Справа № 230/3485/12
Суддя: Строгий І. Л.
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 230/3485/12
ПОСТАНОВА

іменем України

14 серпня 2014 року
м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької
області у складі:

головуючого судді - Строгого
І.Л.,

розглянувши в порядку скороченого
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Шаргородському районі Вінницької
області про призначення пенсії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася до
суду з указаним адміністративним
позовом, в якому просить визнати дії
УПФУ у Шаргородському районі
Вінницької області (надалі -
відповідач) протиправними та
зобов'язати відповідача призначити їй
законну пенсію відповідно до ст. 56
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначила, що вона відпрацювала в зоні
радіоактивного забруднення більше 25
років та має загальний трудовий стаж в
зазначеній зоні більше 25 років і
відповідно до ст. 56 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», вона має
право на пенсію в повному розмірі, як
громадяни, віднесені до 4 категорії,
постраждалі внаслідок Чорнобильської
катастрофи, що мають відповідний стаж
роботи (жінки - 15 років). 12 червня 2012 року
позивач звернулася до відповідача з
заявою про призначення їй пенсії
відповідного до закону, проте
відповідач, листом від 22.06.2012 року № 32-Ч
відмовив позивачу у призначенні
пенсії, посилаючись на Закон України
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи». Позивач вважає, що
відмовляючи їй у призначенні пенсії,
відповідач діяв протиправно, у зв'язку
із чим і звернулася до суду.

Ухвалою судді від 26.07.2012 року позовну
заяву повернуто позивачу на підставі п.
1 ч. 3 ст. 108 КАС України. 07.08.2012 року на
указану ухвалу позивачем подано
апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 19.06.2014 року
зазначену вище ухвалу скасовано, а
справу направлено до Шаргородського
районного суду Вінницької області для
продовження розгляду.

Ухвалою від 05.08.2014 року відкрито
скорочене провадження у
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до УПФУ в Шаргородському районі
Вінницької області про призначення
пенсії.

13 серпня 2014 року відповідачем подано
заперечення проти позову (а.с.48,49),
згідно з якими відповідач позов не
визнав і просить відмовити у його
задоволенні, посилаючись на те, що
позивач хоча і має трудовий стаж,
необхідний для призначення пенсії,
проте не досягла віку, передбаченого у
ст. 55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та ст. 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в редакції
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи».

Оцінивши повідомлені позивачем та
відповідачем обставини, встановлено,
що є достатні підстави для розгляду
цієї справи у порядку скороченого
провадження, за правилами,
передбаченими ст. 183-2 КАС України, тобто
суддею одноособово, без проведення
судового засідання та виклику сторін.

Розглянувши подані документи та
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши усі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються вимоги позивача та
заперечення відповідача, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи та
вирішення спору по суті, суд встановив
наступні обставини.

Позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 і
станом на день розгляду цієї справи, її
вік становить 50 років та 3 місяці.

Позивач є особою, яка відноситься до 4
категорії осіб, постраждалих від
Чорнобильської катастрофи, що
підтверджується посвідченням (а.с.4).

Окрім того, позивач більше 25 років
відпрацювала у зоні посиленого
радіологічного контролю, що вбачається
із її трудової книжки (а.с.43-46).

У червні 2012 року, позивач звернулася до
відповідача з заявою про призначення
пенсії для чорнобильців, у якій просила
призначити їй пенсію, посилаючись на
те, що вона відпрацювала у зоні
радіоактивного забруднення більше 25
років (а.с.5).

Листом від 22.06.2012 року № 32-Ч відповідач
відмовив позивачу у призначенні
пенсії, посилаючись на те, що вона не
досягла відповідного пенсійного віку
(а.с.6).

З огляду на встановлені обставини,
визначаючись щодо заявлених позовних
вимог, суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України, громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлено, що, особи
мають право на призначення пенсії за
віком після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років.

Згідно преамбули до Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», цей Закон
визначає основні положення щодо
реалізації конституційного права
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, на охорону
їх життя і здоров'я та створює єдиний
порядок визначення категорій зон
радіоактивно забруднених територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», особам,
які працювали або проживали на
територіях радіоактивного
забруднення, пенсії надаються із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Пунктом 2 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
встановлено, що особам, потерпілим від
Чорнобильської катастрофи, які
постійно проживали або постійно
проживають чи постійно працювали або
постійно працюють у зоні посиленого
радіологічного контролю за умови, що
вони за станом на 1 січня 1993 року
прожили або відпрацювали у цій зоні не
менше 4 років, пенсійний вік
зменшується на 2 роки та додатково 1 рік
за 3 роки проживання, роботи, але не
більше 5 років.

Отже, з огляду на викладене, суд вважає,
що позивач, як особа, віднесена до 4
категорії осіб, постраждалих від
Чорнобильської катастрофи та як особа,
що відпрацювала більше 25 років у зоні
радіоактивного забруднення матиме
право оформити пенсію на умовах,
визначених у ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та ст. 55 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» при
досягненні нею 55 років, тобто її
пенсійний вік підлягає зменшенню на 5
років.

У той же час, на момент звернення до
відповідача у червні 2012 року та на день
розгляду цієї справи в суді, позивач не
досягла віку, з якого їй можливо
призначити пенсію, а тому відповідач
правомірно відмовив їй у призначенні
пенсії.

Безпідставними на думку суду є
посилання позивача на ст. 56 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
оскільки ця стаття стосується лише
пільг щодо стажу роботи, необхідного
для призначення пенсії, проте вона не
визначає умов, за яких особі може бути
призначена пенсія. Водночас, аналіз ст.
55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та ст. 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» свідчить про те,
що не досягнувши установленого законом
віку, особа не набуває права на пенсію
навіть при наявності у неї необхідного
стажу роботи.

З огляду на викладене, суд дійшов до
переконання, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання судових витрат, суд
керується нормами ст. 94 КАС України,
тому враховуючи те, що у задоволенні
позову відмовлено, з позивача на
користь Державного бюджету України
слід стягнути судові витрати у розмірі
32,19 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 6-9, 69-71, 94, 100, 158-163, 167,
183-2 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в Шаргородському районі
Вінницької області про призначення
пенсії відмовити.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Державного
бюджету України 32 (тридцять дві гривні)
19 коп. судового збору.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному статтею 254 КАС України.

Відповідно до статті 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя

І.Л.Строгий