Справа № 2а-9097/11
Суддя: Кузьмич С.М.
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2014 року
Справа № 9104/162348/12

Львівський апеляційний
адміністративний суду складі колегії
суддів:

головуючого-судді Кузьмича
С. М.,

суддів
Запотічного І. І., Савицької Н. В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові справу за
апеляційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в
Чортківському районі Тернопільської
області на постанову Чортківського
районного суду Тернопільської області
від 04.05.2011 року до справі № 2а-1916/11 за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Чортківському районі Тернопільської
області про зобов'язання здійснити
нарахування та виплату державної і
додаткової пенсії особі, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи та доплати до пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 12.04.2011 року звернувся до суду із
адміністративним позовом, в якому
просив зобов'язати відповідача
здійснити нарахування та виплату
державної пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю починаючи
з 19.02.2003 року та доплати до пенсії
починаючи з 01.01.2005 року, в розмірі
передбаченому ст. 39, 50, 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Позовні вимоги обґрунтовує вимогами
статей 39, 50, 54 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Постановою Чортківського районного
суду Тернопільської області від 04.05.2011
року позов задоволено частково.
Зобов'язано відповідача провести
перерахунок та виплату позивачу
державної пенсії у розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної
пенсії та доплати до пенсії як
непрацюючому пенсіонеру, що проживає
на території радіоактивного
забруднення у розмірі 1 мінімальної
заробітної плати за віком відповідно
до положень ст. 39, 50, 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період з
12.10.2010 року до виникнення обставин з
якими закон пов'язує виникнення, зміну
чи припинення спірних правовідносин. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Відповідач з вказаним рішення суду
першої інстанції не погодився, подав
апеляційну скаргу, в якій покликається
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
суду першої інстанції і прийняти нову,
якою повністю відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
при розрахунку пенсії позивача не
враховано положення ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
оскільки мінімальний розмір пенсії за
віком, визначений абзацом 1 частини 1
цієї статті застосовується виключно
для визначення розміру пенсій,
призначених згідно з цим законом, а
пенсія позивачу призначена згідно із
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Обчислення розміру пенсій
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
регулюється постановами Кабінету
Міністрів України, в яких відсутнє
посилання на визначення мінімального
розміру пенсії відповідно до законів
про державний бюджет України.

Оскільки апеляційну скаргу подано на
постанову суду першої інстанції, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС
України, суд відповідно до п.3 ч.1 ст. 197
КАС України розглядає справу в порядку
письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд приходить до
висновку, що оскаржувану постанову
слід задоволити частково з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
позивач належить до І категорії осіб,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи. Внаслідок
захворювання, пов'язаного з
Чорнобильською катастрофою, позивачу
встановлена ІІІ група інвалідності, що
підтверджується довідкою МСЕ та
призначено державну та додаткову
пенсії по інвалідності та є особою, яка
проживає у зоні посиленого
радіоекологічного контролю.

Статтею 49 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді державної
пенсії, додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до статті 39 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
громадянам, які працюють на територіях
радіоактивного забруднення,
провадиться доплата в таких розмірах: у
зоні безумовного (обов'язкового)
відселення - три мінімальні заробітні
плати; у зоні гарантованого
добровільного відселення - дві
мінімальні заробітні плати; у зоні
посиленого радіоекологічного контролю
- одна мінімальна заробітна плата.
Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на цих територіях, і
стипендії студентам, які там
навчаються, підвищуються у розмірах,
встановлених частиною першою цієї
статті.

Відповідно до ст. 50 Закону № 796-ХІІ (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) особам,
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах: інвалідам I групи - 100 %
мінімальної пенсії за віком; інвалідам
II групи - 75 % мінімальної пенсії за
віком; інвалідам III групи,
дітям-інвалідам, а також хворим
внаслідок Чорнобильської катастрофи
на променеву хворобу - 50 % мінімальної
пенсії за віком.

Відповідно до ст. 54 цього ж Закону (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) в усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими: по
I групі інвалідності - 10 мінімальних
пенсій за віком; по II групі
інвалідності - 8 мінімальних пенсій за
віком; по III групі інвалідності - 6
мінімальних пенсій за віком;
дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій
за віком.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений статтею 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», згідно з якою
мінімальна пенсія за віком дорівнює
прожитковому мінімуму, встановленому
для осіб, що втратили працездатність.

Положення частини 3 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
відповідно до якої мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений абзацом 1
частини 1 цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, не є перешкодою для
застосування мінімального розміру
пенсії за віком для обчислення інших
пенсій чи доплат пов'язаних з
мінімальною пенсією за віком, оскільки
чинним законодавством не встановлено
іншого мінімального розміру пенсії за
віком.

Водночас відповідно до ст. 99 КАС
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Суд першої інстанції помилково
відмовив у задоволенні позову, хоча
статтею 100 КАС України не передбачено
такого наслідку пропуску строку
звернення до суду.

Враховуючи дату звернення до суду,
позовні вимоги поза межами строку
звернення до суду необхідно залишити
без розгляду.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що суд першої інстанції
неправильно встановив обставини
справи та ухвалив судове рішення з
порушенням норм процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Керуючись ст. ст. 160, 183-2, 195, 197, 198, 202, 205, 207,
254, 256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Чортківському районі Тернопільської
області задоволити частково.

Постанову Чортківського районного
суду Тернопільської області від 04.05.2011
року у справі № 2а-1916/11 скасувати та
прийняти нову, якою позов задоволити
частково.

Позовні вимоги в частині визнання дій
управління Пенсійного фонду України в
Чортківському районі Тернопільської
області неправомірними та зобов'язання
здійснити перерахунок і виплату
державної пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю за період з
19.02.2003 року до 11.10.2010 року та доплати до
пенсії за період з 01.01.2005 року до 11.10.2010
року залишити без розгляду.

Визнати неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в
Чортківському районі Тернопільської
області щодо перерахунку та виплати
державної (основної та додаткової)
пенсії на користь ОСОБА_1.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Чортківському районі
Тернопільської області провести
перерахунок та виплату на користь
ОСОБА_1 державної пенсії у розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної
пенсії та доплати до пенсії як
непрацюючому пенсіонеру, що проживає
на території радіоактивного
забруднення у розмірі 1 мінімальної
заробітної плати за віком відповідно
до положень ст. 39, 50, 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період з
12.10.2010 року до виникнення обставин з
якими закон пов'язує виникнення, зміну
чи припинення спірних правовідносин

Постанова набирає законної сили з
моменту постановлення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Кузьмич С. М.

Судді
Запотічний І. І.

Савицька Н. В.