Справа № 817/4540/13-а
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2014-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/4540/13-а

04 серпня 2014 року 16год. 55хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Дорошенко Н.О. за
участю секретаря судового засідання
Лютко М.В. та сторін і інших осіб, які
беруть участь у справі:

позивача: представник не з'явився,

відповідача: представник Маньковська
М.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Державна фінансова інспекція у
Рівненській області

до Державного підприємства
"Рівненський державний центр науки,
інновацій та інформатизації"
про зобов'язання вчинення певних дій ,
-ВСТАНОВИВ :

Державна фінансова інспекція у
Рівненській області звернулась до
Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державного підприємства "Рівненський
державний центр науки, інновацій та
інформатизації", з урахуванням заяви
про зменшення позовних вимог (а.с.123-124)
про зобов'язання вчинити дії по
забезпеченню виконання частини не
виконаних вимог, направлених листом
від 23.08.2014 №17-03-17/6148 про усунення
виявлених ревізією порушень, а саме:
пункту 4 - відобразити за даними
бухгалтерського обліку дебіторську
заборгованість за орендарями, щодо
яких здійснено безпідставні витрати на
оплату спожитих ними послуг
електропостачання, та вжити заходів
щодо забезпечення відшкодування
орендарями вартості спожитих ними
послуг теплопостачання на суму 12760,72
грн., у тому числі шляхом проведення
претензійно-правової роботи. В іншому
випадку стягнути з осіб, винних у
безпідставному покритті витрат
сторонніх осіб, шкоду у порядку та в
розмірі, встановленому ст.ст.130-136
Кодексу законів про працю України.

Представник позивача в судовому
засіданні 29.07.2014 адміністративний
позов підтримав з наведених у ньому
підстав та просив задовольнити
повністю.

В судове засідання, призначене на
04.08.2014, представник позивача не прибув.
Про дату, час та місце судового
розгляду справи повідомлений належним
чином (а.с.132). Подав клопотання про
відкладення розгляду справи,
покликаючись на неможливість прибуття
представника в судове засідання у
зв'язку з перебуванням у відпустці
(а.с.133-134). Суд не визнає поважною
причину не прибуття в судове засідання
представника позивача, оскільки в
судовому розгляді справи приймали
участь два представники позивача, при
цьому позивач не обмежений в праві
забезпечити участь у справі іншого
представника. Судом не визнавалась
обов'язковою участь позивача в
судовому засіданні. За таких обставин
суд вважає за можливе розглянути
справу без участі представника
позивача на підставі наявних у справі
доказах.

Представник відповідача Державного
підприємства "Рівненський державний
центр науки, інновацій та
інформатизації" в судовому засіданні
пояснив, що відповідач визнає
обгрунтованими порушення, встановлені
ревізією, про усунення яких зазначено в
пункті 4 вимоги. Зазначив, що пункт 4
вимоги на час судового розгляду справи
виконано в межах можливості
відповідача. Зокрема, відображено в
бухгалтерському обліку дебіторську
заборгованість за орендарями, щодо
яких здійснено безпідставні витрати на
оплату спожитих ними послуг
теплопостачання, вжито заходів щодо
відшкодування таких витрат. Вирішення
адміністративного спору відніс на
розсуд суду.

Заслухавши пояснення представників
сторін, встановивши фактичні обставини
справи, перевіривши їх доказами,
дослідженими в судовому засіданні,
оцінивши їх у сукупності, відповідно до
вимог закону, суд дійшов висновку, що
позов до задоволення не підлягає з
таких підстав.

Суд встановив, що відповідно до п.1.1.1.2
плану роботи Державної фінансової
інспекції в Рівненській області на II
квартал 2013 року, на підставі
направлення від 25.06.2013 №624, в період з
26.06.2013 по 14.08.2013 Державною фінансовою
інспекцією в Рівненській області
проведено планову ревізію
фінансово-господарської діяльності
Державного підприємства "Рівненський
державний центр науки, інновацій та
інформатизації" за період з 01.01.2010 по
31.05.2013. За результатами ревізії
складено акт від 14.08.2013 за № 17-03-06/61
(а.с.10-25).

За наслідками ревізії Державною
фінансовою інспекцією в Рівненській
області 23.08.2013 направлено на адресу
позивача вимогу №17-03-17/6148 "Про усунення
виявлених ревізією порушень".

В пункті 4 вимоги №17-03-17/6148 від 23.08.2013
зазначено, що в порушення вимог п.7
Положення (стандарту) бухгалтерського
обліку 16 "Витрати", затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 31.12.1999 № 318, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за
№ 27/4248, за рахунок коштів ЦНІІ фактично
покрито витрати сторонніх юридичних та
фізичних осіб - орендарів з оплати
послуг теплопостачання на загальну
суму 18156,77 грн., при відсутності
дебіторської заборгованості на
зазначену суму за вказані послуги в
обліку ЦНІІ. Зазначене порушення
призвело до матеріальної шкоди
(збитків) ЦНІІ на вищевказану суму.

Зважаючи на викладене, необхідно
відобразити за даними бухгалтерського
обліку дебіторську заборгованість за
орендарями, щодо яких здійснено
безпідставні витрати на оплату
спожитих ними послуг теплопостачання,
та вжити заходів щодо відшкодування
орендарями вартості спожитих ними
послуг теплопостачання на суму 18156,77
грн., в тому числі шляхом проведення
претензійно-позовної роботи. В іншому
випадку стягнути з осіб, винних у
безпідставному покритті витрат
сторонніх осіб, шкоду в порядку та
розмірі, встановленому ст.130-136 Кодексу
законів про працю України (а.с.26-28).

Дослідженням акта ревізії (арк. акта 11,
а.с.13) встановлено, що протягом
ревізійного періоду ДП "Рівненський
державний центр науки, інновацій та
інформатизації" діяло 36 договорів
оренди індивідуально визначеного
нерухомого майна. Крім цього,
відповідачем укладено договори з
орендарями про відшкодування витрат
балансоутримувача на утримання
орендованого нерухомого майна та
нарахування комунальних послуг
орендарю.

В розділі 7 "Законність здійснення та
достовірність відображення витрат"
(арк. акта 20-22, а.с.22-24) зазначено, що
ревізією нарахування плати за спожиті
орендарями комунальні послуги
встановлено, що ДП "Рівненський
державний центр науки, інновацій та
інформатизації" проводився розрахунок
вартості наданих орендарям
комунальних послуг, виходячи з витрат
балансоутримувача на оплату цих послуг
підприємствам - постачальникам,
пропорційно до займаної орендарями
площі.

Зокрема, оплата послуг теплопостачання
протягом ревізійного періоду
проводилась, відповідно до рахунків КП
"Теплотранссервіс", за показниками
лічильника.

Ревізією встановлено, що орендарем ППФ
"Алком" встановлено лічильник обліку
теплової енергії, що подається для
опалення орендованого ним приміщення.

Відтак, при розрахунку плати за спожиті
іншими орендарями послуги
теплопостачання бухгалтерією ДП
"Рівненський державний центр науки,
інновацій та інформатизації"
проводилося зменшення загальної суми
виставленого КП "Теплотрансенергія"
рахунку за відповідний місяць на суму
спожитої теплової енергії ППФ "Алком",
згідно з показниками лічильника.

Проте, протягом 2010-2011 років та
січня-квітня 2012 року зменшення
загальної опалювальної площі будівлі
(5314 кв.м.) на орендовану площу ППФ "Алком"
(723 кв.м.) бухгалтерією не проводилось,
що призвело до заниження плати за
послуги теплопостачання, яка
виставлялася до відшкодування
орендарям.

Враховуючи вищевикладене, за рахунок
коштів ДП "Рівненський державний центр
науки, інновацій та інформатизації"
фактично покрито витрати сторонніх
юридичних та фізичних осіб - орендарів
з оплати послуг теплопостачання на
загальну суму 18156,77 грн., в тому числі за
2010 рік - на суму 5985,3 грн., 2011 рік - 4930,08
грн. та за січень-квітень 2012 року - 7241,39
грн., при відсутності дебіторської
заборгованості на зазначену суму за
вказані послуги в обліку відповідача,
чим порушено вимоги п.7 Положення
(стандарту) бухгалтерського обліку 16
"Витрати", затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
31.12.1999 № 318 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за
№27/4248, в частині, що витрати визнаються
витратами певного періоду одночасно з
визнанням, доходу, для отримання якого
вони здійснені.

Розрахунок суми фактичного покриття
витрат сторонніх осіб-орендарів на
загальну суму 18156,77 грн. наведено в
Реєстрі покриття за рахунок коштів
ЦНІІ витрат сторонніх осіб-орендарів з
оплати послуг теплопостачання, який
підписаний ревізором та
уповноваженими особами об'єкта
контролю без зауважень (а.с.138).

Вищевказані обставини, наведені
позивачем в акті ревізії, не
заперечувались відповідачем в
письмовому запереченні проти позову
(а.с.75-80) та визнані представником
відповідача в судовому засіданні.
Достовірність цих обставин та
добровільність їх визнання сумнівів у
суду не викликає.

Відповідно до ч.3 ст.72 КАС України
обставини, які визнаються сторонами,
можуть не доказуватися перед судом,
якщо проти цього не заперечують
сторони і в суду не виникає сумніву
щодо достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання.

Суд встановив, що ще до моменту
пред'явлення Державною фінансовою
інспекцією у Рівненській області
вимоги №17-03-17/6148 від 23.08.2013 "Про усунення
виявлених ревізією порушень" ДП
"Рівненський державний центр науки,
інновацій та інформатизації" видано
наказ №32 від 22.08.2013 "Про усунення
недоліків згідно з актом ДФІ",
відповідно до якого наказано, зокрема,
згідно з актом Державної фінансової
інспекції в Рівненській області від
14.08.2013 № 17-03-06/61 внести вказані
зауваження в бухгалтерський облік та
виправити недоліки, а саме: згідно з
реєстром покриття за рахунок коштів
ЦНІІ витрат сторонніх юридичних та
фізичних осіб-орендарів з оплати
послуг теплопостачання у 2010-2011 роках,
січні-квітні 2012 року зняти з поточних
витрат ЦНІІ та поставити до
відшкодування, починаючи з серпня
місяця 2013 року з розбивкою на три
місяці, орендарям за оплату послуг
теплопостачання (а.с.40-41).

На усунення виявлених ревізією
порушень в зазначеній частині та на
виконання наказу №32 від 22.08.2013
підприємством в серпні-жовтні 2013 року
відображено в бухгалтерському обліку
дебіторську заборгованість за
орендарями, щодо яких здійснено
безпідставні витрати на оплату
спожитих ними послуг теплопостачання,
що підтверджується дослідженими судом
зведеними таблицями комунальних
витрат та послуг за серпень, вересень
та жовтень 2013 року (а.с.139-141).

Крім цього, в ході проведених дій було
погашено 5287,34 грн. орендарями з реєстру
покриття за рахунок коштів відповідача
сторонніх юридичних та фізичних
осіб-орендарів з оплати послуг
теплопостачання у 2010-2011 року,
січні-квітні 2012 року з нарахованої суми
18156,77 грн.

З іншими орендарями (бюджетними
організаціями) підписано акти звірок
розрахунків (а.с.142), погашення
вказаними організаціями буде
відбуватися при надходженні коштів
через Держказначейство за статтею
витрати на теплопостачання (опалення)
(а.с.150).

Про вказані обставини відповідач
повідомив Державну фінансову
інспекцію в Рівненській області листом
№1-2/113 від 31.10.2013 (а.с.38-39).

Вирішуючи адміністративний спір по
суті, суд враховує наступне.

Згідно з Положенням про Державну
фінансову інспекцію України,
затвердженим Указом Президента
України N 499/2011 від 23.04.2011, (далі
Положення) Державна фінансова
інспекція України (Держфінінспекція
України) є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра фінансів України, входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері державного
фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно
до покладених на неї завдань вживає в
установленому порядку заходів до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства та притягнення
до відповідальності винних осіб, а
саме: вимагає від керівників та інших
службових осіб підконтрольних установ
усунення виявлених порушень
законодавства; звертається до суду в
інтересах держави, якщо підконтрольною
установою не забезпечено виконання
вимог до усунення виявлених під час
здійснення державного фінансового
контролю порушень законодавства з
питань збереження і використання
активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення
Держфінінспекція України для
виконання покладених на неї завдань
має право в установленому порядку,
зокрема, пред'являти керівникам та
іншим особам підприємств, установ та
організацій, що контролюються,
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства; при виявленні збитків,
завданих державі чи об'єкту контролю,
визначати їх розмір згідно з методикою,
затвердженою Кабінетом Міністрів
України.

Також Положенням установлено, що
Держфінінспекція України має право
звернутись до суду в інтересах держави,
якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Зазначені норми кореспондуються з
положеннями пункту 7 статті 10 Закону
України "Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" № 2939-ХІІ від 26.01.1993, згідно з
якими державній контрольно-ревізійній
службі надано право пред'являти
керівникам та іншим службовим особам
підконтрольних установ, що
ревізуються, вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства з
питань збереження і використання
державної власності та фінансів,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Окрім цього, відповідно до пункту 49
Порядку проведення інспектування
Державною фінансовою інспекцією, її
територіальними органами,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України N 550 від 20.04.2006 (далі
Порядок № 550), у разі коли діями чи
бездіяльністю працівників об'єкта
контролю державі або підконтрольній
установі заподіяна матеріальна шкода,
орган служби ставить вимоги перед
керівником об'єкта контролю та органом
його управління щодо пред'явлення
цивільних позовів до винних осіб.

Згідно з пунктом 50 Порядку № 550 за
результатами проведеної ревізії у
межах наданих прав контролюючі органи
вживають заходів для забезпечення:
притягнення до адміністративної,
дисциплінарної та матеріальної
відповідальності винних у допущенні
порушень працівників об'єктів
контролю; порушення перед відповідними
державними органами питання про
визнання недійсними договорів,
укладених із порушенням законодавства;
звернення до суду в інтересах держави
щодо усунення виявлених ревізією
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів, а
також стягнення у дохід держави коштів,
одержаних за незаконними договорами,
без встановлених законом підстав або з
порушенням вимог законодавства;
застосування заходів впливу за
порушення бюджетного законодавства.

Між тим, пункт 49 Порядку № 550 передбачає
конкретний порядок пред'явлення
цивільних позовів, а саме: до винних
працівників об'єкта контролю.

Отже, встановивши, що державному
підприємству завдано шкоду,
Держфінінспекція ставить вимоги перед
керівником об'єкта контролю та органом
його управління щодо пред'явлення
цивільних позовів до винних осіб.

При цьому, приписи зазначених норм
матеріального права не наділяють
суб'єкта владних повноважень правами
щодо спонукання господарюючого
суб'єкта на проведення
претензійно-позовної роботи.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що органу державного
фінансового контролю надано
можливість здійснювати контроль за
використанням коштів державного і
місцевого бюджету та у разі виявлення
порушень законодавства пред'являти
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих
державі чи об'єкту контролю, орган
державного фінансового контролю має
право визначати їх розмір згідно з
методикою, затвердженою Кабінетом
Міністрів України, та звернутись до
суду в інтересах держави, якщо
підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового
контролю спрямована на корегування
роботи підконтрольної організації та
приведення її у відповідність із
вимогами законодавства і в цій частині
вона є обов'язковою до виконання. Що
стосується відшкодування виявлених
збитків, завданих державі чи об'єкту
контролю, то про їх наявність може бути
зазначено у вимозі, але вони не можуть
бути примусово стягнуті шляхом вимоги.
Такі збитки відшкодовуються у
добровільному порядку або шляхом
звернення до суду з відповідним
позовом.

Наведене свідчить про наявність у
органу державного фінансового
контролю права заявляти вимогу про
усунення порушень, виявлених у ході
перевірки підконтрольних установ, яка
обов'язкова до виконання лише в частині
усунення допущених порушень
законодавства і за допомогою якої
неможливо примусово стягнути виявлені
в ході перевірки збитки.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у
судовому порядку за позовом органу
державного фінансового контролю,
правильність їх обчислення перевіряє
суд, який розглядає цей позов.

Аналогічна правова позиція висловлена
колегією суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України у постановах від 15.04.2013 №
21-40а14 та 13.05.2013 №21-89а14 та є обов'язковою
для врахування судом відповідно до ч.1
ст.244-2 КАС України.

Дослідженими судом доказами
стверджується, що відповідач
добровільно виконав пункт 4 вимоги в
частині усунення допущених порушень
законодавства, а саме відображено в
бухгалтерському обліку дебіторську
заборгованість орендарів в сумі 18156,77
грн., чим скореговано роботу
підконтрольної установи відповідно до
вимог Державної фінансової інспекції у
Рівненській області, ще до пред'явлення
позивачем даного адміністративного
позову. Крім цього, внаслідок
проведеної відповідачем роботи в
добровільному порядку частково
відшкодовано орендарями вартість
спожитих ними послуг з
теплопостачання, що підтверджується
відповідними платіжними документами.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
пункт 4 вимоги в частині, обов'язковій
до виконання, відповідачем виконано, а
відтак відсутні підстави для
зобов'язання відповідача виконати
вимогу в цій частині.

Оскільки Державна фінансова інспекція
у Рівненській області пред'явила
вимогу, яка вказує на виявлені збитки,
їхній розмір та їх стягнення, тому, з
урахуванням проаналізованих вище норм
матеріального закону та правової
позиції Верховного Суду України, суд
вважає відсутніми підстави для
зобов'язання відповідача вчинити дії
по забезпеченню виконання частини не
виконаного пункту 4 вимоги щодо
відшкодування шкоди в сумі 12870,00 грн.,
оскільки, як зазначено вище, відповідна
шкода (збитки) може бути відшкодована
добровільно або шляхом стягнення в
судовому порядку за позовом органу
державного фінансового контролю.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи згідно зі статтею 19 Конституції
України зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За встановлених обставин суд вважає, що
позовна вимога Державної фінансової
інспекції у Рівненській області про
зобов'язання Державного підприємства
"Рівненський державний центр науки,
інновацій та інформатизації" вчинити
дії по забезпеченню виконання пункту 4
вимоги №17-03-17/6148 від 23.08.2013 є
безпідставною, а тому до задоволення не
підлягає.

Підстави для розподілу судових витрат
відповідно до статті 94 КАС України
відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Дорошенко Н.О.