Справа № 826/7591/14
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 липня 2014 року 16:17
№ 826/7591/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Скочок Т.О., при секретарі Новик В.М,
розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Едвансіс Груп»до
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у м.
Києвіпровизнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 27.12.2013 року №
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернулося Товариство з
обмеженою відповідальністю «Едвансіс
Груп» (надалі - позивач або ТОВ
«Едвансіс Груп») з позовом до Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві (надалі -
відповідач або ДПІ у Дніпровському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві) про
визнання нечинними (недійсними) та
скасування податкових
повідомлень-рішень ДПІ у Дніпровському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві від
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 05.06.2014 року
відкрито провадження у справі,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
В обґрунтування заявлених позовних
вимог представник позивача зазначив,
що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення підлягають
скасуванню, оскільки ТОВ «Едвансіс
Груп» не порушувало вимог п.198.1, п.198.3,
п.198.6 ст.198 та пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України та пп.1.2 п.1,
пп.2.1. п.2, пп.2.16 п.2, пп.3.2. п.3 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, що
підтверджується належним чином
оформленими первинними документами,
які були надані відповідачу під час
перевірки та засвідчують належне
виконання позивачем вимог податкового
законодавства України в частині
підтвердження права на податковий
кредит та віднесення до складу валових
витрат відповідних витрат по
взаємовідносинам з контрагентом.
У судове засідання 22.07.2014 року з'явилися
представники сторін.
Представник позивача заявлені позовні
вимоги підтримав у повному обсязі та
просив суд задовольнити їх з підстав,
викладених у позовній заяві.
Представник відповідача подав суду
письмові заперечення, в яких зазначив
про законність та обґрунтованість
прийнятих ДПІ у Дніпровському районі
ГУ Міндоходів у м. Києві оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень з
підстав встановлення під час перевірки
позивача факту нереальності
проведення господарських операцій між
позивачем та контрагентом, що за
правилами діючого податкового
законодавства позбавляє платника
податків (позивача) права на формування
валових витрат та податкового кредиту
по таким взаємовідносинам.
Суд у судовому засіданні 22.07.2014 року за
згодою сторін на підставі ч.4 ст.122
Кодексу адміністративного судочинства
України, враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
ухвалив про перехід до розгляду справи
у порядку письмового провадження.
Розглянувши наявні в матеріалах справи
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд зазначає
Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ
у Дніпровському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві проведена документальна
позапланова невиїзна перевірка ТОВ
«Едвансіс Груп» з питань дотримання
вимог податкового та валютного
законодавства при взаємовідносинах з
період з 16.08.2012 року по 31.05.2013 року.
За результатами перевірки позивача,
відповідачем складено акт від 05.12.2013
року № 1972/26-53-22-01-21/37257721, яким
зафіксовані виявлені під час перевірки
порушення позивачем норм податкового
законодавства України, а саме:
п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на додану вартість, що
пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на прибуток, в періоді, що
пп.1.2 п.1, пп.2.1. п.2, пп.2.16 п.2, пп.3.2. п.3
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року № 88.
Вищезазначені порушення обґрунтовані
з боку відповідача наступним.
Зі змісту акта перевірки позивача
вбачається, що в ході перевірки
останнього відповідачем отримано від
ДПІ у Шевченківському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві електронну копію
акту від 01.10.2013 року № 1084/26-59-22-01/38204618
«Про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «Альта-Ком» (код
платником задекларовані
взаємовідносини за період з 16.08.2012 року
по 31.05.2013 року», в якому, серед іншого,
вказано про не підтвердження наявності
поставок товарів (послуг)
підприємствам-покупцям та зазначено,
що службовою запискою ГВПМ ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва ДПС
від 11.03.2013 року № 976/ДПІ/07-10/3 надано
висновок щодо наявності ознак
«фіктивності» та відсутності факту
реального здійснення господарської
діяльності ТОВ «Альта-Ком» (код за
ГВПМ ДПІ у Шевченківському районі м.
Києва ДПС надано висновок та копію
пояснення посадових осіб до діяльності
підприємства, яке віднесено до
категорії «ризикових» щодо наявності
ознак «фіктивності» та відсутності
факту реального здійснення
господарської діяльності. Згідно
особи, яка значиться директором та
засновником ТОВ «Альта-Ком» гр. ОСОБА_1,
він реєстраційних документів
підприємства не підписував, хто міг
зареєструвати товариство від його
імені йому невідомо, документи
фінансово-господарської діяльності
ТОВ «Альта-Ком» він не підписував,
заяву про видачу свідоцтва платника
ПДВ до податкового органу не подавав,
податкову звітність до податкового
органу не подавав, печатку
підприємства не отримував, де
знаходиться товариство, його печатка
та документація йому також не відомо.
Крім того, згідно вироку іменем України
від 02.09.2013 року Шевченківського
районного суду м. Києва у справі №
03.10.2013 року, відповідно до наявних у
матеріалах справи відповідей на судові
запити від 19.06.2014 року, обвинуваченого
ОСОБА_1, раніше судимого у вчиненні
злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.205
КК України, визнано винним у вчиненні
аналогічного злочину, передбаченого ч.5
ст.27, ч.1 ст.205 КК України (фіктивне
підприємництво ТОВ «Альта-Ком»).
Таким чином, ТОВ «Альта-Ком» не мало
реальної можливості отримання та
відвантаження товарів (робіт, послуг),
враховуючи відсутність у нього майна,
виробничо-складських приміщень,
технічного персоналу, основних фондів,
виробничих активів, складських
приміщень, засобів транспортування та
іншого майна, які економічно необхідні
для здійснення господарських операцій
у зазначених обсягах, що свідчить про
відсутність необхідних умов для
реального настання результатів
відповідної господарської діяльності.
Отже, підприємствами-контрагентами
відображені у податковій звітності
правові взаємовідносини з суб'єктами
господарювання без мети реального
настання правових наслідків, з метою
заниження об'єкту оподаткування та
Надавши оцінку викладеному, відповідач
дійшов висновку про відсутність
реальності вчинення господарських
операцій між позивачем та контрагентом
- ТОВ «Альта-Ком», - отже, складені по
таким операціям первинні документи є
такими, що складені всупереч вимогам
діючого законодавства, у зв'язку з чим
не можуть підтвердити факт здійснення
господарських операцій та засвідчити
право позивача на формування
податкового кредиту і валових витрат
по таким господарським операціям.
Отже, на думку податкового органу, у
позивача відсутні об'єкти
оподаткування по операціях з придбання
товарів (робіт, послуг) у ТОВ
«Альта-Ком» за перевіряємий період
відповідно до пп.48.5.1 п.48.5, п.48.7. ст.48,
п.185.1 ст.185., п.188.1 ст.188 Податкового
Не погоджуючись з такими висновками
акту перевірки, позивачем у порядку
п.86.7. ст.86 Податкового кодексу України
подавалися відповідачу заперечення до
акту перевірки, за результатом
розгляду яких, висновки акту перевірки
були залишені без змін.
У зв'язку з виявленими порушеннями та
на підставі акта перевірки позивача
від 05.12.2013 року № 1972/26-53-22-01-21/37257721,
відповідачем прийняті оскаржувані
податкові повідомлення-рішення від
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств у
(фінансові) санкції в розмірі 9874,50 грн.;
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг) у
повідомлення-рішення відповідача за
правилами ст.56 Податкового кодексу
України оскаржувались позивачем в
адміністративному порядку до
Головного управління Міндоходів у м.
Києві та Міністерства доходів і зборів
України, за результатами чого
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення були залишені без
змін, а скарги позивача - без
Відповідно до п.56.1. ст.56 Податкового
кодексу України, рішення, прийняті
контролюючим органом, можуть бути
оскаржені в адміністративному або
судовому порядку.
Вважаючи оскаржувані податкові
повідомлення-рішення від 27.12.2013 року №
відтак, такими, що підлягають
скасуванню, позивач звернувся з
позовом до суду.
Розглядаючи справу по суті, суд
виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів регулює
Податковий кодекс України (надалі -
Кодекс), який, зокрема, визначає
вичерпний перелік податків та зборів,
що справляються в Україні, та порядок
їх адміністрування, платників податків
та зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.
Згідно пп.14.1.27. п.14.1. ст.14 Кодексу,
витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
Відповідно до пп.14.1.36. п.14.1. ст.14 Кодексу,
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.
Згідно пп.139.1.9. п.139.1. ст.139 Кодексу, не
належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку та
нарахування податку.
При цьому, відповідно до пп.14.1.181.
п.14.1.ст.14 Кодексу, податковий кредит -
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
Згідно пп. «а» п.198.1, п.198.2., абз.1 п.198.3.
ст.198 Кодексу, право на віднесення сум
податку до податкового кредиту
виникає, зокрема, у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.
Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:
дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.
Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з, крім
іншого, придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового
кредит виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.
Згідно п.198.6. ст.198 Кодексу, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
Відповідно до п.200.1., п.200.3., п.200.4. ст.200
Кодексу, сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.
При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.
Якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то:
а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.
Відповідно до п.201.1. ст.201 Кодексу,
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності) податкову накладну,
складену за вибором покупця
(отримувача) в один з таких способів:
а) у паперовому вигляді;
б) в електронній формі з дотриманням
умови щодо реєстрації у порядку,
визначеному законодавством,
електронного підпису уповноваженої
платником особи та умови реєстрації
податкової накладної у Єдиному реєстрі
податкових накладних. У такому разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді не є обов'язковим.
У податковій накладній зазначаються в
окремих рядках такі обов'язкові
а) порядковий номер податкової
б) дата виписування податкової
в) повна або скорочена назва, зазначена
у статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг;
г) податковий номер платника податку
(продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
д) повна або скорочена назва, зазначена
у статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг;
е) опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг;
є) ціна постачання без урахування
ж) ставка податку та відповідна сума
податку в цифровому значенні;
з) загальна сума коштів, що підлягають
сплаті з урахуванням податку;
и) вид цивільно-правового договору;
і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України);
ї) номер та дата митної декларації, за
якою було здійснено митне оформлення
товару, ввезеного на митну територію
Приписами п.201.4 ст.201 Кодексу
передбачено, що податкова накладна
складається у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Один примірник видається
покупцю, а другий залишається у
продавця. У разі складання податкової
накладної у паперовому вигляді покупцю
видається оригінал, а копія
залишається у продавця.
Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Контролюючі органи
за даними реєстрів виданих та
отриманих податкових накладних,
наданих в електронному вигляді,
повідомляють платника податку про
наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу
(п. 201.6 ст. 201 Кодексу).
Податкова накладна складається на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс). У разі якщо
частка товарів/послуг, послуг не
містить відокремленої вартості,
перелік (номенклатура) частково
поставлених товарів/послуг
зазначається в додатку до податкової
накладної у порядку, встановленому
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, та
враховується при визначенні загальних
податкових зобов'язань (п. 201.7 ст. 201
Відповідно до п.201.10. ст.201 Кодексу,
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.
При цьому, форма та порядок заповнення
податкової накладної затверджуються
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику (п.
201.2 ст. 201 Кодексу).
Так, наказом Міністерства фінансів
України від 01.11.2011 року № 1379 на
виконання положень ст.201 Кодексу
затверджено Порядок заповнення
податкової накладної, який набрав
чинності 16.12.2011 року та втратив
чинність 01.03.2014 року (надалі - Порядок №
1379), тобто діяв на момент здійснення
позивачем спірних господарських
операцій з контрагентом.
Відповідно до п.5 Порядку №1379, сплачена
(нарахована) сума податку на додану
вартість у податковій накладній
повинна відповідати сумі
податкових зобов'язань з постачання
товарів/послуг продавця у реєстрі
виданих та отриманих податкових
Податкова накладна є підставою для
віднесення до податкового кредиту
витрат зі сплати податку на додану
вартість у покупця, зареєстрованого як
платник податку (п.6.2 Порядку №1379).
Не дає права покупцю на віднесення сум
податку на додану вартість до
податкового кредиту, зокрема:
відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних;
порушення порядку заповнення
податкової накладної; податкова
накладна виписана платником,
звільненим від сплати податку за
рішенням суду, після набрання чинності
таким рішенням суду (п.6.3 Порядку №1379).

Крім того, відповідно до ст.1 Закону
України «Про бухгалтерській облік та
фінансову звітність в Україні»,
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ст.9 зазначеного Закону,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно п.2.4, п.2.5 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року № 88, первинні документи
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: найменування підприємства,
установи, від імені яких складений
документ, назва документа (форми), дата
і місце складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиниця виміру
господарської операції (у натуральному
та/або вартісному виразі), посади і
прізвища осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Документ має бути підписаний особисто,
а підпис може бути скріплений печаткою.
Електронний підпис накладається
відповідно до законодавства про
електронні документи та електронний
документообіг.

З аналізу п.2.15 та п.2.16 вищевказаного
Положення вбачається, що забороняється
приймати до виконання первинні
документи на операції, що суперечать
законодавчим та нормативним актам.

Системний аналіз викладених
законодавчих норм свідчить про те, що
до складу валових витрат підприємства
та податкового кредиту не відносяться
витрати і суми сплаченого податку на
додану вартість у складі ціни з
придбані товари (роботи, послуги), які
не підтверджені відповідними
первинними документами, зокрема,
податковими накладними та
розрахунковими документами,
складеними у відповідності до вимог
чинного законодавства, у тому числі,
Закону України «Про бухгалтерській
облік та фінансову звітність в
Україні».

При цьому, згідно з правовою позицією
Вищого адміністративного суду України,
викладеної у листі від 02.06.2011 pоку №
742/11/13-11, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства. Визначальною
ознакою господарської операції є те, що
вона повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.
Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків як обов'язкова
ознака господарської операції також
передбачена нормами Кодексу.

Крім того, суд звертає увагу на позицію
Вищого адміністративного суду України,
викладену в оглядовому листі від 06.07.2009
року № 982/13/13-09, в якому зазначено, що
правильність формування платником
податків валових витрат та податкового
кредиту вимагає наявності зв'язку
витрат платника податків на придбання
послуг з його господарською
діяльністю, що полягає у намірі
платника податку отримати користь від
придбаних послуг. За відсутності ж
останнього, відсутні підстави для
зменшення бази оподаткування податком
на прибуток та податком на додану
вартість за рахунок валових витрат та
податкового кредиту.

В інформаційному листі Вищого
адміністративного суду України №
742/11/13-11 від 02.06.2011 року також зазначено,
що судам належить звертати особливу
увагу на дослідження обставин
реальності здійснення господарських
операцій платника податку, на підставі
яких таким платником були сформовані
дані податкового обліку. При цьому,
приймати на підтвердження даних
податкового обліку можна лише
достовірні первинні документи, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції.

З метою встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість судам належить
з'ясовувати, рух активів у процесі
здійснення господарської операції. При
цьому, дослідженню підлягають усі
первинні документи, які належить
складати залежно від певного виду
господарської операції: договори, акти
виконаних робіт, документи про
перевезення, зберігання товарів тощо.
Необхідно перевірити фізичні, технічні
та технологічні можливості певної
особи до вчинення тих чи інших дій, що
становлять зміст господарської
операції, як-то: наявність
кваліфікованого персоналу, основних
фондів, у тому числі транспортних
засобів для перевезення або
виробництва, приміщень для зберігання
товарів тощо, якщо такі умови необхідні
для здійснення певної операції;
можливість здійснення операцій з
відповідною кількістю певного товару у
відповідні строки з урахуванням
терміну його придатності, доступності
на ринку тощо; наявність відповідних
ліцензій та інших дозвільних
документів, що необхідні для ведення
певного виду господарської діяльності.

Таким чином, поставка товарів,
виконання робіт та надання послуг для
цілей визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток та податком на
додану вартість має бути фактично
здійснена і підтверджена належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Водночас, за відсутності факту
придбання/реалізації товарів (робіт,
послуг) відповідні суми не можуть
включатися до складу доходів/витрат
для цілей оподаткування податком на
прибуток або податкових зобов'язань та
податкового кредиту для цілей
оподаткування податком на додану
вартість навіть за наявності формально
складених документів або сплати
грошових коштів.

Отже, для підтвердження даних
податкового обліку можуть братися до
уваги лише ті первинні документи, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції.

Як вбачається зі змісту акта перевірки
позивача та матеріалів справи, у
перевіряємий період позивач мав
договірні взаємовідносини з
контрагентом - ТОВ «Альта-Ком».

Так, взаємовідносини позивача з ТОВ
«Альта-Ком» ґрунтувалися на договорі
від 13.11.2012 року № 13/11/12-2, за умовами
якого Замовник (позивач) доручає, а
підрядник (ТОВ «Альта-Ком»)
зобов'язується виконати монтажні,
пусконалагоджувальні роботи,
програмування та здачу в експлуатацію
системи автоматизації та
диспетчеризації інженерних мереж на
об'єкті: «Реконструкція з надбудовою
та розширенням нежитлового будинку з
подальшою експлуатацією та
обслуговуванням громадсько-офісного
центру на бульварі Івана Лепсе 6 літ.
«з» в м. Києві», згідно проекту, та у
відповідності з переліком розділів
інженерних систем, по яким потрібно
виконати пусконалагоджувальні роботи,
погоджені сторонами. Замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
належним чином та в погоджений строк
виконані роботи підрядником в порядку
та на умовах, визначених цим договором.
Загальна вартість робіт за цим
Договором визначається згідно Додатка
№1 (Протокол погодження ціни) та
становить 150 000,00 грн., в тому числі ПДВ -
25 000,00 грн. Попередня оплата у розмірі 30%
від суми договору і складає 45000,00 грн. (у
т.ч. ПДВ - 7500,00 грн.) сплачується
замовником протягом п'яти днів з дати
підписання договору шляхом переказу на
розрахунковий рахунок підрядника. До
договору позивачем подані наступні
додатки 1-3: протокол погодження
договірної ціни, акт прийму-передачі
обладнання, додаткове обладнання.

На підтвердження реальності
зазначених господарських операцій,
виконання умов договору від 13.11.2012 року
№ 13/11/12-2, включення витрат на оплату
виконаних контрагентом робіт до складу
валових витрат підприємства, а також
сплати податку на додану вартість у
складі ціни за виконані контрагентом
роботи, позивачем надані суду копії
наступних первинних документів:

рахунків-фактур від 28.11.2012 року № 001013 на
суму 30000,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 5000,00 грн.), від
29.11.2012 року № 001016 на суму 33250,00 грн. (у т.ч.
ПДВ - 5541,67 грн.), від 30.11.2012 року № 001020 на
суму 55000,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 9166,67 грн.), від
27.12.2012 року № СФ-001134 на суму 23825,93 грн. (у
т.ч. ПДВ - 3970,99 грн.);

актів здачі прийняття робіт (надання
послуг) від 28.11.2012 року № ОУ-000957 на суму
30000,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 5000,00 грн.), від 29.11.2012
року № ОУ-000963 на суму 33250,00 грн. (у т.ч.
ПДВ - 5541,67 грн.), від 30.11.2012 року № ОУ-000968
на суму 55000,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 9166,67 грн.),
від 27.12.2012 року № ОУ-001051 на суму 23825,93
грн. (у т.ч. ПДВ - 3970,99 грн.);

податкових накладних від 28.11.2012 року №
698 на суму 30000,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 5000,00 грн.),
від 29.11.2012 року № 732 на суму 33250,00 грн. (у
т.ч. ПДВ - 5541,67 грн.), від 30.11.2012 року № 819
на суму 55000,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 9166,67 грн.),
від 27.12.2012 року № 973 на суму 23825,93 грн. (у
т.ч. ПДВ - 3970,99 грн.).

Згідно довідки ВТБ Банку від 22.05.2014 року
№ 259/102-2, позивачем на рахунки ТОВ
«Альта-Ком» перераховані кошти на
загальну суму 206 500,00 грн., а саме: 30.11.2012
року - 55000,00 грн.; 08.01.2013 року - 33250,00 грн.,
08.01.2013 року - 30000,00 грн., 08.01.2013 року - 55000,00
грн., 08.01.2013 року - 33250,00 грн.

Суд одразу звертає увагу на те, що
перерахована позивачем контрагенту
сума значно перевищує ціну договору
від 13.11.2012 року № 13/11/12-2, а також
відсутні підтвердження виконання
позивачем умов зазначеного договору в
частині перерахування контрагенту
попередньої оплати у розмірі 30% від
суми договору в сумі 45000,00 грн. (у т.ч. ПДВ
- 7500,00 грн.), що викликає у суду сумнів
щодо реальність здійснення
відповідних операцій та досягнення
мети укладеного договору.

Також, взаємовідносини позивача з ТОВ
«Альта-Ком» ґрунтувалися на договорі
від 14.11.2012 року № 14/11/12, за умовами якого
Замовник (позивач) доручає, а підрядник
(ТРВ «Альта-Ком») зобов'язується
виконати власними та залученими
силами і засобами, якісно та в строк,
відповідно до умов цього договору,
електромонтажні роботи на об'єктах
замовника згідно з технічною
пропозицією замовника. Замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
вартість виконаного підрядником
комплексу робіт. Ціна по даному
договору узгоджується та
затверджується по кожному об'єкту
окремо і фіксується відповідними
заявками до договору.

На підтвердження реальності
зазначених господарських операцій,
виконання умов договору від 14.11.2012 року
№ 14/11/12, включення витрат на оплату
виконаних контрагентом робіт до складу
валових витрат підприємства, а також
сплати податку на додану вартість у
складі ціни за виконані контрагентом
роботи, позивачем надані суду копії
наступних первинних документів:

актів здачі прийняття робіт (надання
послуг) від 27.12.2012 року № ОУ-001052 на суму
23519,78 грн. (у т.ч. ПДВ - 3919,96 грн.), від 28.12.2012
року № ОУ-001056 на суму 729,17 грн. (у т.ч. ПДВ
- 121,53 грн.), від 28.12.2012 року № ОУ-001057 на
суму 42320,11 грн. (у т.ч. ПДВ - 7053,35 грн.), від
28.12.2012 року № ОУ-001058 на суму 18072,68 грн. (у
т.ч. ПДВ - 3012,11 грн.), від 28.12.2012 року №
ОУ-001059 на суму 18046,54 грн. (у т.ч. ПДВ - 3007,76
грн.), від 11.01.2013 року № ОУ-000046 на суму
16476,42 грн. (у т.ч. ПДВ - 2746,07 грн.), від 22.01.2013
року № ОУ-000058 на суму 5160,40 грн. (у т.ч. ПДВ
- 860,07 грн.), від 04.02.2013 року № ОУ-000065 на
суму 2546,26 грн. (у т.ч. ПДВ - 242,38 грн.), від
04.02.2013 року № ОУ-000066 на суму 2211,60 грн. (у
т.ч. ПДВ - 368,60 грн.), від 06.02.2013 року №
ОУ-000073 на суму 8907,02 грн. (у т.ч. ПДВ - 1484,50
грн.), від 08.02.2013 року № ОУ-000079 на суму
8419,21 грн. (у т.ч. ПДВ - 1403,20 грн.), від 20.02.2013
року № ОУ-00000111 на суму 3841,20 грн. (у т.ч.
ПДВ - 640,20 грн.), від 20.02.2013 року № ОУ-00000112
на суму 2095,20 грн. (у т.ч. ПДВ - 349,20 грн.),
від 26.02.2013 року № ОУ-00000113 на суму 2793,60
грн. (у т.ч. ПДВ - 465,60 грн.), від 27.02.2013 року
№ ОУ-00000118 на суму 2735,40 грн. (у т.ч. ПДВ -
455,90 грн.), від 27.02.2013 року № ОУ-00000119 на
суму 4656,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 776,00 грн.), від
27.02.2013 року № ОУ-00000121 на суму 21148,16 грн. (у
т.ч. ПДВ - 3524,69 грн.), від 28.02.2013 року №
ОУ-00000129 на суму 12173,50 грн. (у т.ч. ПДВ - 2028,92
грн.), від 28.02.2013 року № ОУ-00000130 на суму
15000,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 2500,00 грн.), від 28.02.2013
року № ОУ-00000132 на суму 3715,91 грн. (у т.ч.
ПДВ - 619,32 грн.), від 28.02.2013 року № ОУ-00000133
на суму 4038,64 грн. (у т.ч. ПДВ - 673,11 грн.);

рахунків-фактур від 27.12.2012 року № СФ-001135
на суму 23519,78 грн. (у т.ч. ПДВ - 3919,96 грн.),
від 28.12.2012 року № СФ-001143 на суму 729,17 грн.
(у т.ч. ПДВ - 121,53 грн.), від 28.12.2012 року №
СФ-001144 на суму 42320,11 грн. (у т.ч. ПДВ - 7053,35
грн.), від 28.12.2012 року № СФ-001145 на суму
18072,68 грн. (у т.ч. ПДВ - 3012,11 грн.), від 28.12.2012
року № СФ-001146 на суму 18046,54 грн. (у т.ч.
ПДВ - 3007,76 грн.), від 11.01.2013 року № СФ-000033
на суму 16476,42 грн. (у т.ч. ПДВ - 2746,07 грн.),
від 22.01.2013 року № СФ-000043 на суму 5160,40 грн.
(у т.ч. ПДВ - 860,07 грн.), від 04.02.2013 року №
СФ-0053 на суму 2546,26 грн. (у т.ч. ПДВ - 242,38
грн.), від 04.02.2013 року № СФ-0054 на суму 2211,60
грн. (у т.ч. ПДВ - 368,60 грн.), від 06.02.2013 року
№ СФ-0065 на суму 8907,02 грн. (у т.ч. ПДВ - 1484,50
грн.), від 08.02.2013 року № СФ-0072 на суму 8419,21
грн. (у т.ч. ПДВ - 1403,20 грн.), від 20.02.2013 року
№ СФ-00103 на суму 3841,20 грн. (у т.ч. ПДВ - 640,20
грн.), від 20.02.2013 року № СФ-00104 на суму
2095,20 грн. (у т.ч. ПДВ - 349,20 грн.), від 26.02.2013
року № СФ-00124 на суму 2793,60 грн. (у т.ч. ПДВ
- 465,60 грн.), від 27.02.2013 року № СФ-00125 на
суму 2735,40 грн. (у т.ч. ПДВ - 455,90 грн.), від
27.02.2013 року № СФ-00126 на суму 4656,00 грн. (у
т.ч. ПДВ - 776,00 грн.), від 27.02.2013 року №
СФ-00127 на суму 21148,16 грн. (у т.ч. ПДВ - 3524,69
грн.), від 28.02.2013 року № СФ-00135 на суму
12173,50 грн. (у т.ч. ПДВ - 2028,92 грн.), від 28.02.2013
року № СФ-00136 на суму 15000,00 грн. (у т.ч. ПДВ
- 2500,00 грн.), від 28.02.2013 року № СФ-149 на
суму 3715,91 грн. (у т.ч. ПДВ - 619,32 грн.), від
28.02.2013 року № СФ-0150 на суму 4038,64 грн. (у
т.ч. ПДВ - 673,11 грн.);

податкових накладних від 27.12.2012 року №
974 на суму 23519,78 грн. (у т.ч. ПДВ - 3919,96 грн.),
від 28.12.2012 року № 1053 на суму 729,17 грн. (у
т.ч. ПДВ - 121,53 грн.), від 28.12.2012 року № 1054
на суму 42320,11 грн. (у т.ч. ПДВ - 7053,35 грн.),
від 28.12.2012 року № 1055 на суму 18072,68 грн. (у
т.ч. ПДВ - 3012,11 грн.), від 28.12.2012 року № 1056
на суму 18046,54 грн. (у т.ч. ПДВ - 3007,76 грн.),
від 11.01.2013 року № 334 на суму 16476,42 грн. (у
т.ч. ПДВ - 2746,07 грн.), від 22.01.2013 року № 682
на суму 5160,40 грн. (у т.ч. ПДВ - 860,07 грн.),
від 04.02.2013 року № 102 на суму 2546,26 грн. (у
т.ч. ПДВ - 242,38 грн.), від 04.02.2013 року № 103 на
суму 2211,60 грн. (у т.ч. ПДВ - 368,60 грн.), від
06.02.2013 року № 151 на суму 8907,02 грн. (у т.ч.
ПДВ - 1484,50 грн.), від 08.02.2013 року № 220 на
суму 8419,21 грн. (у т.ч. ПДВ - 1403,20 грн.), від
20.02.2013 року № 545 на суму 3841,20 грн. (у т.ч.
ПДВ - 640,20 грн.), від 20.02.2013 року № 546 на
суму 2095,20 грн. (у т.ч. ПДВ - 349,20 грн.), від
26.02.2013 року № 734 на суму 2793,60 грн. (у т.ч.
ПДВ - 465,60 грн.), від 27.02.2013 року № 773 на
суму 2735,40 грн. (у т.ч. ПДВ - 455,90 грн.), від
27.02.2013 року № 774 на суму 4656,00 грн. (у т.ч.
ПДВ - 776,00 грн.), від 27.02.2013 року № 775 на
суму 21148,16 грн. (у т.ч. ПДВ - 3524,69 грн.), від
28.02.2013 року № 875 на суму 12173,50 грн. (у т.ч.
ПДВ - 2028,92 грн.), від 28.02.2013 року № 876 на
суму 15000,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 2500,00 грн.), від
28.02.2013 року № 877 на суму 3715,91 грн. (у т.ч.
ПДВ - 619,32 грн.), від 28.02.2013 року № 878 на
суму 4038,64 грн. (у т.ч. ПДВ - 673,11 грн.).

Згідно довідки ВТБ Банку від 22.05.2014 року
№ 259/102-2, позивачем на рахунки ТОВ
«Альта-Ком» перераховані кошти на
загальну суму 154 182,73 грн., яка є значно
меншою ніж визначена у первинних
документах, складених на підтвердження
договору від 14.11.2012 року № 14/11/12 та
викликає у суду сумнів щодо реальність
здійснення відповідних операцій та
досягнення мети укладеного договору.

Крім того, позивачем не надані суду для
огляду та дослідження заявки до
договору від 14.11.2012 року № 14/11/12,
складання яких передбачені його
умовами та мають підтверджувати
виконання істотних умов договору щодо
його ціни, що додатково ставить під
сумнів виконання сторонами істотних
умов договору та реальність здійснення
по ньому господарських операцій.

Більше того, під час дослідження та
надання оцінки наведеним вище
первинним документам, судом
встановлено, що з боку контрагента - ТОВ
«Альта-Ком» - останні підписані особою,
яка значиться його директором - ОСОБА_1,-
проте, підпис є не оригінальним, а
поставлене кліше, що суперечить
вимогам Закону України «Про
бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні» та Положенню про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку щодо порядку
складання первинних документів, які
фіксують реальні господарські
операції між суб'єктами
господарювання.

Також, позивачем не надані суду докази,
які б підтверджували наявність у його
контрагента фізичних, технічних та
технологічних можливостей для
вчинення тих чи інших дій, що
становлять зміст вищезазначених
господарських операції, що додатково
ставить під сумнів реальність
господарських операцій між позивачем
та контрагентом - ТОВ «Альта-Ком».

Враховуючи наведені вище правові норми
та обставини справи, а також ті
обставини, що в судовому порядку
встановлена незаконна (фіктивна)
діяльність контрагента позивача (вирок
іменем України від 02.09.2013 року
Шевченківського районного суду м.
Києва у справі № 761/19615/13-к, який набрав
законної сили 03.10.2013 року), суд дійшов
висновку про відсутність підстав
вважати подані позивачем первинні
документи, виписані таким контрагентом
на підтвердження формування валових
витрат та податкового кредиту,
первинними бухгалтерськими
документами у розумінні Закону України
«Про бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні», тобто
документами, які підтверджують
фактичне придбання позивачем робіт від
контрагента, фактичне здійснення
господарських операцій та дають
позивачу право на податковий кредит та
включення відповідних витрат по
операціям з контрагентом до складу
валових витрат підприємства.

Таким чином, суд, системно
проаналізувавши викладене, вважає
зазначені господарські операції
такими, що фактично не здійснювалися, а
надані позивачем до суду первинні
документи такими, що складені з метою
штучного формування валових витрат та
податкового кредиту по
взаємовідносинам позивача з
контрагентом ТОВ «Альта-Ком». Отже, у
позивача не було підстав для
податкового обліку операцій з
контрагентом, оскільки реальне
вчинення господарських операцій між
ними не підтверджено.

З урахуванням того, що по справі не
встановлено реальності здійснення
господарських операцій та їх зв'язок з
господарською діяльністю позивача, суд
дійшов висновку про обґрунтованість та
законність донарахування йому
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість та податку на прибуток
і застосування штрафних (фінансових)
санкцій оскаржуваними податковими
повідомленнями-рішеннями від 27.12.2013
року № та № .

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їх посадові і службові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

При цьому, суд, оцінюючи спірні рішення
відповідача, виходить з критеріїв
оцінки рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень,
встановлених ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, до яких, зокрема, відносяться
прийняття рішень на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення.

Аналіз викладених законодавчих норм та
обставин справи свідчить про те, що
відповідач, приймаючи оскаржувані
податкові повідомлення-рішення від
27.12.2013 року № та № , діяв на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що визначені Конституцією
України та Законами України.

Згідно з ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В свою чергу, відповідачем доведена
правомірність оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень від 27.12.2013 року №
та № з урахуванням вимог,
встановлених ч.2 ст.19 Конституції
України та ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Беручи до уваги вищенаведене в
сукупності, за правилами,
встановленими ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, проаналізувавши матеріали
справи та надані сторонами докази і
пояснення, суд дійшов висновку, що
заявлені позовні вимоги є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили в
строк і порядку, передбачені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Т.О. Скочок