Справа № 142/348/14-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2014-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 142/348/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Гринишина
Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В.,
Мельник-Томенко Ж.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Піщанському районі Вінницької області
на постанову Піщанського районного
суду Вінницької області від 21 березня
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в Піщанському
районі Вінницької області про
перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

В березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Піщанського районного суду Вінницької
області з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
Піщанському районі, в якому просив
визнати бездіяльність з невиплати йому
пенсії на пільгових умовах Управлінням
Пенсійного фонду України у Піщанському
районі протиправною та зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України у
Піщанському районі нарахувати йому та
виплатити пенсію на пільгових умовах з
дня набуття такого права - з 03 листопада
2013 року.

Постановою Піщанського районного суду
Вінницької області від 21.03.2014 року
позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати вказану постанову та
прийняти нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову.

Сторони в судове засідання не
з'явились, надавши заяви про здійснення
апеляційного розгляду без їх участі.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до п. п.
1, 2 ч. 1 ст. 197 КАС України визнала
можливим проводити апеляційний
розгляд справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, з таких
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції
в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Піщанського районного суду
від 13 лютого 2014 року встановлено факт,
що, позивач з 6 грудня 1979 року по 22
лютого 1980 року працював
бункерувальником
дробильно-сортувальної установки
Студенянської гірничої дільниці
Піщанського кар'єроуправління. З 22
лютого 1980 року на цьому підприємстві
був переведений на посаду помічника
машиніста екскаватора, де пропрацював
до 21 грудня 1981 року. З 21 грудня 1981 року
переведений на посаду слюсаря по
ремонту обладнання гірничої дільниці,
а з 4 травня 1982 року переведений на
посаду помічника машиніста
екскаватора, де працював до 11 липня 1983
року, а з 11 липня 1983 року по 13 травня 1993
року працював машиністом екскаватора
Студенянської гірничої дільниці
Піщанського кар'єроуправління, з 19
грудня 1992 року перейменованого на
самостійне державне підприємство
«Піщанський кар'єр» Піщанського району
Вінницької області, при цьому, був
зайнятий повний робочий день на
роботах із шкідливими та важкими
умовами праці. Дане рішення до
апеляційного суду Вінницької області
не оскаржувалось, і, відповідно,
набрало законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України,
судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, -
і за її межами. за частиною 2 статті 14
ЦПК України невиконання судового
рішення є підставою для
відповідальності, встановленої
законом.

На підставі вказаного рішення, позивач
звернувся до Піщанського районного
управління Пенсійного фонду України
для оформлення пільгової пенсії. Проте
йому було відмовлено в оформленні
пенсії, мотивуючи тим, що рішення
Піщанського районного суду від 13
лютого 2014 року ґрунтується на показах
свідків, що не передбачено Законом
України «Про пенсійне забезпечення».

Приймаючи оскаржуване рішення суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач має право на призначення
пільгової пенсії за віком згідно з п. "в"
ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Згідно п. б ч.1 ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», право на
пенсію за віком на пільгових умовах,
мають працівники, зайняті повний
робочий день на роботах із шкідливими
і важкими умовами праці, за списком № 2,
виробництва, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, після досягнення 55
років і при стажі роботи не менше 25
років, них не менше 12 років 6 місяців на
зазначених роботах.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного
трудового стажу при відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній встановлюється
постановою Кабінетом Міністрів
України від 12 серпня 1993 року № 637, де
зазначено, що основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка. За відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що загальний робочий стаж
позивача становить 27 років, з яких 14
років 6 місяців він працював на роботах
із шкідливими і важкими умовами праці.

Колегією суддів, під час апеляційного
розгляду досліджено належним чином
засвідчену копію трудової книжки
позивача, що міститься в матеріалах
справи та встановлено, що вона
заповнена відповідно до положень
внесення записів до трудових книжок, у
ній містяться усі необхідні записи для
підтвердження трудового стажу
позивача, не встановлено
неправильності чи неточності записів
про періоди роботи.

Колегія судів погоджується з судом
першої інстанції, що стаж роботи
позивача на роботах зі шкідливими і
важкими умовами праці становить більше
14 років, що є достатнім для призначення
йому пенсії за віком на пільгових
умовах.

Крім того, що стосується посилання
відповідача на відсутність документів
на проведення атестації робочого
місця, колегія суддів враховує
наступне.

Атестація робочих місць за умовами
праці - це комплексна оцінка всіх
факторів виробничого середовища і
трудового процесу, супутніх
соціально-економічних факторів, що
впливають на здоров'я і працездатність
працівників в процесі трудової
діяльності.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку
проведення атестації робочих місць за
умовами праці, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 1 серпня 1992 року N 442, атестація
робочих місць за умовами праці
проводиться на підприємствах і
організаціях незалежно від форм
власності й господарювання, де
технологічний процес, використовуване
обладнання, сировина та матеріали є
потенційними джерелами шкідливих і
небезпечних виробничих факторів, що
можуть несприятливо впливати на стан
здоров'я працюючих, а також на їхніх
нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Основна мета атестації полягає у
регулюванні відносин між власником або
уповноваженим ним органом і
працівниками у галузі реалізації прав
на здорові й безпечні умови праці,
пільгове пенсійне забезпечення, пільги
та компенсації за роботу у
несприятливих умовах.

Частиною другою пункту 4 зазначеного
Порядку встановлено, що
відповідальність за своєчасне та
якісне проведення атестації
покладається на керівника
підприємства, організації.

Отже, як вірно зазначив суд першої
інстанції, законодавцем покладено
обов'язок проведення атестації робочих
місць на керівників підприємств, а тому
її непроведення не може позбавити
громадян їх конституційного права на
соціальний захист щодо вирішення
питань надання пенсій за віком на
пільгових умовах відповідно до статті
13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

Зважаючи на викладене, колегія суддів
вважає, що позивач має право на
соціальний захист, гарантований ст. 46
Конституцією України та призначення
пільгової пенсії на підставі п. "в" ч.1
ст. 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
правильно застосовані норми
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують висновку суду першої
інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення , а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Піщанському
районі Вінницької області залишити без
задоволення, а постанову Піщанського
районного суду Вінницької області від
21 березня 2014 року без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Сторчак В. Ю.

Судді
Ватаманюк Р.В.

Мельник-Томенко Ж. М.