Справа № 826/6262/14
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
826/6262/14 Головуючий у
1-й інстанції: Добрянська Я.І.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
- Троян Н.М.,

суддів
- Бужак Н.П., Твердохліб В.А,

за участю секретаря
- Костюченка М.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українські аграрні
інвестиції» на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
26 червня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українські аграрні інвестиції» до
Виконавчої дирекції Київського
міського відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності про визнання
протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
26 червня 2014 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись із зазначеною
постановою, подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить суд
скасувати постанову та прийняти нову,
якою позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
апеляційну скаргу, колегія суддів
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать обставини справи, у період
з 01 по 04 квітня 2014 року посадовими
особами відповідача Виконавчої
дирекції Київського міського
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності була проведена
документальна планова перевірка
позивача Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українські аграрні
інвестиції» по коштах Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності за 2 півріччя 2009
року, 2010 року, 2011 року, 2012 року, 2013 року.

В результаті чого контролюючим органом
складено Акт № 161 від 04 квітня 2014 року, в
якому встановлено, що в ході такої
перевірки позивача було виявлено
допущені ним порушення за період 2011-2012
порядку використання страхових коштів
на загальну суму 36 379 грн 70 коп.,
встановленого ст. 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальну страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» від
18 січня 2001 року за № 2240-ІІІ, а саме:
перераховане відповідачем (Фондом)
страхувальнику (позивачу) фінансування
для надання матеріального
забезпечення застрахованим особам за
рахунок коштів Фонду було використане
ТОВ «Українські аграрні інвестиції» не
за призначенням - не на виплату
застрахованим особам матеріального
забезпечення, а шляхом переведення
таких коштів Фонду на господарський
рахунок товариства.

Керуючись висновками акту перевірки
порушень відповідачем було прийнято
рішення про повернення страхових
коштів та застосування фінансових
санкцій № 79 від 23.04.2014, яким позивачу
визначена загальна сума платежу у
розмірі 55 623 грн 31 коп., в т.ч.: не
прийнято до зарахування витрат - 37 082
грн 20 коп., застосовані фінансові
санкцій у розмірі 18 541 грн 10 коп.

Вважаючи порушенням своїх прав з боку
контролюючого органу та з метою їх
відновлення ТОВ «Українські аграрні
інвестиції» звернулось за захистом до
суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що законодавцем чітко визначені
умови, строки та процедура виплати
матеріального забезпечення
страхувальниками застрахованим особам
у разі настання тимчасової
непрацездатності у останніх, а тому
посилання позивача на норми лише КЗпП є
необґрунтованим та безпідставним,
оскільки вказані питання чітко
врегульовані спеціальним
законодавством.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на таке.

Правові, організаційні та фінансові
основи загальнообов'язкового
державного соціального страхування
громадян на випадок тимчасової втрати
працездатності, у зв'язку з вагітністю
та пологами, у разі смерті, а також
надання послуг із санаторно-курортного
лікування та оздоровлення
застрахованим особам та членам їх
сімей, визначаються Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» від
18 січня 2001 року № 2240-III.

Згідно зі статтею 1 вказаного Закону,
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
передбачає матеріальне забезпечення
громадян у зв'язку з втратою заробітної
плати (доходу), внаслідок тимчасової
втрати працездатності (включаючи
догляд за хворою дитиною,
дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї),
вагітності та пологів, часткову
компенсацію витрат, смерті
застрахованої особи або членів її
сім'ї, а також надання соціальних
послуг за рахунок бюджету Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, що формується
шляхом сплати страхових внесків
власником або уповноваженим ним
органом, громадянами, а також за
рахунок інших джерел, передбаченим
Законом.

Так, згідно статті 9 Закону № 2240, Фонд
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності є органом, який
здійснює керівництво та управління
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
провадить акумуляцію страхових
внесків та інших коштів, призначених
для фінансування матеріального
забезпечення та соціальних послуг, та
забезпечує їх надання, а також здійснює
контроль за використанням цих коштів.

Як вірно зазначено судом першої
інстанції, згідно положень п. 3, 3.2, 3.3
Інструкції зі статистики заробітної
плати від 13.01.2004 № 5, допомога, що
здійснюється за рахунок коштів Фонду
(допомога по тимчасовій
непрацездатності, по вагітності та
пологах, на поховання, оплата путівок
на санаторно курортне лікування та
оздоровлення), в тому числі оплата
перших п'яти днів тимчасової
непрацездатності за рахунок коштів
підприємства не належить до фонду
оплати праці, а отже, питання щодо
виплати заробітної плати із посиланням
на КЗпП у даному випадку відноситься до
допомоги за рахунок коштів Фонду.

Разом з тим, допомога по тимчасовій
непрацездатності та по вагітності і
пологах надається застрахованій особі
у формі матеріального забезпечення,
яке компенсує втрату заробітної плати
за період тимчасової непрацездатності
(ч. 1 ст. 35 та ч. 1 ст. 38 Закону № 2240).

Відповідно, частини другої ст. 35 Закону
№ 2240 допомога по тимчасовій
непрацездатності внаслідок
захворювання або травми, не пов'язаної
з нещасним випадком на виробництві та
професійним захворюванням,
виплачується Фондом застрахованим
особам починаючи з шостого дня
непрацездатності.

Таким чином, наведені норми
спростовують твердження апелянта, що
чинне законодавство не містить
заборони на проведення відшкодування
підприємствам понесених витрат по
виплаті допомоги по тимчасовій
непрацездатності працівникам, є
некоректним, оскільки Інструкція про
порядок надходження, обліку та
витрачання коштів Фонду, затверджена
правлінням Фонду від 26.06.2001 року № 16,
яка містила процедуру виплати
страхувальником матеріального
забезпечення по тимчасовій втраті
працездатності застрахованим особам і
подальшої компенсації цих витрат
Фондом втратила чинність ще 16.06.2011.

Згідно із ст. 21 Закону № 2240
фінансування
страхувальників-роботодавців для
надання матеріального забезпечення
найманим працівникам здійснюється
районними, міжрайонними, міськими
виконавчими дирекціями відділень
Фонду в порядку, встановленому
правлінням Фонду.

Підставою для фінансування
страхувальників робочими органами
відділень Фонду є оформлена за
встановленим зразком заява-розрахунок.

Робочі органи відділень Фонду
здійснюють фінансування
страхувальників-роботодавців протягом
десяти робочих днів після надходження
заяви.

Страхувальник-роботодавець відкриває
окремий поточний рахунок для
зарахування страхових коштів у банках
у порядку, встановленому Національним
банком України.

Кошти Фонду, що надходять на зазначений
рахунок, обліковуються на окремому
субрахунку.

Страхові кошти, зараховані на окремий
поточний рахунок у банку або на окремий
рахунок в органі, що здійснює
казначейське обслуговування бюджетних
коштів (далі - окремий рахунок), можуть
бути використані страхувальником
виключно на надання матеріального
забезпечення та соціальних послуг
застрахованим особам.

Відтак, на підставі вищезазначеної
статті Закону № 2240, постановою Фонду
від 22.12.2010 року № 26 був затверджений
Порядок фінансування страхувальників
для надання застрахованим особам
матеріального забезпечення за рахунок
коштів Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності
(Порядок № 26).

Пунктом 4 Порядку № 26 передбачено, що на
підставі рішення комісії
(уповноваженого) із соціального
страхування підприємства про
призначення матеріального
забезпечення
страхувальник-роботодавець нараховує
суми матеріального забезпечення та
оформлює заяву-розрахунок.

Для отримання коштів Фонду для виплати
матеріального забезпечення
застрахованим особам, нарахованого
страхувальником, страхувальник
звертається до робочого органу Фонду
за місцем обліку в органі Фонду або за
місцем обліку, зазначеним в Державному
реєстрі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(для зареєстрованих після 01.01.2011 р.)
(далі - місце обліку), із
заявою-розрахунком (п. 5 Порядку № 26).

За таких умов судова колегія, вважає за
необхідне акцентувати увагу на тому, що
дані спірні правовідносини
регулюються саме Законом № 2240, адже є
спеціальним законом в сфері
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням.

З урахуванням викладеного, після
детального з'ясування обставин справи
та аналізу законодавчих норм, суд
апеляційної інстанції приходить до
переконання, що допущене позивачем
порушення ст. 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальну страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням», а
саме: перераховане відповідачем
(Фондом) страхувальнику (позивачу)
фінансування для надання
матеріального забезпечення
застрахованим особам за рахунок коштів
Фонду було протиправно використане ТОВ
«Українські аграрні інвестиції» не за
призначенням, а саме: не на виплату
застрахованим особам матеріального
забезпечення, а шляхом переведення
таких коштів Фонду на господарський
рахунок товариства, є таким, що
відповідає дійсним обставинам справи,
а тому рішення відповідача є
правомірним та підстав для його
скасування немає.

Згідно до частини першої ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права, при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, суд апеляційної
інстанції підстав для його скасування
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українські аграрні інвестиції» -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 26 червня 2014 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки, передбачені ст. 212
КАС України.

Головуючий суддя:
Н.М. Троян

Судді:
Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

.

Головуючий суддя
Троян Н.М.

Судді:
Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.