Справа № 820/12225/14
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

05 серпня 2014 р.
№ 820/12225/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

секретарі судового засідання - Маренич
Т.О.

за участю:

представника позивача - Батюка А.Г.,

представника відповідача - Ткачова О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття в особі
Харківського міського центру
зайнятості до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Фонд загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття в особі
Харківського міського центру
зайнятості, звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
позовом, в якому просить суд стягнути в
примусовому порядку з ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1 - ідентифікаційний
номер, адреса: АДРЕСА_1) вартість
незаконно отриманого матеріального
забезпечення у сумі 6659,59грн. на користь
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття в особі
Харківського міського центру
зайнятості.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що 19.01.2011 року ОСОБА_3
звернувся до Харківського міського
центру зайнятості за сприянням у
працевлаштуванні, де був
зареєстрований з відкриттям
персональної картки №11900001. За
його заявою, у якій він зазначає, що не є
підприємцем, трудовою діяльністю не
займається і пенсію не отримує, йому
був наданий статус безробітного і,
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", "Порядку надання допомоги
по безробіттю, у тому числі одноразової
її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності", призначена виплата
допомоги по безробіттю на період з
26.01.2011р. по 20.01.2012р. Разом з тим,
відповідач приховав факт реєстрації як
фізичної особи-підприємця, а відтак,
приховав факт того, що є зайнятою
особою в розумінні чинного
законодавства і незаконно отримав
6659,59грн. допомоги. Дана обставина була
виявлена під час проведення перевірки
достовірності даних, які є підставою
для надання особі статусу безробітної
та виплати їй матеріального
забезпечення, та зафіксована в акті
№106-ФО-П від 29.04.2014 року. У зв'язку зі
встановленням факту належності
відповідача до категорії зайнятого
населення, директором Харківського
міського центру зайнятості 29.04.2014р.
виданий наказ № 741 "Про повернення
коштів, виплачених як допомога по
безробіттю", в якому зазначалась сума у
розмірі 6659,59грн., що підлягає
поверненню. Однак, до теперішнього часу
ОСОБА_3 незаконно отриманні ним кошти
державній службі зайнятості не
повернув, що слугувало підставою для
звернення Центру до суду з даним
позовом.

Представник позивача у судовому
засіданні посилаючись на викладені
вище доводи і міркування, просив суд
прийняти рішення про задоволення
заявлених вимог.

Відповідач - ОСОБА_3, позов не визнав.

У письмових запереченнях на позов
(а.с.32) представник відповідача вказав,
що ОСОБА_3 не був фактично само зайнятою
особою в період з 01.01.2004р. по 31.12.2010 року,
про що свідчить довідка №1763/III/20-33-17-01
від 07.07.2014 року, видана Західною ОДПІ
м.Харкова ГУ Міндоходів у Харківській
області, про відсутність сплати
податків. Представник відповідача
також вказав, що, на його думку, суду
слід відмовити у задоволенні позову на
підставі пропуску позивачем строку
звернення до суду, відлік якого для
позивача розпочався 21.09.2011р.

Представник відповідача у судовому
засіданні підтримав доводи, викладені
у письмових запереченнях на позов,
просив суд ухвалити рішення про
відмову у задоволенні позову.

Суд, вивчивши доводи позову та
заперечень проти нього, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши зібрані по справі докази в
їх сукупності, проаналізувавши зміст
норм матеріального і процесуального
права, які врегульовують спірні
правовідносини, виходить з наступних
підстав та мотивів:

Правові, економічні та організаційні
засади реалізації державної політики у
сфері зайнятості населення, гарантії
держави щодо захисту прав громадян на
працю та реалізації їхніх прав на
соціальний захист від безробіття
визначає Закон України "Про зайнятість
населення".

Відповідно до статті 2 Закону України
„Про зайнятість населення", зайнятість
- це не заборонена законодавством
діяльність осіб, пов'язана із
задоволенням їх особистих та
суспільних потреб з метою одержання
доходу (заробітної плати) у грошовій
або іншій формі, а також діяльність
членів однієї сім'ї, які здійснюють
господарську діяльність або працюють у
суб'єктів господарювання, заснованих
на їх власності, у тому числі
безоплатно. Безробітний - особа віком
від 15 до 70 років, яка через відсутність
роботи не має заробітку або інших
передбачених законодавством доходів
як джерела існування, готова та здатна
приступити до роботи.

Ст. 9 Закону України "Про зайнятість
населення" передбачає права особи на
соціальний захист у разі настання
безробіття.

Отже, держава створює умови незайнятим
громадянам у поновленні їх трудової
діяльності та забезпечує їм виплату в
установленому порядку допомоги по
безробіттю.

Розміри та умови надання матеріального
забезпечення на випадок безробіття
визначаються Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" (ст. 22-23 Закону).

Права, обов'язки та відповідальність у
сфері страхування на випадок
безробіття визначені в розділі УІІ
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття".

Так, відповідно до ст. 34 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" Фонд має право стягувати
відповідно до закону кошти Фонду,
виплачені особам, зареєстрованим як
безробітні, у вигляді матеріального
забезпечення на випадок безробіття та
витрачені на надання соціальних
послуг безробітним у разі
встановлення факту їх отримання на
підставі недостовірних відомостей,
поданих особою.

Як з'ясовано судом, ОСОБА_3 був
зареєстрований в Харківському
міському центрі зайнятості 19.01.2011р.

Наказом від 26.01.2011р. № НТ110126 йому надано
статус безробітного і цим же наказом
призначено допомогу по безробіттю як
застрахованій особі з урахуванням
страхового стажу (360 к.д.).

10.11.2011р. ОСОБА_3 знятий з обліку в центрі
зайнятості відповідно до п. 20 Порядку
реєстрації, перереєстрації та ведення
обліку громадян, які шукають роботу, а
саме: у зв'язку з відмовою від 2-х
пропозицій підходящої роботи.

Матеріалами справи доведено, не
заперечується відповідачем, що
відповідач отримав в центрі зайнятості
матеріальне забезпечення у сумі 6659, 59
грн. (а.с. 4-7, 12-13).

За приписами ст. 36 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг. Сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій
особі внаслідок умисного
невиконання нею своїх обов'язків та
зловживання ними стягується з цієї
особи відповідно до законодавства
України з моменту виникнення обставин,
що впливають на умови виплати їй
забезпечення та надання соціальних
послуг.

З матеріалів справи вбачається, що
центром зайнятості у відповідності до
Порядку розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення
безробітним, затвердженого Наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України, Державної податкової
адміністрації України 13.02.2009р. № 7-1/60/62,
зареєстрованого в Міністерстві
Юстиції України 12.03.2009р. за № 2316248, була
проведена перевірка обґрунтованості
виплат матеріального забезпечення на
адресу відповідача - ОСОБА_3, результати
якої оформлені актом від 29.04.2014р. №106.
(а.с. 8).

Вказаним актом встановлено, що ОСОБА_3
на момент отримання статусу
безробітного приховав факт реєстрації
його як суб'єкта підприємницької
діяльності.

Відповідно до наявної в матеріалах
справи Довідки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб -підприємців (а.с. 11) 05.07.2001р. до
реєстру було внесено запис про
включення відомостей про фізичну особу
- підприємця ОСОБА_3. Запису про
припинення Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 дана довідка не містить. Отже,
на дату набуття відповідачем статусу
безробітного підприємницька
діяльність Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 не припинялась.

Окрім того суд відзначає, що згідно
довідки від 07.07.2014р. № 1763/ІІІ/20-33-17-01,
наданої представником відповідача під
час розгляду справи (а.с. 33), фізична
особа - підприємець ОСОБА_3 до
теперішнього часу перебуває на обліку
в Західній ОДПІ.

Суд не бере до уваги доводи
представника відповідача про те, що
оскільки ОСОБА_3 на момент реєстрації в
центрі зайнятості фактично не
здійснював підприємницьку діяльність
та не отримував від неї доходи, податки
не сплачував, це дає йому право на
отримання статусу безробітного та
виплату матеріальної допомоги у
зв'язку з цим.

Оскільки ОСОБА_3 на момент реєстрації в
центрі зайнятості в установленому
законом порядку не припинив
підприємницьку діяльність, він не
втратив статусу суб'єкта
підприємницької діяльності, а відтак
був зайнятою особою та не мав права
отримувати статус безробітного та
матеріальну допомогу як безробітний.

29.04.2014р. з посиланням на вказаний вище
акт перевірки, а також на ст.22 Закону
України „Про зайнятість населення"
Харківським міським центром
зайнятості видано наказ №741 про
повернення відповідачем коштів
одержаних як допомога по безробіттю.
(а.с. 10).

Даний наказ був надісланий позивачем
разом з листом - претензією від 30.04.2014р.
(а.с. 9-10) на адресу відповідача.

Доказів оскарження вказаного наказу, а
також доказів недостовірності
відомостей про наявність статусу
підприємця на час набуття правового
статусу безробітного, доказів
повернення незаконно отриманої суми
грошової допомоги по безробіттю,
відповідач та його представник до суду
не подали.

Отже, відповідач допустив порушення
Закону України „Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", бо як підприємець згідно з
Законом України "Про зайнятість
населення" належав до категорії
зайнятого населення, однак при набутті
статусу безробітного не сповістив про
це відповідний орган державної служби
зайнятості населення.

Враховуючи викладене вище, беручи до
уваги той факт, що відповідно до ч. 1 ст.
71 КАС України, кожна сторона належними
і достатніми доказами повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а відповідач та
його представник належними доказами не
довели факту повернення незаконно
отриманої допомоги по безробіттю у
розмірі 6659,59грн. або відсутності такого
обов'язку у відповідача, суд вбачає
достатньо підстав для задоволення
позову.

Суд також відхиляє доводи представника
відповідача щодо наявності підстав для
відмови у задоволенні позову у зв'язку
з пропуском позивачем строку звернення
до адміністративного суду з огляду на
те, що за правилами, визначеними ст. 100
КАС України, у разі пропуску строку
звернення до суду адміністративний
позов залишається без розгляду. Отже,
відсутні підстави для відмови у
задоволенні позову з наведених
представником відповідача підстав.

Окремо суд відзначає, що позивач,
29.04.2014р. виявивши під час проведення
перевірки обґрунтованості виплати
ОСОБА_3 матеріального забезпечення
відповідно до ЗУ "Про
загальнобов'язкове державне соціальне
страхування на випадок безробіття" та
звернувшись 25.06.2014р. з адміністративним
позовом до суду, дотримався строку,
встановленого ст. 99 КАС України на
звернення до адміністративного суду.

На підставі викладеного, керуючись
Законом України "Про
загальнобов'язкове державне соціальне
страхування на випадок безробіття",
Законом України "Про зайнятість
населення", ст.ст. 11, 12, 51, 71, ст. 158, ст. 159,
ст. 160, ст. 161ст. 162, ст. 163, ст. 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття в особі
Харківського міського центру
зайнятості до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості - задовольнити.

Стягнути в примусовому порядку з
ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1
, місце проживання: 61052, АДРЕСА_1)
вартість матеріального забезпечення у
сумі 6659,59грн. (шість тисяч шістсот
п'ятдесят дев'ять гривень п'ятдесят
дев'ять копійок) на користь Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття в особі
Харківського міського центру
зайнятості.

Постанова набирає законної сили згідно
з ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, а саме: після
закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого цим
Кодексом, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова чи ухвала суду не набрала
законної сили.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
згідно з ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а саме: шляхом подачі через
Харківський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня її
проголошення (у разі застосування
судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні - з дня отримання копії
постанови, у разі повідомлення суб'єкта
владних повноважень у випадках та
порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього
Кодексу, про можливість отримання
копії постанови суду безпосередньо в
суді, то десятиденний строк на
апеляційне оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду) апеляційної скарги з одночасним
надсиланням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 08
серпня 2014 року.

Суддя

Панченко О.В.