Справа № 808/4004/14
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 року ( 15 год. 55 хв.)Справа №
808/4004/14 м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Максименко Л.Я.,

за участю секретаря судового засідання
- Приймака Є.О.,

та представників

від позивача: ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_1
від 13.07.1996

від відповідача: Клименко О.М.,
довіреність № 13-18/5748 від 30.08.2013

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовною заявою: Арбітражного
керуючого ОСОБА_1, м. Запоріжжя

до відповідача: Головного управління
юстиції у Запорізькій області
Міністерства юстиції України, м.
Запоріжжя

про: визнання протиправним та
скасування припису,

ВСТАНОВИВ:

Арбітражний керуючий ОСОБА_1 (далі -
позивач) звернувся із адміністративним
позовом до Головного управління
юстиції у Запорізькій області
Міністерства юстиції України (далі -
відповідач), в якому позивач просить
суд визнати протиправним та скасувати
у повному обсязі припис Головного
управління юстиції у Запорізькій
області Міністерства юстиції України
про недопущення повторних порушень від
12.06.2014 № 15-П/14.

В обґрунтування позову посилається на
те, що відповідач дійшов помилкового
висновку про порушення ОСОБА_1 абз.8 ч. 1
ст. 25 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», оскільки
невірно трактовано зміст вказаної
норми. Вказує, що вказана норма Закону
встановлює повноваження ліквідатора
(членів ліквідаційної комісії) та не
має жодного відношення до порядку
формування та реалізації
ліквідаційної маси, погашення вимог
кредиторів. Вважає, що пред'явлення до
третіх осіб вимог щодо повернення
дебіторської заборгованості це право,
а не обов'язок ліквідатора вчиняти
певні дії, виходячи з конкретних
обставин справи, яке узгоджується з
вимогами ЦК України та ГК України щодо
реалізації суб'єктивного права
кредитора на вибір способів захисту.
Крім того, сам Закон не містить
нормативного визначення що таке
«достатні заходи щодо проведення у
повному обсязі претензійно-позовної
роботи». Вказує, що ліквідатор ТОВ
«Торговий дім «К-Схід» ОСОБА_1 після
проведення інвентаризації основних та
оборотних засобів банкрута, в ході якої
встановлено дебіторську
заборгованість боржника на загальну
суму 784 674,10 грн., не звертався до суду з
позовними заявами про її стягнення в
судовому порядку. Проте, на думку
позивача, це зовсім не свідчить про те,
що ліквідатор не вживав заходів та не
пред'являв до третіх осіб вимоги щодо
її повернення, на виконання
вищевказаної вимоги Закону. Стверджує,
що з урахуванням неможливості
проведення належних правових заходів
щодо стягнення дебіторської
заборгованості в судовому порядку, на
виконання рішень комітету кредиторів,
оформлених протоколами № 2 від 13.01.2012 та
№ 3 від 20.02.2013, ліквідатором включено
дебіторську заборгованість до
ліквідаційної маси банкрута та
відповідно погоджену ціну її
реалізації, а в подальшому відповідно
до вимог Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
реалізовано шляхом проведення
публічних торгів (аукціону). Вказує, що
в межах справи № 26/5009/3327/11 про
банкрутство ТОВ «Торговий дім «К-Схід»
вартість майнових прав була визначена
відповідним суб'єктом оціночної
діяльності та погоджена для
реалізації, як первісна вартість з
комітетом кредиторів. На підставі
викладеного, вважає, що припис
Головного управління юстиції у
Запорізькій області Міністерства
юстиції України є протиправним,
необґрунтованим і таким, що підлягає
скасуванню.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги, наполягає на
задоволенні позову.

Відповідач позов не визнав, у письмових
запереченнях від 09.07.2014 вх. № 26574
посилається на те, що комісія з
проведення позапланової виїзної
перевірки діяльності арбітражного
керуючого під час виконання ним
повноважень ліквідатора у справі про
банкрутство ТОВ «Торговий дім «К-Схід»
дійшла висновку, що арбітражним
керуючим ОСОБА_1 порушено вимоги абзацу
восьмого частини першої статті 25
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» в редакції
від 14.05.1992 № 2344-ХІІ зі змінами та
доповненнями, а саме, не вжито
достатніх заходів щодо проведення у
повному обсязі претензійно-позовної
роботи з повернення (стягнення)
банкруту дебіторської заборгованості
з юридичних осіб - ТОВ «Арм-Електро», м.
Коростень, ТОВ «Енергія XXII», Київська
область, ОСОБА_3, м. Житомир, ТОВ «Крігер
Енергія», м. Житомир, ТОВ
«Крігербейк», м. Житомир, ТОВ
«Крігеркотлосервіс» м. Житомир,
Крігеркотлосервіс, м. Мінськ,
Республіка Білорусь, про що було
складено акт позапланової виїзної
перевірки діяльності арбітражного
керуючого від 10.06.2014 № 41/14. В
обґрунтування змісту виявленого
порушення посилається на те, що для
виконання вимог абз. 8 ч. 1 ст. 25 Закон про
банкрутство в редакції від 1992 року щодо
пред'явлення ліквідатором з дня свого
призначення до третіх осіб вимоги щодо
повернення дебіторської
заборгованості, арбітражний керуючий
ОСОБА_1 повинен був провести
претензійно-позовну роботу. Так,
дебіторську заборгованість перед ТОВ
«Торговий дім «K-Схід» мали 8 юридичних
осіб - ТОВ «Арм-Електро» м. Коростень;
ТОВ «Енергія XXII» Київська область;
Крігер О.Л., м. Житомир; ТОВ
«Крігер Енергія», м. Житомир; ТОВ
«Крігербейк», м. Житомир; ТОВ
«Крігеркотлосервіс», м. Житомир; ВАТ
«Біоенергетична компанія «Полісся»,
Житомирська область;
Крігеркотлосервіс, м. Мінськ
Республіка Білорусь. Доказів
направлення претензії про сплату боргу
на адресу дебітора - Крігеркотлосервіс,
м. Мінськ, Республіка Білорусь, який
заборгував банкруту 144 тис. грн.,
арбітражний керуючий ОСОБА_1 не надав.
Також, арбітражний керуючий ОСОБА_1 не
надав доказів стягнення у судовому
порядку дебіторської заборгованості
на користь банкрута з ТОВ «Арм-Електро»
м. Коростень; ТОВ «Енергія XXII» Київська
область; ОСОБА_3, м. Житомир; ТОВ «Крігер
Енергія», м. Житомир; ТОВ
«Крігербейк», м. Житомир; ТОВ
«Крігеркотлосервіс», м. Житомир;
Крігеркотлосервіс, м. Мінськ
Республіка Білорусь, що також
підтверджується постановою Вищого
господарського суду України від 18.03.2014
у справі № 26/5009/3327/11 про банкрутство ТОВ
«Торговий дім «K-Схід», відповідно до
якої у справі про банкрутство ТОВ
«Торговий дім «K-Схід» відсутні
відомості щодо ліквідації чи порушення
справ про банкрутство відносно
юридичних осіб - дебіторів боржника та
неможливості стягнути з дебіторів на
користь боржника заборгованість у
встановленому законом порядку.
Комісією прийняті до уваги пояснення
арбітражного керуючого ОСОБА_1 лише в
частині щодо не звернення з претензією
про стягнення боргу з ВАТ
«Біоенергетична компанія «Полісся» у
зв'язку зі спливом трирічного терміну
позовної давності для захисту
порушеного права, передбаченого
статтею 257 Цивільного кодексу України.
У зв'язку із цим, оскільки, на час
проведення органом контролю
позапланово заходу, вжиття заходів з
примусового стягнення дебіторської
заборгованості, в тому числі у судовому
порядку, не виявлялось можливим, за
спливом загального трирічного терміну
позовної давності, передбаченого
статтею 257 Цивільного кодексу України,
Управлінням, відповідно до підпункту
6.7.1. пункту 6.7 та пункту 6.10 Порядку
контролю, 12.06.2014 винесено арбітражному
керуючому ОСОБА_1 припис № 15-П/14 про
недопущення повторних порушень абзацу
восьмого частини першої статті 25
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» в редакції
від 14.05.1992 № 2344-ХІІ зі змінами та
доповненнями. З огляду на викладене,
вважає оскаржуваний припис законним та
обґрунтованим, а тому просить у
задоволені адміністративного позову
відмовити повністю.

Під час розгляду справи по суті
представник відповідача підтримав
заперечення з підстав викладених вище.

В судовому засіданні 14.07.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

16.05.2014 начальником Головного
управління юстиції у Запорізькій
області О.В. Бордюгом видано наказ №
304/06 «Про проведення позапланової
виїзної перевірки арбітражного
керуючого ОСОБА_1».

У період з 27.05.2014 по 29.05.2014 Головним
управлінням юстиції у Запорізькій
області на підставі наказу № 304/06 від
16.05.2014, за дорученням Міністерства
юстиції України № 2670-0-32-14/13.2 та на
виконання вимог ухвали господарського
суду Запорізької області від 07.04.2014 у
справі № 26/5009/3327/11 про банкрутство ТОВ
«Торговий дім «K-Схід» щодо перевірки
діяльності ліквідатора ТОВ «Торговий
дім «K-Схід» арбітражного керуючого
ОСОБА_1 з питань формування і
реалізації ліквідаційної маси
банкрута, складення ліквідаційного
балансу та задоволення вимог
кредиторів ТОВ «Торговий дім «K-Схід»,
проведено позапланову виїзну
перевірку діяльності арбітражного
керуючого ОСОБА_1 під час
виконання ним повноважень ліквідатора
ТОВ «Торговий дім «К-Схід», за
результатами якої складено довідку від
29.05.2014 № 25-д.

Не погоджуючись із висновками комісії,
05.06.2014 арбітражним керуючим ОСОБА_1
подані письмові заперечення.

За результатами розгляду письмових
заперечень комісія з проведення
позапланової виїзної перевірки дійшла
висновку, що арбітражним керуючим
ОСОБА_1 під час виконання ним
повноважень ліквідатора ТОВ «Торговий
дім «K-Схід» порушено вимоги абзацу
восьмого частини першої статті 25
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» в редакції
від 14.05.1992 № 2344-ХІІ зі
змінами та доповненнями, а саме,
ліквідатором ТОВ «Торговий дім «K-Схід»
арбітражним керуючим ОСОБА_1 не вжито
достатніх заходів щодо проведення у
повному обсязі претензійно-позовної
роботи з повернення (стягнення)
банкруту дебіторської заборгованості
з юридичних осіб - ТОВ «Арм-Електро», м.
Коростень, ТОВ «Енергія XXII», Київська
область, ОСОБА_3, м. Житомир, ТОВ «Крігер
Енергія», м. Житомир, ТОВ «Крігербейк»,
м. Житомир, ТОВ «Крігеркотлосервіс» м.
Житомир, Крігеркотлосервіс, м. Мінськ,
Республіка Білорусь, про що складено
акт від 10.06.2014 № 41/14.

12.06.2014, на підставі акту перевірки від
10.06.2014 № 41/14, арбітражному керуючому
ОСОБА_1 винесено припис № 15-П/14 про
недопущення повторних порушень абзацу
восьмого частини першої статті 25
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» в редакції
від 14.05.1992 № 2344-ХІІ зі змінами
та доповненнями.

Не погоджуючись із приписом від 12.06.2014
№ 15-П/14, ОСОБА_1 звернувся із позовом до
Запорізького окружного
адміністративного суду.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до наступних висновків.

У зв'язку з набранням чинності 19.01.2013
Закону України «Про внесення змін до
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» від 22.12.2011 №
4212-VI, Закон України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» викладено в
новій редакції.

Відповідно до абзацу першого пункту I1
розділу X Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
в редакції від 22.12.2011 № 4212-VI,
положення цього Закону застосовуються
судами під час розгляду справ про
банкрутство, провадження в яких
порушено після набрання чинності цим
Законом.

Відповідно до абзацу третього пункту I1
розділу X Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
в редакції від 22.12.2011 № 4212-VI,
положення цього Закону, що регулюють
ліквідаційну процедуру,
застосовуються господарськими судами
під час розгляду справ про банкрутство,
провадження у яких порушено до
набрання чинності цим Законом, якщо на
момент набрання ним чинності
господарським судом не було прийнято
постанову про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 16.06.2011 порушено
провадження у справі про банкрутство
ТОВ «Торговий дім «К-Схід» (69084, м.
Запоріжжя, вул. Кольорова, 5, ) та введено процедуру
розпорядження майном. Розпорядником
майна боржника призначено
арбітражного керуючого ОСОБА_1

Постановою господарського суду
Запорізької області у справі №
26/5009/3327/11 (суддя Юлдашев О.О.) від 02.11.2011
ТОВ «Торговий дім «К-Схід» визнано
банкрутом та відкрита ліквідаційна
процедура, ліквідатором банкрута
призначений арбітражний керуючий
ОСОБА_1 Строк ліквідаційної процедури
ТОВ «Торговий дім «К-Схід» був
встановлений господарським судом
Запорізької області у відповідності до
приписів частини другої статті 22
Закону в редакції від 14.05.1992 № 2344-ХІІ зі
змінами та доповненнями).

Таким чином, провадження у справі про
банкрутство ТОВ «Торговий дім «К-Схід»
здійснюється господарським судом
Запорізької області у відповідності до
норм Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» в редакції
від 14.05.1992 № 2344-ХІІ зі змінами та
доповненнями (далі - Закон від 14.05.1992 №
2344-ХІІ зі змінами та доповненнями).

Відповідно до ч.1 ст. 25 Закону в редакції
від 14.05.1992 № 2344-ХІІ зі змінами та
доповненнями, ліквідатор з дня свого
призначення здійснює інвентаризацію
та оцінку майна банкрута згідно з
законодавством; формує ліквідаційну
масу; реалізує майно банкрута для
задоволення вимог, включених до
реєстру вимог кредиторів, у порядку,
передбаченому цим Законом.

Згідно зі ст. 26 Закону в редакції від
14.05.1992 № 2344-ХІІ зі змінами та
доповненнями, усі види майнових
активів (майно та майнові права)
банкрута, які належать йому на праві
власності або повного господарського
відання на дату відкриття
ліквідаційної процедури та виявлені в
ході ліквідаційної процедури,
включаються до складу ліквідаційної
маси.

Ліквідатором банкрута ОСОБА_1, для
проведення інвентаризації майна
банкрута, наказом № 2 від 01.12.2011 було
створено інвентаризаційну комісію. За
результатами проведення
інвентаризації майна банкрута було
виявлено основні засоби: монітори LG 19LCD
у кількості 2 штук, залишкова вартість
якого 1 966,67 грн., принтер HP Desktop Lazer у
кількості 1 штуки, залишковою вартістю
987,50грн., дебіторська заборгованість на
загальну суму 784 674,10 грн., з них: ВАТ
«Біоенергетична компанія «Полісся»
Житомирська обл.- у сумі 48900,00 грн. (дата
виникнення 27.04.2007); ТОВ «Арм- Електро» м.
Коростень - у сумі 669,98 грн. (дата
виникнення 27.12.2010); ТОВ «Енергія XXII»
Київська обл. - у сумі 74110,00 грн. (дата
виникнення 31.12.2010); Крігер О.Л.
м. Житомир - у сумі 95300,25 грн. (дата
виникнення 29.04.2011); ТОВ «Крігер Енергія»
м. Житомир - у сумі 1200,00 грн.
(дата виникнення 31.03.2011); ТОВ
«Крігербейк» м. Житомир - у
сумі 185048,39 грн. (дата виникнення 23.03.2011);
ТОВ «Крігеркотлосервіс» м. Житомир - у
сумі 146523,36 грн. (дата виникнення 26.11.2010);
Крігеркотлосервіс (Республіка
Білорусь, м. Мінськ) - у сумі 232922,15 грн.
(дата виникнення 23.04.2010), які за рішенням
комітету кредиторів боржника від 13.01.2012
включені до ліквідаційної маси
банкрута, про що свідчить протокол
комітету кредиторів боржника № 2 від
13.01.2012.

Відповідно до абз. 8 ч. 1 ст. 25 Закону в
редакції від № 2344-ХІІ зі змінами та
доповненнями, ліквідатор з дня свого
призначення пред'являє до третіх осіб
вимоги щодо повернення дебіторської
заборгованості банкруту.

Роз'яснення змісту «пред'являє до
третіх осіб вимоги щодо повернення
дебіторської заборгованості» Закон в
редакції від № 2344-ХІІ зі змінами та
доповненнями не містить.

Проте, аналізуючи системно положення ч.
1 ст. 25 Закону в редакції від № 2344-ХІІ зі
змінами та доповненнями суд приходить
до висновку, що законодавцем наділено
ліквідатора певними, чітко визначеними
повноваженнями, серед яких зокрема і
звернення до господарського суду із
заявою про визнання недійсними угод
боржника з підстав, передбачених ч. 10
ст. 17 Закону.

Тобто, коли законодавець мав на увазі
саме покладання на ліквідатора такого
повноваження як звернення до суду, про
це чітко визначено у ч. ст. 25 Закону в
редакції від № 2344-ХІІ зі змінами та
доповненнями.

Тому, говорити про те, що в даному
випадку, ліквідатор «пред'являє до
третіх осіб вимоги щодо повернення
дебіторської заборгованості» має
своїм кінцевим результатом лише
звернення до суду із позовною заявою
про стягнення сум заборгованості, не
має правових підстав.

Так, досягнення основної мети, на
виконання якої направлені заходи
ліквідатора в процедурі банкрутства,
це - отримання грошових коштів за
рахунок дебіторської заборгованості
боржника та направлення їх на
задоволення вимог кредиторів, може
бути здійснено різними шляхами, а саме,
переговори, продаж, поступка, залік,
прощення, міна тощо, тому і вибір
способу є прерогативою ліквідатора.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Господарського
процесуального кодексу України
порядок досудового врегулювання
спорів визначається цим Кодексом, якщо
інший порядок не встановлено діючим на
території України законодавством, яке
регулює конкретний вид господарських
відносин.

Частиною 2 ст. 6 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що підприємства та
організації, чиї права і законні
інтереси порушено, з метою
безпосереднього врегулювання спору з
порушником цих прав та інтересів
звертаються до нього з письмовою
претензією.

Зокрема, арбітражним керуючим ОСОБА_1
на підтвердження виконання вимог
абзацу восьмого частини першої статті
25 Закону про банкрутство в редакції від
1992 року надані копії претензій про
необхідність сплати боргу, вручені під
підпис шістьом дебіторам: ТОВ
«Арм-Електро», м. Коростень; ТОВ
«Енергія XXII», Київська область; ОСОБА_3,
м. Житомир; ТОВ «Крігер Енергія», м.
Житомир; ТОВ «Крігербейк», м. Житомир;
ТОВ «Крігеркотлосервіс», м. Житомир.

Своїми відповідями ТОВ «Крігербейк»
(лист № 57 від 29.12.2011) та ТОВ «Крігер
Енергія» (лист № 69/1 від 29.12.2011)
повідомили ліквідатора ТОВ «Торговий
дім «К-Схід» про можливість стягнення
боргів у судовому порядку. Письмові
відповіді від інших дебіторів на
претензії про необхідність сплати
боргу арбітражний керуючий ОСОБА_1
комісії не надав.

Відповідно до письмових пояснень
арбітражного керуючого ОСОБА_1
претензія про сплату боргу на ВАТ
«Біоенергетична компанія «Полісся»
ліквідатором не направлялася, у зв'язку
з тим, що за даними обліку боржника
дебіторська заборгованість виникла у
2007 році, а отже минув загальний
трирічний термін позовної давності для
захисту порушеного права, передбачений
статтею 257 Цивільного кодексу України.

Позивач пояснив, що з урахуванням
неможливості проведення належних
правових заходів щодо стягнення
дебіторської заборгованості в
судовому порядку, на виконання рішень
комітету кредиторів, оформлених
протоколами № 2 від 13.01.2012 та № 3 від
20.02.2013 ліквідатором включено
дебіторську заборгованість до
ліквідаційної маси банкрута та
відповідно погоджено ціну реалізації,
а в подальшому, відповідно до вимог
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» реалізовано
шляхом проведення публічних торгів
(аукціону).

З пояснень позивача суд встановив, що
таке рішення було обумовлено тим, що
стягнення дебіторської заборгованості
ліквідатором в примусовому порядку
менш обґрунтоване ніж реалізація
майнових прав з публічних торгів.
Вказав на те, що навіть першочергово
для звернення із восьми позовами до
господарського суду потрібно було б
сплатити судовий збір з коштів, які у
банкрута відсутні. Крім того, стягнення
дебіторської заборгованості, навіть у
разі отримання позитивних судових
рішень, передбачає звернення до
виконавчих служб за місцем знаходження
дебіторів банкрута (Київська та
Житомирська області, Республіка
Білорусь) для примусового виконання
судових рішень, що є досить затратним і
не гарантує безумовного фактичного
отримання присуджених за рішенням суду
коштів. Окрім того, при прийнятті
такого рішення враховувалась
необхідність вжиття невідкладних
заходів, направлених на погашення
поточної заборгованості з виплати
заробітної плати працівникам
підприємства зі сплатою всіх
обов'язкових платежів та зборів, а
також здійснення ліквідаційної
процедури в межах строків,
передбачених Законом.

Тому, комітет кредиторів прийняв
рішення, що продаж дебіторської
заборгованості банкрута з публічних
торгів є більш доцільним, що на думку
суду, не суперечить положенням Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Відповідно до частини першої статті 29
Закону в редакції від 14.05.1992 № 2344-ХІІ зі
змінами та доповненнями, майно, на яке
звертається стягнення у ліквідаційній
процедурі, оцінюється арбітражним
керуючим у порядку, встановленому
законодавством про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність. У разі продажу майна на
аукціоні вартість майна, що
визначається шляхом його оцінки, є
початковою вартістю.

В межах справи № 26/5009/3327/11 про
банкрутство ТОВ «Торговий дім «К-Схід»
вартість майнових прав боржника була
визначена суб'єктом оціночної
діяльності ПП ОСОБА_6 (ринкова вартість
права вимоги - дебіторської
заборгованості - станом на 16.05.2014 склала
65389,53 грн., ринкова вартість майна
банкрута станом на 18.01.2012 склала - 1151,00
грн., з них: монітори LG 19LCD - 826,00 грн.,
принтера HP Desktop Lazer - 325,00 грн.), про що
свідчать звіти про незалежну оцінку
майна банкрута, проведеною суб'єктом
оціночної діяльності ПП ОСОБА_6 на
підставі виданого ФДМУ сертифікату №
9088/09 від 16.11.2009.

Додатково, арбітражним керуючим ОСОБА_1
було замовлено проведення ТОВ «Земля
Плюс 2006» рецензування Звітів про
незалежну оцінку майна банкрута,
складених ПП ОСОБА_6. За результатами
проведеного ТОВ «Земля Плюс 2006»
рецензування було встановлено
відповідність Звітів про незалежну
оцінку майна банкрута станом на 18.01.2012
вимогам нормативно-правових актів по
оцінці майна, про що свідчать рецензії
ТОВ «Земля Плюс 2006» від 25.04.2014.

Відповідно до частини шостої статті 30
Закону в редакції від 14.05.1992 № 2344-ХІІ зі
змінами та доповненнями), уступка вимог
банкрута здійснюється в порядку,
передбаченому цивільним
законодавством України, за згодою
комітету кредиторів. Ліквідатор має
право виставити на відкриті торги
вимоги банкрута, якщо інший порядок
продажу (уступки) вимог банкрута не
встановлено комітетом кредиторів.

Згідно частини першої статті 30 Закону в
редакції від 14.05.1992 № 2344-ХІІ зі змінами
та доповненнями, після проведення
інвентаризації та оцінки майна
банкрута ліквідатор розпочинає продаж
майна банкрута на відкритих торгах,
якщо комітетом кредиторів не
встановлено інший порядок продажу
майна банкрута.

Частиною другою статті 30 Закону в
редакції від 14.05.1992 № 2344-ХІІ зі змінами
та доповненнями встановлено, що
ліквідатор забезпечує через засоби
масової інформації оповіщення про
порядок продажу майна банкрута, склад,
умови та строки придбання майна.

Порядок продажу майна банкрута, склад,
умови та строки придбання майна
погоджуються з комітетом кредиторів.

Протоколом комітету кредиторів
боржника № 2 від 13.01.2012 встановлено та
затверджено порядок продажу майна
банкрута, яке увійшло до ліквідаційної
маси ТОВ «Торговий дім «K-Схід», шляхом
проведення відкритих торгів. 20.02.2012
комітетом кредиторів боржника
погоджена ціна для реалізації майна
банкрута (як первісна вартість), яка
була визначена звітами про незалежну
оцінку майна банкрута, про що свідчить
наданий на перевірку арбітражним
керуючим ОСОБА_1 протокол комітету
кредиторів боржника № 3 від 20.02.2012.

Ліквідатором банкрута ОСОБА_1 з ТОВ
«Біржевий альянс» було укладено
договір на надання послуг проведення
аукціону від 20.02.2012. В газеті «Голос
України» №36 (5286) за лютий 2012 здійснено
публікацію про проведення 27.03.2012
публічних торгів майна ТОВ «Торговий
дім «К-Схід».

Згідно протоколу аукціону № 020/02/12 від
27.03.2012р. була реалізована дебіторська
заборгованість банкрута за 68773,32 грн.
без врахування ПДВ, а саме: ВАТ
«Біоенергетична компанія Полісся» за
ціною 4 115,75грн., ТОВ «Арм-Електро» -
55,83грн., ТОВ «Енергія XXII» - 6 237,59грн.,
ОСОБА_3 7 - 8 753,86грн., ТОВ «Крігер Енергія»
- 100грн., ТОВ «Крігербейк» - 15 420,70грн., ТОВ
«Крігеркотлосервіс» - 13 431,31грн.,
Крігеркотлосервіс, Мінськ - 19 410,18грн.; а
також реалізоване майно банкрута:
монітори LG 19LCD в кількості 2 штук
реалізовані за ціною 908,60грн. та принтер
HP Desktop Lazer у кількості 1 штуки
реалізований за ціною 357,60грн.

Тобто, ліквідатором було вжито заходів
щодо виявлення, пред'явлення вимог про
повернення, оцінки та реалізації
майнових прав банкрута, що я виконання
вимог абз.8 ч. 1 ст. 25 Закону в редакції
від 14.05.1992 № 2344-ХІІ зі змінами та
доповненнями.

Відповідно до 6.7 Порядку контролю за
діяльністю арбітражних керуючих
(розпорядників майна, керуючих
санацією, ліквідаторів), затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 27.06.2013 № 1284/5 (далі - Порядок), у разі
виявлення під час перевірки порушень у
діяльності арбітражного керуючого
орган контролю на підставі акта
перевірки за наявності відповідних
підстав виносить припис про
недопущення повторних порушень
(додаток 7) (далі - припис) та (або)
розпорядження про усунення виявлених
порушень (додаток 8) (далі -
розпорядження).

Орган контролю виносить розпорядження
щодо порушень, які можуть бути усунені
арбітражним керуючим, а щодо інших
порушень - припис (п.п. 6.7.1 п. 6.7 Порядку).

Відповідач, приймаючи рішення про
внесення припису арбітражному
керуючому про недопущення повторних
порушень, прийшов до висновку про
порушення останнім положень абз. 8 ч. 1
ст. 25 Закону в редакції від 14.05.1992 №
2344-ХІІ зі змінами та доповненнями. При
цьому, обґрунтування наявності такого
порушення полягає саме в тому, що
арбітражним керуючим «не вжито
достатніх заходів щодо проведення у
повному обсязі претензійно-позовної
роботи з повернення (стягнення)
банкруту дебіторської заборгованості
з юридичних осіб».

В судовому засіданні представник
відповідача пояснював, що якби
арбітражний керуючий звернувся із
позовами про стягнення заборгованості
з контрагентів у судовому порядку, то
можливо б було отримати значно більші
кошти, ніж фактично було отримано
внаслідок реалізації майнових прав на
аукціоні.

При цьому відповідачем не враховано, що
порушення норми закону, в даному
випадку абз. 8 ч. 1 ст. 25 Закону в редакції
від 14.05.1992 № 2344-ХІІ зі змінами та
доповненнями, має бути однозначним та
беззаперечним.

Суд приходить до такого висновку
виходячи з того, що диспозиція абз. 8 ч. 1
ст. 25 Закону в редакції від 14.05.1992 №
2344-ХІІ зі змінами та доповненнями
передбачає «пред'явлення до третіх
осіб вимоги щодо повернення
дебіторської заборгованості банкруту»
без конкретизації того, наскільки
якісно це має бути вчинено.

Під час судового розгляду справи
доведено, що ліквідатор здійснював
повноваження визначені абз. 8 ч. 1 ст. 25
Закону в редакції від 14.05.1992 № 2344-ХІІ зі
змінами та доповненнями, наслідком
чого стало включення виявленої
дебіторської заборгованості до
ліквідаційної маси та її реалізація на
аукціоні у вигляді майнових прав.

Чи були ці заходи «достатніми» є
оціночним та здебільшого суб'єктивним,
ґрунтується у доводах відповідача лише
на припущеннях.

В той же час, суд не приймає до уваги
посилання позивача на перевищення
Головним управлінням повноважень при
проведенні перевірки діяльності
арбітражного керуючого ОСОБА_1,
оскільки позапланова виїзна перевірка
проведена на підставі та в межах наказу
№ 304/06 від 16.05.2014, яким позивачем не
оскаржувався.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Головним управлінням юстиції у
Запорізькій області не доведено в
установленому законом порядку
законність та обґрунтованість
винесено припису, а тому припис про
недопущення повторних порушень від
12.06.2014 № 15-П/14 слід визнати протиправним
та скасувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійсненні нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Враховуючи вищезазначене, та керуючись
ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Арбітражного
керуючого ОСОБА_1 до Головного
управління юстиції у Запорізькій
області Міністерства юстиції України
про визнання протиправним та
скасування припису, - задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та
скасувати припис Головного управління
юстиції у Запорізькій області про
недопущення повторних порушень від
12.06.2014 № 15-П/14.

Присудити з Державного бюджету України
на користь Арбітражного керуючого
ОСОБА_1 73,08 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
Л.Я. Максименко