Справа № 4897/10
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2013-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2013 р.справа № 2а-1945/09

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів: Поплавського
В.Ю. Чепурнова Д.В.

при секретарі судового засідання:
Антіпової В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську заяви
представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2
про прийняття додаткової постанови до
постанови Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 19.10.2010 року

у адміністративній справі № 2а-1945/09 за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Павлоградському районі
Дніпропетровської області про
визнання неправомірними дії суб'єкту
владних повноважень, зобов'язання
вчинення певних дій та стягнення шкоди,
заподіяної неправомірними діями, -

в с т а н о в и л а :

За результатом апеляційного перегляду
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Павлоградському районі
Дніпропетровської області про
визнання неправомірними дії суб'єкту
владних повноважень, зобов'язання
вчинення певних дій та стягнення шкоди,
заподіяної неправомірними діями,
постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 19.10.2010 року частково задоволено
апеляційну скаргу представника
позивача - ОСОБА_2, та скасовано
постанову Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 09 грудня 2009 року, а позов
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Павлоградському районі
Дніпропетровської області задоволено
частково, визнано протиправними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Павлоградському районі
Дніпропетровської області щодо
нарахування та виплати ОСОБА_1 за
період з 01.01.2006 року по 31.12.2006 року, з
09.07.2007 року по 31.12.2007 року та починаючи 22
травня 2008 року державної пенсії по
інвалідності 3-ї групи та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
розрахованих у розмірах менших ніж
визначено ст.ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», та
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Павлоградському районі
Дніпропетровської області здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1 за
період з 01.01.2006 року по 31.12.2006 року, з
09.01.2007 року по 31.12.2007 року та починаючи 22
травня 2008 року державної пенсії по
інвалідності 3-ї групи, захворювання
якого пов'язане з наслідками
Чорнобильської катастрофи в розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю в розмірі 75 % виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
розрахованих відповідно до вимог
ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та з урахуванням вимог ч.1
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а також за відрахунком
виплачених ОСОБА_1 сум державної і
додаткової пенсій у зазначений період
часу. В іншій частині позову ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Павлоградському районі
Дніпропетровської області судом
відмовлено.

Зазначена постанова суду апеляційної
інстанції була переглянута касаційною
інстанцією за скаргою позивача, та
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 04.04.2012 року (а.с.172-175) була
залишена без змін.

Проте, представник позивача по цій
справі ОСОБА_3 - ОСОБА_2, звернувся до
апеляційного суду з заявою про
прийняття додаткової постанови у цій
справі посилаючись на те, що судовою
колегією під час прийняття даної
постанови у цій справі не було
враховано положення ч.3 ст.67 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постра ждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
якою передбачено, що у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відпо відно
до статті 54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до
категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслі док
Чорнобильської катастрофи, а
перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Представник позивача наголошує на
тому, що наявність зазначеної
імперативної норми Закону № 796,
зобов'язує відповідача здійснювати
автоматичний перерахунок пенсії у разі
зміни прожиткового мінімуму починаючи
з 22.05.2008р., і саме ці положення судом
апеляційної інстанції згадано в
мотивувальній частині постанови, проте
чітко не зазначені в резолютивній
частині постанови апеляційного суду,
що стало підставою для
недобросовісного виконання
відповідачем судового рішення шляхом
неврахування мотивувальної частини
рішення, яким здійснюється роз'яснення
та підстави прийнятого рішен ня, а
також про продовження відповідачем
ігнорування ч.3 ст.67 Закону № 796

Посилаючись на приписи зазначеної вище
норми Закону № 796 та на відсутність
законодавчо встановленої
відповідальності відповідача і його
обов'язку компенсувати інфляційні
збитки, які заподіюються
неправомірними діями Пенсійного Фонду
України на чолі з Кабінетом Міністрів
України, представник позивача просить
на підставі ст.168 КАСУ постановити
додаткову постанову, якою доповнити
п'ятий абзац постанови Дніпропетров
ського адміністративного апеляційного
суду від 19.10.2010р. у справі № 2а-1945/09 після
слів «...та з урахуванням вимог ч. 1 спи 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» словами наступного
змісту: «з урахуванням змін
прожиткового мінімуму відповідно до
Законів України про Державний бюджет
України».

Заслухавши в судовому засіданні
пояснення представника позивача,
обговоривши наведені ним доводи для
постановляння додаткового рішення у
цій справі, судова колегія дійшла
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення заяви ОСОБА_2,
який діє в інтересах позивача по цій
справі.

Відповідно до положень ч.1 ст.168 КАСУ,
суд, що ухвалив судове рішення, може за
заявою особи, яка брала участь у справі,
чи з власної ініціативи прийняти
додаткову постанову чи постановити
додаткову ухвалу у випадках, якщо: щодо
однієї із позовних вимог, з приводу
якої досліджувалися докази, чи одного з
клопотань не ухвалено рішення; суд,
вирішивши питання про право, не
визначив способу виконання судового
рішення; судом не вирішено питання про
судові витрати. При цьому, ч.2 ст.168 КАСУ
чітко визначено, що питання про
ухвалення додаткового судового
рішення може бути заявлено до
закінчення строку на виконання
судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що додаткове
судове рішення є засобом усунення
неповноти судового рішення, внаслідок
розгляду якого залишилися
невирішеними певні позовні вимоги
особи, яка бере участь у справі, не
визначено способу виконання судового
рішення, не вирішено питання про судові
витрати, а як вбачається з Постанови
апеляційного суду від 19.10.2010 року,
судовою колегією розглянуто всі вимоги
позивача та чітко визначено спосіб
виконання судового рішення.

Судовою колегією встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що на
виконання рішення апеляційної
інстанції від 19.10.2010 року, постановою
ВДВС від 13.01.2011 р. було відкрито
виконавче провадження, з наданням
відповідачу строку для добровільного
виконання судового рішення, а
Управлінням Пенсійного фонду України в
Павлоградсь кому районі
Дніпропетровської області було
здійснено нарахування державної та
додаткової пенсії по зивачу в
загальному розмірі 165532,68 гривень, а
виплачено позивачу було суму пенсії в
розмірі 127265,56 грн., іншу суму пенсії в
розмірі 38267,12 грн. пенсійним органом не
було доплачено позивачу у зв'язку з
відсутністю відповідно фінансування з
бюджету, про що позивач, його
представник, та ВДВС повідомлялися
відповідачем письмово, що свідчать про
виконання пенсійним органом судового
рішення апеляційної інстанції, тобто
вчинення усіх дій, до яких зобов'язано
його судом..

Таким чином, звернення представника
позивача із заявою про винесення
додаткового судового рішення у справі,
має ознаки оскарження судового
рішення, оскільки позивача не
влаштовує результат його виконання
відповідачем.

При таких обставинах, судова колегія
вважає, що відсутні підстави для
винесення додаткового рішення, у
зв'язку з чим, слід відмовити у
задоволенні заяви.

Керуючись п.1 ч.1 ст.199, ст.200, ст.205, ст.206
КАС України, судова колегія -

У х в а л и л а :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 про прийняття додаткової
постанови до постанови
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 19.10.2010 року -
залишити без задоволення

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, визначені статтею 212
Кодексу адміністративного судочинства
України .

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов