Справа № 804/10055/14
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючий суддя
предстаника позивача
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Укр-Тест-Стандарт" до Лівобережної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, третя
особа: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Логік-Сервіс" про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -
16.07.2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Укр-Тест-Стандарт»
(надалі - Позивач) звернулося до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Лівобережної об'єднаної державної
податкової інспекції м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області (надалі - Відповідач), в якому
просить визнати нечинними (недійсними)
та скасувати податкове
Позовні вимоги позивач обґрунтував
тим, що вважає безпідставним
проведення оскаржуваної перевірки,
висновки якої є хибними, не ґрунтуються
на дійсних фактичних обставинах та
зроблені у зв'язку з невірним
застосуванням норм податкового та
цивільного законодавства, а зазначене
податкове повідомлення-рішення є
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню, оскільки прийняте
податковим органом без достатніх на те
Ухвалами Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 29 липня 2014
року до участі у справі 804/10055/14 в якості
третьої особи на стороні позивача було
залучено товариство з обмеженою
відповідальністю «Логік-Сервіс» та
залучено в якості свідка директора ТОВ
«Логік-Сервіс» ОСОБА_3.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав, просив
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував,
29.07.2014 надав до суду заперечення на
адміністративний позов, в якому
зазначив, що перевірка позивача
проведена правомірно, а оскаржуване
позивачем рішення винесене в межах та у
відповідності до вимог чинного
законодавства України, у задоволенні
позову просив відмовити.

Представник третьої особи ТОВ
«Логік-Сервіс» в судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
судового розгляду повідомлявся
належним чином, що підтверджується
матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і
матеріали справи, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає
встановленими наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з наявних матеріалів
справи, ТОВ «Укр-Тест-Стандарт»
зареєстровано 27.03.2008 р.
Дніпропетровським міським управлінням
юстиції, свідоцтво про державну
реєстрацію від 27.03.2008 р. № 9042020.

28.03.2008 р. взято на податковий облік в
органах державної податкової служби у
Лівобережній ОДПІ м. Дніпропетровськ. Є
платником ПДВ з 14.04.2008 р.

На підставі наказу про здійснення
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ «Укр-Тест-Стандарт» () від 12.06.2014 р. за № 621,
виданого Лівобережною об'єднаною ДПІ м.
Дніпропетровська Головного Управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області, було проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку
фінансово-господарської діяльності
ТОВ «Укр-Тест-Стандарт» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства України з податку на
додану вартість під час здійснення
взаємовідносин з ТОВ «Логік - Сервіс»
() за січень 2014 р.

В результаті зазначеної перевірки було
складено Акт № 2063/2203/35809174 від 13.05.2014 р.
про результати документальної
позапланової невиїзної перевірки
фінансово-господарської діяльності з
питань дотримання вимог податкового
законодавства України з податку на
додану вартість ТОВ
«Укр-Тест-Стандарт» під час здійснення
взаємовідносин з ТОВ «Логік- Сервіс» за
січень 2014 p., їх реальності та повноти
відображення (далі - Акт перевірки).

Документальною позаплановою невиїзною
перевіркою встановлено:

1. Нереальність здійснення
господарських відносин ТОВ
«Укр-Тест-Стандарт», а саме встановлено
відсутність об'єктів оподаткування та
неможливість реального здійснення ТОВ
«Укр-Тест-Стандарт» операцій по
ланцюгу з постачальником ТОВ
«Логік-Сервіс» за січень 2014 року.

2. Порушення п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 201.1. ст.
201 податкового Кодексу України від
02.12.2010 за № 2755-VI, в результаті чого
занижено податок на додану вартість у
січні 2014 року на суму 409350,00 грн.

27.06.2014 р. відповідачем було винесено
податкове повідомлення-рішення №
на загальну суму грошового
зобов'язання ТОВ «Укр-Тест-Стандарт»
511687,5 грн., з яких за основним платежем
409350,00 грн. та штрафними (фінансовими)
санкціями штрафами 102337,5 грн.

Щодо порядку призначення та проведення
оскаржуваної перевірки суд вважає за
необхідне зазначити наступне.

Згідно пп.20.1.4 п.20.1 ст. 20 Податкового
кодексу України органи державної
податкової служби мають право
проводити перевірки платників
податків в порядку, встановленому цим
Кодексом.

Статтею 75 Податкового кодексу України
встановлено, що органи державної
податкової служби мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року № 2755-VI документальна позапланова
перевірка здійснюється за наявності
хоча б однієї з таких обставин: якщо
за наслідками перевірок інших
платників податків або отримання
податкової інформації виявлено факти,
що свідчать про можливі порушення
платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит органу
державної податкової служби протягом
10 робочих днів з дня отримання запиту.

Судом встановлено, що 05.05.2014 року
Лівобережною об'єднаною Державною
податковою інспекцією м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області направлено позивачу запит №
13727/10/04-64-22-03-11 «Про надання документів
та письмових пояснень», в якому
відповідач просив надати оригінали та
(або) копії документів (завірені
підписами посадових осіб, та печаткою
підприємства) та інформацію щодо
підтвердження господарських відносин
із ТОВ «Логік-Сервіс» за період 01.01.2014
по 31.01.2014.

У відповідь на вказаний запит
товариство з обмеженою
відповідальністю «Укр-Тест-Стандарт»
відповідно до листа Вих.№ 269 від 02.06.2014
року надало до податкового органу
наявні у нього документи, що
підтверджують господарські операції
із ТОВ «Логік-Сервіс» за період 01.01.2014.

Разом з тим, з акту перевірки
вбачається, що підставою для
проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Укр-Тест-Стандарт» було отримання
податковим органом від ДПІ у
Бабушкінському районні м.
Дніпропетровська акту від 10.04.14 №
882/04-62-22-3/38598586 про неможливість
проведення зустрічної звірки з ТОВ
«ЛОГІК СЕРВІС» () щодо
підтвердження реальності здійснення
господарських відносин із ТОВ «ТОР 2013»
() за період січень 2014
року.

Таким чином, посилання відповідача на
підпункт 78.1.1. п.78.1 ст.78 ПК України при
призначенні перевірки відповідають
дійсним обставинам та нормам чинного
законодавства.

Згідно п.78.4 ст. 78 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 № 2755-VI про проведення
документальної позапланової
перевірки керівник органу державної
податкової служби приймає рішення, яке
оформлюється наказом.

Право на проведення документальної
позапланової перевірки платника
податків надається лише у випадку,
коли йому до початку проведення
зазначеної перевірки вручено під
розписку копію наказу про проведення
документальної позапланової
перевірки.

Судом встановлено, що оскаржувану
перевірку було проведено відповідачем
на підставі наказу про здійснення
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ «Укр-Тест-Стандарт» () від 12.06.2014 р. за № 621,
виданого Лівобережною об'єднаною ДПІ м.
Дніпропетровська Головного Управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області, з повідомленням від 12.06.2014 за №
42, які вручено ОСОБА_4 головному
бухгалтеру ТОВ «Укр-Тест-Стандарт»
12.06.2014 особисто.

Зазначені вище обставини
підтверджують правомірність дій
Лівобережної об'єднаної Державної
податкової інспекції
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області щодо
призначення документальної
позапланової невиїзної перевірки
позивача.

27.06.2014 р. було винесено податкове
повідомлення-рішення № , на
загальну суму грошового зобов'язання 511
687,5 грн. з яких за основним платежем
409350,00 грн. та штрафними (фінансовими)
санкціями штрафами 102337,5 грн.

Разом з тим, судом встановлено, що
зазначене податкове повідомлення -
рішення було складено на підставі Акту
перевірки від 13.06.2014 p., однак акт від
відповідної дати відповідачем не
складався та позивачу не надавався. За
результатами єдиної перевірки, що було
проведено відповідачем у 2014 р. було
складено Акт від 13.05.2014 p.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд вважає за
необхідне зазначити наступне.

Відповідно до висновку Акту перевірки
перевіряючими встановлено відсутність
об'єктів оподаткування та неможливість
реального здійснення ТОВ
«Укр-Тест-Стандарт» операцій по
ланцюгу з постачальником ТОВ
«Логік-Сервіс» за січень 2014 р., що
призвело до порушення п. 198.2., п. 198.3 ст.
198, п. 201.1. ст. 201 податкового Кодексу
України від 02.12.2010 за № 2755-VI, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість у січні 2014 року на суму
409350,00 грн.

Таке заниження ПДВ на думку
Лівобережної ОДПІ м.Дніпропетровська
сталося у зв'язку з відсутністю
об'єктів оподаткування по ланцюгу ТОВ
«Логік-Сервіс» - ТОВ
«Укр-Тест-Стандарт», оскільки
зустрічною звіркою ТОВ «Логік-Сервіс»
не підтверджено реальність здійснення
господарських відносин із
контрагентами по ланцюгу ТОВ «ТОР 2013» -
ТОВ «Логік-Сервіс» (акт від 10.04.14 №
882/04-62-22-3/38598586).

Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України від
16.07.1999 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні"
визначено, що первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена підпунктом 1.2
пункту 1, підпункту 2.1 пункту 2 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.95 р. № 88,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України від 05.06.95 р. за № 168/704,
первинні документи - це письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.
статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.99 р. №
996-ХІУ, із змінами та доповненнями,
встановлені вимоги до первинних
документів, які є підставою для
бухгалтерського та податкового обліку.

Згідно з даною нормою, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно пункту 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95 р. № 88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.95 р. за
№ 168/704 первинні документи (на паперових
і машинозчитуваних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити; назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа. Відповідно до
пунктів 2.15, п.2.16 вищевказаного
Положення забороняється приймати до
виконання первинні документи на
операції, що суперечать законодавчим
та нормативним актам.

Будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від
16.07.1999 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні"
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків як обов'язкова
ознака господарської операції
кореспондує з нормами Податкового
кодексу України.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Водночас відповідно до пункту 198.3
статті 198 Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Таким чином, господарські операції для
цілей визначення податкового кредиту з
податку на додану вартість мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг відповідні
суми не можуть включатися до складу
витрат для цілей оподаткування
податком на прибуток або податкового
кредиту з податку на додану вартість
навіть за наявності формально
складених, але недостовірних
документів або лише за умови сплати
грошових коштів.

Судом встановлено, що 03.01.2014 р. між ТОВ
«Укр-Тест-Стандарт» (Замовником) та ТОВ
«Логік Сервіс» (Виконавцем) було
укладено Договір про надання
консалтингових послуг. Відповідно до
укладеного договору Виконавцем було
надано Замовнику комплексні
консалтингові послуги з управління
операційною діяльністю підприємства, з
фінансового та стратегічного
консалтингу.

На виконання умов вищезазначеного
договору та додаткової угоди до нього
ТОВ «Укр-Тест-Стандарт» отримало
податкові накладні та акти виконаних
робіт. Суми податку на додану вартість
за зазначеними податковими накладними
включено до податкового кредиту
відповідного періоду, відображено у
реєстрі отриманих податкових
накладних, які відповідають даним
додатку 5 до податкової декларації з
податку на додану вартість та даним
декларації з ПДВ.

На момент наявності господарських
відносин між ТОВ «Укр-Тест-Стандарт» та
ТОВ «Логік Сервіс» обидва суб'єкти
підприємницької діяльності були
зареєстровані в ЄДРПОУ і як юридичними
особами були наділені цивільною
дієздатністю та правоздатністю, мали
відповідно до чинного законодавства
право на здійснення господарської
діяльності на власний розсуд і ризик, у
тому числі право на укладання
договорів з іншими особами.

У періоді, що перевірявся Позивач
використовував у господарській
діяльності орендоване приміщення за
адресою м. Дніпропетровськ, вул. М.
Малиновського, буд. 130.

Штат підприємства складав 30 осіб.

Суд зазначає, що позивачем було надано
всю первинну документацію
підприємства: копію договору про
надання консалтингових послуг, копію
акту здачі-приймання робіт (надання
послуг), копії податкових накладних,
копію висновку до договору про надання
консалтингових послуг.

Надані позивачем і досліджені судом
первинні документи не викликають
сумнівів щодо реального вчинення
правочину з надання послуг, зазначених
у первинних документах і повністю
спростовують висновок відповідача
щодо нереальності спірних правочинів.
Натомість відповідач під час розгляду
справи не навів суду обставин та
доказів, які б свідчили про
невідповідність господарських
операцій цілям та завданням статутної
діяльності сторін цих операцій,
незвичності цих операцій для цих осіб,
про незвичність цін за спірними
операціями або про їх збитковість, або
інших обставин, які б в сукупності
могли свідчити про фіктивність
вчинених операцій, відсутність факту
поставки товарів, а також того, що
вчинення зазначених операцій не було
обумовлено розумними економічними
причинами (цілями ділового характеру),
а дії позивача та його контрагентів
були спрямовані на отримання
необґрунтованої податкової вигоди.

Разом з тим, суд зазначає, що для цілей
податкового обліку беруться до уваги
насамперед економічні наслідки,
створені господарськими операціями, а
не особливості оформлення відповідних
операцій. При цьому немає значення,
яким цивільно-правовим договором
опосередковано господарську операцію,
а також те, чи визнаний відповідний
договір недійсним у судовому порядку.
Складені первинні документи не
свідчать безпосередньо про реальність
укладеної угоди.

Податкові обов'язки визначаються
виходячи з реального економічного
змісту господарської операції та
спрямування її на досягнення певного
економічного ефекту. Для з'ясування
дійсного економічного змісту
господарської операції варто
аналізувати кінцевий економічний
ефект у вигляді фактичного приросту
(зміни вартості) активів, який настав
або повинен був настати в результаті
здійснення відповідної операції,
незалежно від зафіксованих у
документах намірів її учасників. З цією
метою варто використовувати
документальні та інші дані, що свідчать
про фактичне отримання тих чи інших
активів учасниками операції. Такі дані
мають перевагу перед задекларованим
документально змістом спірної
господарської операції.

Доказами наявності таких обставин
можуть бути документи або показання
свідків, що свідчать про наявність
прямих стосунків між набувачем і
виробником або імпортером активу;
інформація (у тому числі з відкритих
джерел) щодо звичайних умов ділової
поведінки на певному ринку; дані,
отримані від виробника або
перевізника, які засвідчують прямий
шлях руху активів від виробника до
набувача, без фактичної участі
посередників у цьому процесі тощо.
Докази, що можуть використовуватися
при аналізі реальності операції - дані
про існування активу (чи вироблявся,
ким і коли), про його рух на шляху до
платника податків-набувача (як
транспортувався, де зберігався, ким
приймався, у тому числі встановлення
посадових осіб постачальника і
покупця, задіяних у такому процесі), як
використовувався далі (чи
реалізовувався, чи споживався тощо).

Реальність потребує також з'ясування
того факту, чи справді актив отриманий
від указаного в первинних документах
контрагента. Для цього треба
встановлювати, за яких обставин і в
який спосіб були налагоджені
господарські зв'язки між платником
податків та його задекларованим
контрагентом, хто персонально брав у
цьому участь. Доцільно встановити
фактичний альтернативний рух активу у
порівнянні із задекларованим.

Також у такому разі варто
встановлювати технічну можливість
виконання господарської операції із
урахуванням фактичних господарських
ресурсів постачальника (наявність
виробничих потужностей, персоналу
тощо) та фактичного змісту операції (чи
необхідні спеціальні навички
персоналу для її вчинення, чи потрібні
для цього власні або залучені засоби,
час та спеціальна обстановка тощо).

Згідно положень статі 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Докази суду надають особи, які беруть
участь у справі. Суд може запропонувати
надати додаткові докази або
витребувати додаткові докази за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи.

З метою з'ясування реальності
оскаржуваної господарської операції
між вказаними в первинних документах
контрагентами, встановлення обставин,
способу та руху активів Ухвалами
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 29 липня 2014
року до участі у справі 804/10055/14 в якості
третьої особи на стороні позивача було
залучено товариство з обмеженою
відповідальністю «Логік-Сервіс» та
залучено в якості свідка директора ТОВ
«Логік-Сервіс» ОСОБА_3.

Представник третьої особи ТОВ
«Логік-Сервіс» та свідок ОСОБА_3 в
судове засідання не з'явилися, про дату,
час та місце судового розгляду
повідомлялися належним чином, що
підтверджується матеріалами справи.

Разом з тим, представником позивача
було надано до суду письмові пояснення
ОСОБА_4, головного бухгалтера ТОВ
«Укр-Тест-Стандарт», в яких вона
повідомила наступне: «мене ОСОБА_4,
наказом № 35к від 22.11.2010 року було
прийнято на посаду головного
бухгалтера в ТОВ «Укр- Тест-Стандарт»
де я працюю і по сьогоднішній день. В
листопаді - грудні 2013 р. директор ТОВ
«Укр-Тест-Стандарт» ОСОБА_5 та
засновник ОСОБА_6 кілька разів
проводили перемовини з директором ТОВ
«Логік - Сервіс» ОСОБА_3 з приводу
укладення договору про надання
консалтингових послуг. На декількох
зустрічах я була присутня особисто. На
прикінці грудня 2013 р. директор передав
мені список документів копії яких я
повинна була підготувати для надання
консалтингових послуг.03.01.2014 р. було
підписано договір і я передала копії
документів директору ТОВ «Логік -
Сервіс». Після цього, відповідно до
встановленого графіку надання послуг,
завчасно за день чи два, погоджувалась
дата та час здійснення відео
конференції та на електронну пошту
надавався її план та стисло виклад
ключових питань, що дозволяло
ознайомитись з інформацією та
підготувати запитання. В погоджений
час за допомогою Skype проводилась відео
конференція де директор ТОВ «Логік -
Сервіс» ОСОБА_3 надавав звіт про
проведену роботу, пояснював та
відповідав на питання. Після
надходження до бухгалтерії актів
виконаних робіт та податкових
накладних, я повідомляла про це
директора ОСОБА_5 та з його дозволу
здійснювала оплати. Акти виконаних
робіт підписані з боку ТОВ «Логік
-Сервіс» надсилалися кур'єрською
поштою. Акти виконаних робіт підписані
директором ТОВ «Укр-Тест-Стандарт»
було передано директору ТОВ «Логік -
Сервіс» особисто».

Таким чином, під час судового розгляду
справи позивачем підтверджено
належними та достатніми доказами факт
укладання угод та надання послуг.

Під час судового розгляду справи
відповідачем не доведено відсутність
фізичних, технічних та технологічних
можливостей ТОВ «Укр-Тест-Стандарт»
для вчинення правочинів з ТОВ
«Логік-Сервіс», що становлять зміст
господарської операції.

При цьому, суд вважає необгрунтованими
посилання відповідача на акт ДПІ у
Бабушкінському районні м.
Дніпропетровська від 10.04.14 №
882/04-62-22-3/38598586 про неможливість
проведення зустрічної звірки з ТОВ
«Логік-Сервіс» () щодо
підтвердження реальності здійснення
господарських відносин із ТОВ «ТОР 2013»
() за період січень 2014
року, оскільки у відповідності до
роз'яснень Листа Вищого
адміністративного суду України від
02.06.2011р. №742/11/13-11 оцінюватися при
дослідженні факту здійснення
господарської операції повинні
відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку. Не є обов'язковою передумовою
для визначення контролюючими органами
грошових зобов'язань визнання
недійсними (у тому числі нікчемними)
правочинів, які укладалися за ланцюгом
між попередніми посередниками, через
ланцюг яких декларувався рух товарів
чи послуг, нібито придбаних останнім у
такому ланцюгу платником податку. При
цьому відносини між учасниками
попередніх ланцюгів постачань товарів
та послуг не мають безпосереднього
впливу на дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
контрагентом.

Суд зазначає, що в даному акті від 10.04.14
№ 882/04-62-22-3/38598586 досліджувалися
взаємовідносини між ТОВ «Логік-Сервіс»
() та ТОВ «ТОР 2013» (), а не безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку, тобто між ТОВ «Логік -Сервіс» та
ТОВ «Укр-Тест-Стандарт».

Натомість, безпосередньо дослідивши
господарські відносини між ТОВ «Логік
-Сервіс» та ТОВ «Укр-Тест-Стандарт», суд
приходить до висновку, що дані
господарські операції були фактично
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що свідчить про їх
реальність та правомірність
формування податкового обліку
платника податків.

Зважаючи на викладене вище, суд
приходить до висновку про
невідповідність фактичним обставинам
висновків Акту № 2063/2203/35809174 від 13.05.2014,
незаконність податкового
повідомлення-рішення № від 27.06.2014
на загальну суму грошового
зобов'язання 511687,5 грн., з яких за
основним платежем 409350,00 грн. та
штрафними (фінансовими) санкціями
штрафами 102337,5 грн., та необхідність
його скасування.

Статтею 124 Конституції України
передбачено, що юрисдикція судів
поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі, водночас частиною
2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади
(до яких належать органи державної
податкової служби) та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

У зв'язку з викладеним вище, суд вважає
за необхідне задовольнити позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укр-Тест-Стандарт" до
Лівобережної об'єднаної державної
податкової інспекції м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області, третя особа: Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Логік-Сервіс" про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення.

Згідно частини 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

З огляду на викладену вище норму, суд
вважає за необхідне стягнути з
Державного бюджету України на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укр-Тест-Стандарт"
судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Укр-Тест-
Стандарт" - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення форми
"Р" Лівобережної об'єднаної державної
податкової інспекції м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області від 27 червня 2014 року № ,
яким Товариству з обмеженою
відповідальністю «Укр-Тест-Стандарт»
визначено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість у розмірі
511687,5 грн., з яких: за основним платежем
409350,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) 102337,50 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укр-Тест-Стандарт»
() судовий збір у розмірі
487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім грн.
20 коп.).

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії повного
тексту постанови. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
11 серпня 2014 року

Суддя О.Б.
Ляшко