчасово обмежується право виїзду з
України та відповідно не пропускати
через державний кордон України осіб
яким за мотивованим письмовим рішенням
суду та правоохоронних органів не
дозволяється в'їзд в Україну або
тимчасово обмежено право виїзду з
України.

Згідно ст. 2 Закону України "Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України" документами, що дають
право на виїзд з України і в'їзд в
Україну та посвідчують особу
громадянина України під час
перебування за її межами, є: паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон; проїзний документ дитини;
дипломатичний паспорт; службовий
паспорт; посвідчення особи моряка.

Частиною 4 вказаної статті передбачено,
що у передбачених міжнародними
договорами України випадках замість
документів, зазначених у частині
першій цієї статті, для виїзду за
кордон можуть використовуватися інші
документи.

Відповідно до ст. 1 Угоди між Урядом
України і Урядом Російської Федерації
про безвізові поїздки громадян України
і Російської Федерації від 16.01.1997 року,
громадяни держави однієї Сторони
можуть в'їжджати, виїжджати та
пересуватися територією держави іншої
Сторони без віз з дотриманням правил
перебування, що діють в цій державі, по
документах, що посвідчують особу і
підтверджують громадянство,
зазначених у Додатках 1 та 2 до цієї
Угоди.

Згідно Додатку 2 Угоди (у формі обміну
нотами) між Кабінетом Міністрів
України та Урядом Російської Федерації
про внесення змін до Угоди між Урядом
України і Урядом Російської Федерації
про безвізові поїздки громадян України
і Російської Федерації від 16 січня 1997
року, затвердженої Постановою Кабінету
Міністрів України від 8 серпня 2007 року N
1034, документом громадянина України для
в'їзду, виїзду, перебування і
пересування територією Російської
Федерації є: паспорт громадянина
України, паспорт громадянина України
для виїзду за кордон, дипломатичний
паспорт, службовий паспорт, проїзний
документ дитини, свідоцтво про
народження для дітей віком до 16 років
(за умови виїзду у супроводі батьків
(усиновлювачів), опікунів,
піклувальників або осіб, уповноважених
на це батьками (усиновлювачами),
опікунами, піклувальниками),
посвідчення особи моряка (за наявності
суднової ролі або витягу з неї),
посвідчення особи на повернення в
Україну (тільки для повернення в
Україну), посвідчення члена екіпажу
повітряного судна.

Водночас, п. 6 ст. 23 Закону України "Про
прикордонний контроль" від 5 листопада
2009 року № 1710-VI також визначено, що
прикордонний контроль та пропуск через
державний кордон громадян України, які
не досягли 16 років, здійснюються в
порядку, встановленому цим Законом, з
урахуванням вимог частини третьої
статті 313 Цивільного кодексу України.

Під час прикордонного контролю та
пропуску через державний кордон осіб,
які не досягли 16 років, посадові особи
Державної прикордонної служби України
здійснюють процедури прикордонного
контролю в повному обсязі.

Якщо особу, яка не досягла 16 років,
супроводжує лише один дорослий та
існують обґрунтовані підстави для
того, щоб підозрювати, що особа, яка не
досягла 16 років, незаконно перетинає
державний кордон, посадова особа
Державної прикордонної служби України
проводить ретельну перевірку з метою
виявлення будь-яких невідповідностей
чи суперечностей у наданій інформації.

Суд встановив, що здійснюючи процедуру
паспортного контролю, з метою
перетинання державного кордону ОСОБА_3
надала працівнику прикордонної служби
нотаріально завірену копію свідоцтва
про народження сина ОСОБА_5 в країні
Данія в перекладі на державну мову та
засвідчену апостилем. Також, додатково
було надано паспорт громадянки України
серія НОМЕР_1 з зазначенням, що вона є
матір'ю ОСОБА_5 та нотаріальна заява
ОСОБА_7, про надання згоди на поїздки з
України до Російської Федерації та в
зворотному напрямку сина ОСОБА_5 у
супроводі матері ОСОБА_3.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позивачем були надані усі відповідні
документи, які дають право на
перетинання кордону України та
перебування і пересування на території
Російської Федерації ОСОБА_5.

Протиправність дій та рішення
капітана ОСОБА_6 підтверджується також
Наказом начальника ОКПП "Київ"
Державної прикордонної служби України
полковника С.А. Мул від 20.12.2013 року
№320-ОД, яким притягнуто до
дисциплінарної відповідальності за
неналежне виконання службових
обов'язків начальника 4-го відділення
інспекторів прикордонної служби
"Бориспіль-1" капітана ОСОБА_6 та
оголошено сувору догану.

Стосовно матеріальної шкоди, колегія
суддів встановила, що вартість
невикористаних двох авіаквитків на
рейс Київ - Санкт-Петербург складає 5155
рублів. Згідно витягу інформаційної
бази "Ліга Закон" офіційний курс НБУ на
дату перельоту 23.11.2013 року становив 0,24321
грн. за 1 рос. рубель. Отже матеріальна
шкода становить 5155 рублів х 0,24321 = 1 253,74
грн.

Крім того, позивачем укладено договір
про від 21.11.2013 року про здійснення
нерегулярних перевезень пасажирів
автомобільним транспортом з м.
Новограда-Волинського до аеропорту
"Бориспіль" з ФОП ОСОБА_9 на загальну
суму 2200 грн., що підтверджується
договором від 21.11.2013 року, квитанцією до
прибуткового касового ордеру № 5 від
22.11.2013 року та актом виконаних робіт від
24.11.2013 року.

Тобто, загальна сума понесених збитків
становить 1253,74 грн. + 2200 грн. = 3453 грн.74
коп.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
витрати позивача є належним чином
підтвердженими.

Стосовно доводів апеляційної скарги
щодо помилковості стягнення витрат з
ОКПП "Київ". а не з ОСОБА_6 колегія суддів
зазначає наступне.

Згідно п. 15 ст. 1 Закону України "Про
прикордонний контроль" підрозділ
охорони державного кордону - підрозділ
органу охорони державного кордону
Державної прикордонної служби України,
спеціально призначений для виконання
завдань з прикордонного контролю та
(або) охорони державного кордону.

Статтею 10 Закону України "Про державну
прикордонну службу" встановлено, що
Окремий контрольно-пропускний пункт є
оперативно-службовою ланкою Державної
прикордонної служби України, на яку
покладається здійснення в
установленому порядку прикордонного
контролю і пропуску через державний
кордон України осіб, транспортних
засобів, вантажів.

Відповідно до ч.1 ст. 1172 Цивільного
кодексу України юридична або фізична
особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.

Статтею 1174 ЦК України визначено, що
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю посадової або службової
особи органу державної влади, органу
влади Автономної Республіки Крим або
органу місцевого самоврядування при
здійсненні нею своїх повноважень,
відшкодовується державою, Автономною
Республікою Крим або органом місцевого
самоврядування незалежно від вини цієї
особи.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку, що
належним відповідачем в даному
випадку, який повинен відшкодувати
втрати позивачу є Окремий
контрольно-пропускний пункт "Київ"
Державної прикордонної служби України,
а не ОСОБА_6.

Щодо доводів апеляційної скарги про
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, колегія суддів
зазначає наступне.

Права та обов'язки осіб, які беруть
участь в справі визначені ст. 49 КАС
України.

Згідно ч. 1 ст. 51 КАС України крім прав
та обов'язків, визначених у статті 49
цього Кодексу, позивач має право в
будь-який час до закінчення судового
розгляду збільшити або зменшити розмір
позовних вимог або відмовитися від
адміністративного позову. Позивач має
право відмовитися від
адміністративного позову у суді
апеляційної чи касаційної інстанції до
закінчення відповідно апеляційного чи
касаційного розгляду. Позивач має
право до початку судового розгляду
справи по суті змінити предмет або
підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 КАС України
позивач може протягом всього часу
судового розгляду збільшити або
зменшити розмір позовних вимог,
подавши письмову заяву, яка
приєднується до справи. До початку
судового розгляду справи по суті
позивач може змінити підставу або
предмет адміністративного позову,
подавши письмову заяву, яка
приєднується до справи. Заява про зміну
позовних вимог повинна відповідати
вимогам, які встановлені цим Кодексом
для позовних заяв. У разі
невідповідності такої заяви вимогам
статті 106 цього Кодексу суд своєю
ухвалою повертає її позивачу.

Дійсно заява про уточнення позовних
вимог, подана позивачем 19.02.2014 року не
відповідає вимогам, встановлених ст. 106
КАС України, тобто вимогам для позовної
заяви.

Проте колегія суддів зазначає, що
однією з підстав скасування постанови
суду першої інстанції є порушення
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи по
суті. В даному випадку невідповідність
заяви про уточнення позовних вимог
вимогам ст. 106 КАС України не призвело
до неправильного вирішення судом
першої інстанції спору по суті, а тому
не може бути єдиною підставою для
скасування судового рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На підставі викладеного колегія суддів
приходить до висновку, що рішення
Окремого контрольно-пропускного
пункту "Київ" Державної прикордонної
служби України від 23.11.2013 року про
відмову у перетинанні державного
кордону на виїзд з України громадянину
України, який не досяг 16-річного віку,
ОСОБА_5 є протиправним та таким, що не
відповідає чинному законодавству. Тому
витрати, понесені позивачем підлягаю
відшкодуванню ОКПП "Київ".

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і не
впливають на правильність прийнятого
судового рішення. Постанову прийнято
судом першої інстанції з додержанням
вимог матеріального та процесуального
права, підстави для її скасування
відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Окремого
контрольно-пропускного пункту "Київ"
Державної прикордонної служби України
залишити без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "10" квітня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.В. Іваненко

судді:
Л.В. Кузьменко

І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення
виготовлено "14" серпня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Окремий
контрольно-пропускний пункт "Київ"
Державної прикордонної служби України
м.Бориспіль, Київська область,08307

4- ОСОБА_6 АДРЕСА_2

5- ОСОБА_6 - - Окремий
контрольно-пропускний пункт "Київ"
Державної прикордонної служби України,
м. Бориспіль, Київська область, 08307,