Справа № 1819/2а-1993/11
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2014 р.Справа № 1819/2а-1993/11Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м.Шостці та Шосткинському
районі на постанову Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 19.06.2014р. по справі № 1819/2а-1993/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м. Шостка Сумської області

про зобов' язання здійснити
перерахунок допомоги дітям війни,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі за текстом - позивач)
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України Ленінського району в м. Полтаві
(далі за текстом - відповідач), в якому
просив суд

- визнати неправомірними дії
Управління Пенсійного Фонду України
Ленінського району в м. Полтаві по
відмові в перерахунку і виплаті ОСОБА_2
з 01.12.2013 року належних сум щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці в розмірах, передбачених
ст.ст.129,138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" №2453-VI від
07.07.2010 року;

- зобов'язати Управління Пенсійного
Фонду України Ленінського району в
м.Полтаві здійснити нарахування та
виплатити мені недоотримані суми
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці у розмірах,
передбачених ст.ст. 129,138 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів" N-2453-з VI
від 07.07.2010 року, в редакції вказаних
статей чинних на день подачі цього
адміністративного позову, на підставі
довідок Територіального управління
Державної судової адміністрації у
Донецькій області про заробітну плату
судді, працюючого на відповідній
посаді, з врахуванням розміру
посадового окладу і моєї надбавки за
вислугу років, за минулий період,
починаючи з 01.12.2013 року;

- зобов'язати Управління Пенсійного
Фонду України Ленінського району в м.
Полтаві у подальшому, у випадку
підвищення заробітної плати
(щомісячного грошового утримання)
суддів працюючих на відповідних
посадах, проводити мені перерахунок
розміру щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
в розмірах, передбачених ст.ст.129,138
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" №2453- VI від 07.07.2010 року, в
редакції вказаних статей чинних на
день подачі цього адміністративного
позову, на підставі довідок
Територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Донецькій області про заробітну плату
судді, працюючого на відповідній
посаді.

Постановою Ленінського районного суду
м. Полтави від 28.05.2014р. зазначений позов
задоволено частково.

Визнано дії Управління Пенсійного
фонду України Ленінського району в м.
Полтаві щодо відмови ОСОБА_2
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
відповідно до вимог ст.ст. 129, 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» за період з 01 грудня 2013 року
неправомірними.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України Ленінського району в м.
Полтаві здійснити перерахунок та
виплатити ОСОБА_2 щомісячне довічне
грошове утримання судді у відставці у
розмірі, передбаченому ст. ст. 129, 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» за період з 01 грудня 2013
року, виходячи з розміру суддівської
винагороди згідно довідки
Територіального управління державної
судової адміністрації України в
Донецькій області від 05 грудня 2013 року
№ 08-23/1621, та в розмірі 90 % заробітної
плати (суддівської винагороди)
працюючого судді, враховуючи розмір
посадового окладу та надбавки за
вислугу років з урахуванням
виплаченого щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
без обмежень максимального розміру
щомісячного грошового утримання.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції в частині задоволення
позову, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а саме: ст.ст. 129, 138 Закону України «Про
судоустрій статус суддів, що призвело
до неправильного вирішення справи.

На підставі ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач має 25 років стажу на посаді
судді, перед виходом на пенсію працював
на посаді судді Артемівського
міськрайонного суду Донецької області,
з 30 жовтня 2010 року є суддею у відставці
та відповідно до Закону України «Про
статус суддів» отримував щомісячне
довічне грошове утримання в розмірі 90%
грошового забезпечення працюючого
судді міськрайонного суду.

Територіальне управління Державної
судової адміністрації України в
Донецькій області у зв'язку з
підвищенням середньої заробітної
плати діючим суддям надало позивачу
довідку від 05 грудня 2013 року про
суддівську винагороду для обчислення
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці, яка склала
21924 грн., починаючи з 01 грудня 2013 року.

Позивач 13 лютого 2014 року звернувся до
відповідача із заявою про перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання відповідно до вказаної
довідки ТУ ДСА України в Донецькій
області з 01 грудня 2013 року у розмірі 90%
від щомісячного грошового утримання
працюючого судді.

Відповідач листом від 26 лютого 2014 року
№ 28/Б-02 в задоволенні заяви позивача
відмовив, посилаючись на ч. 4 ст.138
Закону "Про судоустрій та статус
суддів", за змістом якої перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання
здійснюється лише при зміні розміру
грошового утримання діючих суддів
Конституційного Суду України, тобто
Законом не передбачений перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці інших
судів України при зміні розміру
грошового утримання працюючих суддів.

Не погодившись із вказаною відмовою у
проведенні перерахунку довічного
грошового утримання, а також вважаючи
дії УПФУ Ленінського району в м.
Полтаві неправомірними, ОСОБА_2
звернувся до суду.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
має право на перерахунок пенсії згідно
ч. 3 ст. 138 без обмеження граничного
розміру пенсії.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів" від 07
липня 2010 року № 2453 щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

З 01 жовтня 2011 року положення наведеної
частини ст. 138 Закону викладені в іншій
редакції, відповідно до якої щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що в усіх випадках розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці має
визначатись виходячи з розміру
грошового утримання працюючого на
відповідній посаді судді. При цьому,
законодавець не обмежує розмір
довічного грошового утримання судді у
відставці розміром грошового
утримання працюючого судді, діючим на
дату призначення судді у відставці
грошового довічного утримання.

Відповідно до рішення Конституційного
Суд України від 22 вересня 2005 року №
5-рп/2005, конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані, а при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав свобод.

Конституційний Суд України зазначив,
що невід'ємною складовою статусу
суддів є їх незалежність, яка
забезпечується, у тому числі,
гарантуванням фінансування та
належних умов для функціонування судів
і діяльності суддів, їх правового і
соціального захисту (підпункт 1.1 пункту
1 резолютивної частини Рішення
Конституційного Суду України від 01
грудня 2004 року N 19-рп/2004).

В п. 7 Рішення Конституційного Суду
України від 11 травня 2005 року № 8-рп/2005
зазначено, що право судді, який
перебуває у відставці, на пенсійне та
щомісячне довічне грошове утримання є
гарантією незалежності працюючих
суддів. Щомісячне довічне грошове
утримання - це особлива форма
соціального забезпечення суддів, зміст
якої полягає у гарантованій державою
щомісячній звільненій від сплати
податків грошовій виплаті, що слугує
забезпеченню їх належного
матеріального утримання, в тому числі,
після звільнення від виконання
обов'язків судді. Також у цьому рішенні
Конституційний Суд України вказав, що
надання судді матеріального захисту є
гарантією забезпечення його
незалежності. Разом з тим, будь-яке
зниження рівня гарантій незалежності
суддів суперечить конституційній
вимозі неухильного забезпечення
незалежного правосуддя. Щомісячне
довічне грошове утримання судді у
встановленому розмірі спрямоване на
забезпечення гідного його статусу
життєвого рівня, оскільки суддя
обмежений у праві заробляти додаткові
матеріальні блага.

Враховуючи те, що позивач є суддею у
відставці, та за ним зберігається
звання судді і такі ж гарантії
недоторканності та соціального
захисту, як і до виходу у відставку, з
огляду на положення статті 19
Конституції України, відповідно до
якої органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, суддя приходить до
висновку, що при вирішенні даного
спору підлягає застосуванню частина 3
ст. 138 Закону України «Про судоустрій та
статус суддів» (в редакції, чинній з 01
січня 2012 року), а отже дії відповідача
щодо відмови позивачу у перерахунку
пенсії є противоправними, адже
порушують права та інтереси позивача.

Як вбачається з довідки ТУ ДСА України
в Донецькій області № 08-23/1621 від 05
грудня 2013 року про заробітну плату для
обчислення щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
розмір такої винагороди становив з 01
грудня 2013 року - 21924 грн.

Отже, позивач має право отримання
щомісячного довічного грошового
утримання в розмірі 90 % суддівської
винагороди у відповідних періодах з
урахуванням розмірів такої винагороди
відповідно до довідки ТУ ДСА України в
Донецькій № 08-23/1621 від 05 грудня 2013 року.

При цьому, колегія суддів відхиляє
доводи апеляційної скарги щодо
неможливості здійснення позивачу
перерахунку грошового утримання у
зв'язку з невизначеністю положеннями ч.
4 ст. 138 Закону «Про судоустрій та статус
суддів» здійснення перерахунку
довічного утримання суддям у
відставці, крім суддів Конституційного
Суду України, враховуючи наступне.

Положеннями ч. 4 ст. 138 Закону «Про
судоустрій та статус суддів»
врегульований порядок здійснення
перерахунку довічного грошового
утримання у разі зміни розміру
грошового утримання діючих суддів
Конституційного Суду України, який є
єдиним органом конституційної
юрисдикції в Україні та не відноситься
до суду першої інстанції, суддею якого
був позивач.

Також зміст зазначеної частини ст. 138
Закону не містить положень, які дають
підстави для висновку стосовно
заборони здійснення перерахунку
довічного грошового утримання суддям
судів загальної юрисдикції.

Враховуючи наведене, доводи
відповідача щодо застосування до
спірних правовідносин частини 4 ст. 138
Закону «Про судоустрій та статус
суддів» є необґрунтованими.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо наявності підстав для
задоволення позовних вимог про
визнання дій відповідача
неправомірними та зобов'язання
провести перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці ОСОБА_2

За викладених обставин, переглянувши
постанову суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів підтверджує, що при її
прийнятті суд першої інстанції дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п. 6 ч.1 ст. 199,
ст.ст. 202, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України Ленінського
району в м. Полтаві залишити без
задоволення.

Постанову Ленінського районного суду
м. Полтави від 28.04.2014р. по справі
№553/1395/14-а в частині задоволення позову
ОСОБА_2 залишити без змін

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Шевцова
Н.В.Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М.
Мінаєва О.М.