Справа № 802/1878/14-а
Суддя: Вергелес Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 липня 2014 р.
Справа № 802/1878/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Вергелеса Андрія Валерійовича,

секретаря судового засідання:
Федчук Тетяни Юріївни

представника позивача:
Жученко Т.П.

представників відповідача:
Кришини Д.В., Ткачука О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: Вінницького обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів

до: товариства з обмеженою
відповідальністю "Дагаз- 7"

про: стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулось
Вінницьке обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів з
адміністративним позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Дагаз-7» про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав, що в порушення статті 19
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів" відповідач не
забезпечив встановленого нормативу
робочих місць, призначених для
працевлаштування інвалідів, в
кількості 1 особи, в зв'язку з чим
зобов'язаний сплатити
адміністративно-господарські санкції
та пеню у розмірі, встановленому чинним
законодавством. Підтвердженням
невиконання нормативу є самостійно
поданий відповідачем звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів за 2013 рік.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримала заявлені позовні
вимоги та, посилаючись на обставини,
викладенні в позовній заяві, та
пояснення, надані в судовому засіданні,
просила суд задовольнити позов.

Представники відповідача в судовому
засіданні заперечували щодо заявлених
позовних вимог та просили відмовити в
задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали адміністративної
справи, оцінивши докази в їх
сукупності, суд дійшов до висновку, що
позов підлягає задоволенню, з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що згідно звіту "Про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів за 2013 рік" Форми №10-ПІ
поданого ТОВ "Дагаз- 7" 20.02.2014 р. на
підприємстві протягом 2013 року
середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу
становила 17 осіб; норматив робочих
місць для працевлаштування інвалідів -
1 особа, фактично працюючих інвалідів - 0
осіб, фонд оплати праці штатних
працівників в 2013 році складав 302000 грн. 80
коп., середньорічна заробітна плата на
підприємстві відповідача становила у
2013 році 17811 грн. 80 коп.

Також відповідачем самостійно у звіті
(Рядок 6 звіту) розраховано
адміністративно-господарську санкцію
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів за 2013
рік в сумі 17811 грн. 80 коп. (а.с. 5).

Крім того, судом встановлено, що
відповідачем не вірно розраховано
середньорічну заробітну плату
штатного працівника та суму
адміністративно-господарських
санкцій, яка дорівнює розміру
середньої річної заробітної плати.

Відповідачем зазначено в 6 рядку Звіту
17811 грн. 80 коп., а має бути 17811 грн. 76 коп.

Дані правовідносини регулюються
Законом України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" №
875-ХІІ від 21.03.1991 року.

Працевлаштування - це система
організаційних, економічних і правових
заходів, направлених на забезпечення
трудової зайнятості населення.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні", для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох
відсотків середньооблікової
чисельності штатних працівників
облікового складу за рік, а якщо
працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації,
у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю,
самостійно розраховують кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів відповідно до нормативу,
встановленого частиною першою цієї
статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів. При
розрахунках кількість робочих місць
округлюється до цілого значення.

Підприємства, установи, організації,
у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю,
самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць виходячи з
вимог статті 18 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Частиною 3 статті 18 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" передбачено, що
підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

За змістом частини 3 статті 18-1 цього
Закону, пошук підходящої роботи для
інваліда здійснює державна служба
зайнятості.

Частиною 4 статті 20 Закону України "Про
зайнятість населення" від 01.03.1991 року №
803 передбачено, що підприємства,
установи і організації незалежно від
форми власності реєструються у
місцевих центрах зайнятості за їх
місцезнаходженням як платники збору до
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття,
щомісяця подають цим центрам
адміністративні дані у повному обсязі
про наявність вільних робочих місць
(вакансій), у тому числі призначених для
працевлаштування інвалідів, та про
працівників, які працюють неповний
робочий день (тиждень), якщо це не
передбачено трудовим договором, або не
працюють у зв'язку з простоєм
виробництва з не залежних від них
причин, і в десятиденний строк - про
всіх прийнятих працівників у порядку,
встановленому законодавством.
Несвоєчасна реєстрація або відмова від
неї, порушення порядку подання
адміністративних даних тягне за собою
відповідальність, передбачену законом.

Визначаючись щодо позовних вимог,
судом враховано той факт, що листом
Вінницького районного центру
зайнятості від 13.05.2014 року № 03-13/999 (а.с.
9), повідомлено відділення Фонду, що
відповідач подав звіти про наявність
вакансій Форми 3-ПН стосовно робочих
місць для працевлаштування інвалідів
лише за 8 місяців 2013 року (15.03.2013 р., 19.04.2013
р., 08.05.2013 р., 13.06.2013 р., 09.07.2013 р., 05.08.2013 р.,
02.09.2013 р., 22.11.2013 р.), що також
підтверджується матеріалами справи
(а.с. 10-17), а за січень, лютий, жовтень,
грудень 2013 р. звіти відповідачем не
подавались.

Суд зауважує на те, що необхідність
подання адміністративних даних у
повному обсязі про наявність вільних
робочих місць (вакансій), у тому числі
призначених для працевлаштування
інвалідів щомісяця встановлена ч. 4 ст.
20 Закону України "Про зайнятість
населення".

Порядок подання підприємствами,
установами, організаціями та
фізичними особами, що використовують
найману працю, звітів про зайнятість і
працевлаштування інвалідів та
інформації, необхідної для організації
їх працевлаштування затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
№ 70 від 31 січня 2007 року Про реалізацію
статей 19 та 20 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" (далі - Порядок).

Згідно із пунктом 2 Порядку звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів роботодавці подають
(надсилають рекомендованим листом)
щороку до 1 березня відділенням Фонду, в
яких вони зареєстровані, за формою,
затвердженою Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом, а інформацію про
наявність вільних робочих місць
(вакантних посад) для
працевлаштування інвалідів подають
центру зайнятості за місцем їх
реєстрації як платників страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття за формою,
затвердженою Мінпраці за погодженням
з Держкомстатом.

З аналізу наведених положень
випливає, що на суб'єктів
господарювання покладено обов'язок
виділяти та створювати робочі місця
для працевлаштування інвалідів,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, звітувати
перед Фондом соціального захисту
інвалідів, а у разі недотримання вимог
чинного законодавства сплачувати
адміністративно-господарські санкції.

У зв'язку з чим, суд дійшов висновку, що
у 2013 році відповідачем не виконано
обов'язку щомісячно інформувати
державну службу зайнятості про вільні
місця та вакантні посади, на яких може
використовуватися праця інваліда, чим
порушено вимоги чинного законодавства
України.

Крім того, відсутність поданих
відповідачем звітів не спричинила
обов'язку у центру зайнятості
направляти інвалідів.

Так, на думку суду, неподача вказаних
звітів є суттєвим фактором, що впливає
на загальну кількість інвалідів, які
могли бути працевлаштовані за умови
саме щомісячної подачі звітності ТОВ
"Дагаз -7" до центру зайнятості.

Адміністративно-господарські санкції
відповідач повинен був сплатити
самостійно в строк до 15 квітня року,
наступного за роком, в якому відбулося
порушення нормативу, однак до цього
часу сума заборгованості до Державного
бюджету сплачена не була.

Відповідно до підпункту 3.1 пункту 3
Порядку нарахування пені та її сплати,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 15 травня 2007 року № 223, порушення
термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені у
розмірі 120 відсотків річної облікової
ставки Національного банку України за
кожен календарний день прострочення
(наведених у постановах Правління
Національного банку України), що діяла
на момент сплати, нарахованої на повну
суму недоїмки за весь її строк.

За порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
відповідачу нарахована пеня в розмірі
218 грн. 94 коп.

За таких обставин, суд вважає, що
відповідачем не вжито всіх залежних
від нього заходів для виконання
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів в
кількості 1 робочого місця.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов
до висновку, що відповідач не
забезпечив виконання абз. 2 статті 19
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в України" та не
вжив всіх залежних від нього заходів по
недопущенню порушення.

Таким чином, із матеріалів справи
вбачається бездіяльність відповідача,
а також його вина у не працевлаштуванні
інвалідів внаслідок неподачі
щомісячної звітності до центру
зайнятості у 2013 році, що є складовими
господарського правопорушення. ТОВ
"Дагаз 7" не здійснені всі залежні від
нього заходи по недопущенню
господарського правопорушення, а тому
є правові підстави для застосування
адміністративно-господарських
санкцій.

Крім того, з вищенаведених правових
норм вбачається обов'язок роботодавця
самостійно розраховувати та сплатити
штрафні санкції, а судовий процес
стягнення є вимушеною процедурою у
випадку не сплати штрафних санкцій
добровільно.

Відповідно до статей 11, 71 та 86 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати стягненню з відповідача не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Дагаз-7" (вул.
Інженерна, 5, с. Зарванці, Віннницький
район, Вінницька область, 23223, ) на користь Вінницького
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
(одержувач Держбюджет Вінницького
району, р/р № 0071, код 38054712, банк
одержувача: ГУДКСУ у Вінницькій
області (м. Вінниця), МФО 802015, символ
звітності 230, код бюджетної
класифікації 50070000, призначення платежу
"платежі до Фонду соціального захисту
інвалідів за 2013 рік")
адміністративно-господарські санкції
в розмірі 17811 грн. 76 коп. та пеню в
розмірі 218 грн. 94 коп., а всього 18030 грн. 70
коп. (вісімнадцять тисяч тридцять грн. 70
коп.).

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Вергелес Андрій
Валерійович