Справа № 162/227/14-а
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 року
Справа №
3966/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Гудима Л.Я., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Любешівському районі
Волинської області на постанову
Любешівського районного суду
Волинської області від 24.03.2014 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області про зобов'язання провести
перерахунок і виплату пенсійних
виплат,

В С Т А
Н О В И В :

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання провести перерахунок і
виплату пенсійних виплат.

Позовні вимоги мотивує тим, що він є
особою, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 3 категорії,
отримує пенсію за віком, перебуває на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України в Любешівському районі. На час
призначення пенсії позивач мав стаж
роботи понад 20 років, тому відповідно
до вимог ч.2 ст.56 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» йому
повинна збільшуватись пенсія на один
процент заробітку за кожний рік роботи
понад встановлений цим пунктом стаж,
але не вище 75 % заробітку. Покликаючись
на зазначені обставини, просив суд
визнати протиправними дії відповідача,
зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Любешівському районі
Волинської області провести
нарахування та виплату в межах строку
позовної давності доплати до пенсії
відповідно до вимог ст.56 вищевказаного
Закону з врахуванням набутого
понаднормового стажу роботи до пенсії,
що підлягає збільшенню на 1% заробітку
за кожний рік роботи понад
встановлений законом стаж для
чоловіків 20 років, але не вище 75%
заробітку, з врахуванням виплачених
сум.

Крім того, позивач просив виплатити
йому додаткову пенсію відповідно до ст.
51 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», починаючи з 15.11.2013 року.

Постановою Любешівського районного
суду Волинської області від 24.03.2014 року,
яка прийнята в порядку скороченого
провадження, позов задоволено
частково.

Визнано протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області щодо відмови в проведенні
перерахунку пенсії ОСОБА_1 з її
збільшенням на 1% заробітку за кожен рік
роботи понад мінімальний стаж 20 років
відповідно до положень ч.2 ст.56 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Любешівському районі
Волинської області, починаючи з 17.02.2014
року, провести перерахунок та виплату
ОСОБА_1 відповідно до ч.2 ст.56 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
із збільшенням на 1% заробітку за кожен
рік роботи понад мінімальний стаж 20
років, але не вище 75 % заробітку.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постанову суду звернено до негайного
виконання у межах суми стягнення за
один місяць. В решті позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку.

Вважає, що постанова є безпідставною і
необґрунтованою, прийнята з порушенням
норм матеріального права і
процесуального права та підлягає
скасуванню з підстав викладених в
апеляційній скарзі. Зокрема вказує на
те, що перерахунок пенсії позивачу
необхідно проводити згідно вимог
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а не згідно ч. 2 ст.56
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Оскільки, клопотань від осіб, які
беруть участь у справі, про розгляд
справи за їх участю не поступило, тому,
суд апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таку може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду
даної справи.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з наступних підстав.

Згідно матеріалів справи, позивач
ОСОБА_1 є постраждалим від наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС 3
категорії, що підтверджується
відповідним посвідченням.

В справі встановлено, що ОСОБА_1 з
листопада 2013 року призначено пенсію із
зменшенням пенсійного віку на підставі
ст.55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яку отримує по даний час.

Загальний страховий стаж на час
призначення пенсії становив 37 років 0
місяців 29 днів (а.с.4).

Згідно з п.13 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» якщо особа має право на
отримання пенсії відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та цього Закону, призначається одна
пенсія за її вибором.

Відповідно до ч.2 ст.56 вказаного Закону
право на пенсію в повному розмірі мають
громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3,
4, за умови стажу роботи не менш як:
чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із
збільшенням пенсії на один процент
заробітку за кожний рік роботи понад
встановлений цим пунктом стаж, але не
вище 75 % заробітку, а громадянам, які
відпрацювали за списком №1, чоловіки - 10
років і більше, жінки - 7 років 6 місяців
і більше - не вище 85 % заробітку.

Аналізуючи вказану норму Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
колегія суддів зауважує, що збільшення
пенсії встановлюється у відсотку до
заробітку. Тому, для застосування цієї
норми Закону істотне значення має та
обставина, який саме заробіток обраний
для нарахування пенсії, так як зокрема
ст. 57 вказаного Закону визначено за
який час може бути обрано заробіток для
обчислення пенсії за бажанням того, хто
звернувся за пенсією.

Норма ч.2 ст.56 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» нерозривно
пов'язана із обранням заробітку для
нарахування пенсії відповідно до ст.57
вказаного Закону, оскільки є істотним
чи було взято для нарахування пенсії
заробіток за будь-які 12 місяців підряд
роботи на територіях радіоактивного
забруднення (чи ще більш короткі
строки, визначені цією статтею Закону)
або ж було взято заробіток відповідно
до ст. 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». В цій частині визначення
пенсійної виплати має зберігатися
системність підходу: застосування для
нарахування підвищення пенсії за
страховий стаж норм того Закону, за
яким обрано заробіток для нарахування
основної пенсії, так як підвищення
пенсії за страховий стаж пов'язане із
заробітком, з якого нараховано пенсію.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі
приписи та фактичні обставини справи
колегія суддів вважає, що позивач обрав
умови, норми та порядок пенсійного
забезпечення, встановлені Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 56 цього Закону передбачено
пільги щодо обчислення стажу роботи
(служби) осіб, які підпадають під його
дію. Зокрема, згідно з ч.2 зазначеної
статті право на пенсію в повному
розмірі мають громадяни, віднесені до
категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи
не менше ніж 20 років чоловіки, 15 років
жінки, зі збільшенням пенсії на 1 %
заробітку за кожний рік роботи понад
установлений стаж, але не вище 75 %
заробітку, а громадянам, які
відпрацювали за списком N 1, чоловіки - 10
років і більше, жінки - 7 років 6 місяців
і більше - не вище 85 % заробітку.

Водночас порядок перерахунку пенсій
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» не встановлений, що є
підставою для застосування судом при
розгляді цього публічно-правового
спору аналогії закону на підставі ч.7
ст.9 КАС України. Ознакам, передбаченим
вказаною процесуальною нормою,
відповідає абз.2 ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» яким
передбачено, що за кожний повний рік
страхового стажу понад установлений
законом мінімальний трудовий стаж,
необхідний для призначення пенсії за
віком, остання збільшується на 1 %
визначеної законом її розрахункової
величини.

Для громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
ця розрахункова величина має пільговий
характер і визначена в ч.2 ст.56 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
як сума заробітку за кожний рік роботи
понад встановлений цим пунктом стаж
роботи. Згідно з цим Законом вона
дорівнює мінімальному розміру пенсії
за віком, який згідно з абз.2 ч.1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлений у розмірі
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те, що при
визначенні розміру пенсії позивачеві
застосуванню підлягають положення ч.2
ст.56 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Щодо позовних вимог про виплату
позивачу додаткової пенсії відповідно
до ст. 51 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», то колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (тут та
далі в редакції чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
додаткова пенсія за шкоду заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до
категорії 3 призначається у розмірі 25
процентів мінімальної пенсії за віком.

14 червня 2011 року Верховною Радою
України прийнято Закон України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»,
який набрав чинності 19 червня 2011 року.
Пунктом 7 ч.1 цього Закону Прикінцеві
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
доповнено п.4, яким установлено, що у 2011
році норми і положення ст.ст. 39, 50, 51, 52, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», ст.ст.
14, 22, 37 та ч.3 ст.43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік. На
виконання вимог Закону України від 14
червня 2011 року «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік», - 06 липня 2011 року
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову № 745 «Про встановлення
деяких виплат, що фінансуються за
рахунок коштів державного бюджету»,
яка набрала чинності 23 липня 2011 року.

Отже, нарахування та виплата за період
до 23 липня 2011 року особам, які
постраждали внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС повинні
здійснюватися відповідно до норм
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а після 23 липня 2011 року
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 06 липня 2011 року №
745 «Про встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету».

За таких обставин позовні вимоги
ОСОБА_1 про виплату йому додаткової
пенсії у розмірі, встановленому ст. 51
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», задоволенню не
підлягають.

Враховуючи вказане, судом першої
інстанції, при прийнятті оскаржуваного
рішення вірно дано правову оцінку
обставинам у справі та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
що згідно ст. 200 КАС України є підставою
для залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі,
не спростовують висновків суду першої
інстанції, тому підставою для її
задоволення бути не можуть.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області залишити без задоволення.

Постанову Любешівського районного
суду Волинської області від 24.03.2014 року
у справі № 162/227/14-а залишити без змін
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
Л.Я. Гудим

Д.М. Старунський