Справа № 2а-932/11/1370
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2014 р.
Справа № 36223/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Затолочного В.С., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання:
Губач Х.І.

з участю представника позивача:
Тизьо Г.А.

та представника третьої особи:
Мірошнікова П.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України у Львівській області на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 28 березня
2011 року у справі за позовом Головного
управління юстиції у Львівській
області, Підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, треті особи Відкрите
акціонерне товариство «Державний
ощадний банк України», філія
Львівського обласного управління ВАТ
«Ощадбанк» про визнання дій
неправомірними, платіжних вимог
недійними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О
В И Л А:

Позивач 26.01.2011 року звернувся до суду з
уточненим адміністративним позовом до
відповідачів про визнання
неправомірними дії державного
виконавця, ППВР ВДВС ГУЮ у Львівській
області, ГУЮ у Львівській області у
виконавчому провадженні ВП №4247156,
платіжні вимоги від 17.01.2011 року № 6, від
17.01.2011 року № 7 та від 27.01.2011 року № 17
недійсними та зобов`язання ГУЮ у
Львівській області повернути
протиправно стягнуті з позивача по
платіжним вимогам від 17.01.2011 року №6 та
від 27.01.2011 року № 17 кошти в сумі 8954,52 грн.
та 510 грн. відповідно.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
постанова відповідача про накладення
штрафу за невиконання рішення суду є
такою, що підлягає скасуванню, а
списання коштів з рахунків ГУ ПФУ у
Львівській області відбулося з
порушенням норм ст.1071 ЦК України та
може призвести до негативних наслідків
у виді порушення виплат працівникам
управління заробітної плати тощо.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 28 березня
2011 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою задовольнити позовні вимоги.

У ході апеляційного розгляду
представник апелянта Тизьо Г.А. надала
пояснення та просить задовольнити
апеляційну скаргу.

Представник третьої особи Мірошніков
покладає вирішення даного питання на
розгляд суду.

Інші особи які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст.
196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що перевіривши оскаржувані
позивачем постанову про накладення
штрафу від 05.01.2011 року з виконання
виконавчого листа №2-2778/06, виданого
12.03.2007 року Галицьким районним судом м.
Львова, платіжні вимоги від 17.01.2011 року
№6 та від 27.01.2011 року № 17 суд прийшов до
висновку, що такі прийняті з
дотриманням вимог Закону України «Про
виконавче провадження» та іншого
чинного законодавства і передбачених
ст.2 КАС України принципів.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що на виконанні
ППВР ВДСВ ГУЮ у Львівській області
перебував виконавчий лист №2-2778/2006,
виданий 12.03.2007 року Галицьким районним
судом м. Львова, згідно якого
Управління МВС України у Львівській
області зобов'язано провести
перерахунок пенсії ОСОБА_3 за період з
01.01.2005 року по 28.02.2006 року з розрахунку
3947 грн.05 коп., донарахувавши пенсію в
розмірі 8444 грн. 52 коп.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 01 грудня 2010 року у справі
№К-17686/09 замінено сторону виконавчого
провадження по виконанню постанови
Галицького районного суду міста Львова
від 14 серпня 2006 року та постанови
апеляційного суду Львівської області
від 11 грудня 2006 року з Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області на Головне
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області.

На виконання ухвали Вищого
адміністративного суду України від
01.12.2010 року постановою державного
виконавця ППВР ВДВС ГУЮ у Львівській
області від 22.12.2010 року замінено
сторону (боржника) у виконавчому
провадженні ВП 4247156 з Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області на Головне
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області.

Копія постанови скерована позивачу
23.12.2010 року за № 09/01-45/4/В6-13897 з
одночасним роз'ясненням положень ст.11
Закону України «Про виконавче
провадження» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) щодо наслідків заміни
сторони виконавчого провадження та
зобов'язано боржника - Головне
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області в строк до 29 грудня
2010 року виконати рішення Галицького
районного суду міста Львова від 14
серпня 2006 року та надати у ППВР ВДСВ
Головного управління юстиції у
Львівській області письмове
підтвердження про добровільне
виконання зобов'язання за виконавчим
документом та попереджено про
відповідальність, передбачену ст.ст. 87,
88 Закону України «Про виконавче
провадження».

У вказаний строк позивач судове
рішення не виконав і у відповідності до
ст. 87 Закону України «Про виконавче
провадження» відповідачем винесено
постанову від 05.01.2011 року за
невиконання рішення суду на Головне
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області накладено штраф в
розмірі 510 грн.

Згідно ст.124 Конституції України судові
рішення є обов'язковими для виконання
на території України.

Обов`язковість судових рішень є одним
із принципів адміністративного
судочинства, закріпленого в ст.14 КАС
України, відповідно до якої постанови
та ухвали суду в адміністративних
справах, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання на всій
території України. Невиконання судових
рішень тягне за собою
відповідальність, встановлену законом.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі їх
невиконання в добровільному порядку,
визначаються Законом України «Про
виконавче провадження» та
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України
«Про виконавче провадження» Виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених
цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Згідно абз.2 ч.2 ст.75 Закону України «Про
виконавче провадження» якщо рішення не
виконано і виконання може бути
проведено без участі боржника,
державний виконавець організовує
виконання відповідно до повноважень,
наданих йому законом.

Відповідно до положень ч.3,4 ст.65 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець звертає
стягнення на кошти боржника - юридичної
особи, що перебувають у банках або
інших фінансових установах, у порядку,
встановленому цим законом. Інформацію
про наявні у боржника рахунки і вклади
державний виконавець отримує в
податкових органах, інших органах
державної влади, підприємствах,
установах, організаціях, які
зобов'язані надати йому інформацію у
триденний строк, а також за
повідомленнями стягувача.

Державний виконавець може звернути
стягнення на кошти боржника юридичної
особи, що знаходяться на його рахунках,
а також на рахунках, відкритих
боржником юридичною особою через свої
філії, представництва та інші
відокремлені підрозділи.

Відповідно до пункту 1.39 ст.1 Закону
України «Про платіжні системи та
переказ грошей в Україні» списання
примусове - списання коштів, що
здійснюється стягувачем без згоди
платника на підставі встановлених
законом виконавчих документів у
випадках, передбачених законом.

Згідно пункту 1.40 цієї ж статті стягувач
особа, яка може бути ініціатором
переказу грошей з рахунку платника на
підставі виконавчих документів,
визначених законом.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавчі
листи, що видаються судами, входять до
переліку виконавчих документів.

Колегія суддів зазначає, що на підставі
платіжної вимоги від 17.01.2011 року №6 та
платіжної вимоги від 27.01.2011 року №17 з
рахунку Головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області списано кошти в сумі 8444,52 грн.
та 510 грн. відповідно.

Надалі кошти в сумі 8444,52 грн. (пенсія за
виконавчим листом №2-2778/06, виданим
Галицьким районним судом м. Львова)
платіжним дорученням №511 від 01 лютого
2011 року перераховані стягувачу ОСОБА_3,
а кошти в сумі 510 грн.( штраф за
постановою державного виконавця від
05.01.2011 року) платіжним дорученням №1392
від 18.02.2011 року перераховані до бюджету
Галицького району м. Львова.

Керуючись вищенаведеним колегія
суддів вважає, що відповідач діяв на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені законами та
іншими нормативними актами України.

Також колегія суддів погоджується з
думкою суду першої інстанції про те, що
помилковими є доводи позивача з
посиланням на норми ст.1071 Цивільного
кодексу України, оскільки даний спір за
своєю природою є
адміністративно-правовий.

За таких обставин справи колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку вирішуючи даний
публічно-правовий спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм у оскаржуваному судовому
рішенні належну правову оцінку, відтак
подана апеляційна скарга задоволенню
не підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 28
березня 2011 року у справі №2а-932/11/1370 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
В.С.Затолочний

І.І.Запотічний