Справа № 820/8603/14
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

29 липня 2014 р.
№ 820/8603/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді - Горшкової О.О.,

при секретарі судового засідання -
Сальніковій А.А.,

за участю представників сторін:
позивач - ОСОБА_1, відповідач 1 -
Вишневський О.В., відповідач 2 -не
прибув,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Головного
управління державної міграційної
служби у Харківській області,
Управління Державної міграційної
служби України в Київській області про
визнання дій неправомірними та
зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до суду із
позовом до Головного управління
державної міграційної служби у
Харківській області, Управління
Державної міграційної служби України в
Київській області, в якому просить суд
скасувати висновок ВГРФО ГУМВС
України в Київський області щодо
визнання не правомірним рішення ВГІРФО
ГУМВС України в Київській області від
23.05.2003року про документування
громадянина В'єтнаму ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідкою на постійне
проживання в Україні серії НОМЕР_1 та
зобов'язати ГУ ДМС України в
Харківський області здійснити обмін
бланку посвідки на постійне
проживання в Україні громадянину
В'єтнаму ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 серії
НОМЕР_1 від 23.05.2003 року в зв'язку з
досягненням 45-річного віку.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що рішенням ВГІРФО ГУМВС в
Харківській області йому наданий
дозвіл на імміграцію в Україну на
підставі Закону України "Про
імміграцію" та видана посвідка НОМЕР_1
від 23.05.2003 року на постійне проживання в
Україні. 18.04.2014 року позивач звернувся
до відповідача з письмовою заявою про
здійснення обміну бланку посвідки у
зв'язку із досягненням 45річного віку,
на яку отримав відмову у зв'язку із
наявністю висновку УМВС України в
Київській області про визнання
вказаного рішення ВГІРФО ГУМВС в
Харківській області від 23.05.2003року про
документування посвідкою на
проживання в Україні гр. СРВ ОСОБА_3
неправомірним. Вказане рішення позивач
вважає необґрунтованим та незаконним,
порушує його права та законної
інтереси, а тому позовні вимоги
підлягають задоволенню.

Відповідач 1 заперечував проти позову з
підстав його необгунтованості та
безпідставності.

У судовому засіданні позивач та
відповідач 1 підпримали свої правові
позиції по справі.

Відповідач 2, належним чином
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи, у зазначене судове
засідання не прибув.

Перевіряючи оскаржуване рішення на
відповідність положенням ч.3 ст.2 КАС
України суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 прибув в Україну відповідно до
міждержавної Угоди між СРСР та
Республікою В`єтнам, з 1988 по 1992 рік
працював на Житомирському ВАТ
«Льонотекс» та залишився постійно
проживати на території України.

Вказані обставини не заперечувались
відповідачами та підтверджується
висновком равління Державної
міграційної служби України в Київській
області від 08.04.2014року.

23.05.2003року рішеням ВГІРФО ГУ МВС
України в Київській області позивача
документовано посвідкою на постійне
проживання в Україні серії НОМЕР_1.

18.04.2014 року позивач звернувся до
відповідача 1 з письмовою заявою, в якій
на підставі п.14 постанови Кабінету
Міністрів України № 251 від 28.03.2012 року
"Про затвердження Порядку оформлення,
виготовлення і видачі посвідки на
постійне проживання та посвідки на
тимчасове проживання і технічного
опису їх бланків" просив здійснити йому
обмін бланку посвідки на постійне
проживання в Україні, у зв'язку із
досягненням 45річного віку, на яку
отримав відмову, у зв'язку із наявність
висновку УМВС України в Київській
області про визнання рішення ВГІРФО
ГУМВС в Харківській області від
23.05.2003року про документування
посвідкою на проживання в Україні гр.
СРВ ОСОБА_3 неправомірним.

Суд зауважує, що відповідно до Указу
Президента України "Про оптимізацію
системи центральних органів
виконавчої влади" від 09.12.2010 року №1085/2010
було створено Державну міграційну
службу України, на яку покладено
функції з реалізації державної
політики з питань громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних
осіб.

Згідно постанови Кабінету Міністрів
України від 15.06.2011 року № 658 "Про
утворення Державної міграційної
служби" було утворено Головне
управління Державної міграційної
служби у Харківській області, яке
виконує відповідні функції щодо
прийняття рішень про надання дозволу
на імміграцію, відмову в його наданні
та скасування такого дозволу;
оформлення і видачі іноземцям
документів для постійного проживання в
Україні; реєстрації/зняття з
реєстрації місця
проживання/перебування фізичних осіб,
веде відповідні реєстраційні обліки.

Тобто суд дійшов висновку, на час
розгляду справи, належним відповідачем
по даній справі є саме Головне
управління Державної міграційної
служби України в Харківській області.

Перевіряючи обґрунтованість заявлених
позовних вимог, суд дійшов висновку про
наступне.

Суд зазначає, що умови і порядок
імміграції в Україну іноземців та осіб
без громадянства визначені Законом
України "Про імміграцію".

Так, відповідно до ст. 1 вищенаведеного
Закону визначено, що імміграція - це
прибуття в Україну чи залишення в
Україні у встановленому законом
порядку іноземців та осіб без
громадянства на постійне проживання;
іммігрант - іноземець чи особа без
громадянства, який отримав дозвіл на
імміграцію і прибув в Україну на
постійне проживання, або, перебуваючи в
Україні на законних підставах, отримав
дозвіл на імміграцію і залишився в
Україні на постійне проживання;
імміграційна віза позначка у
паспортному документі, що засвідчує
право іноземця чи особи без
громадянства на в'їзд в Україну для
постійного проживання.

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про
імміграцію" дозвіл на імміграцію поза
квотою імміграції надається одному з
подружжя, якщо другий з подружжя, з яким
він перебуває у шлюбі понад два роки, є
громадянином України, дітям і батькам
громадян України.

Згідно з абз. 6 ст. 1 Закону України "Про
імміграцію" посвідка на постійне
проживання - документ, що підтверджує
право іноземця чи особи без
громадянства на постійне проживання
в Україні.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Головне управління Державної
міграційної служби в Харківській
області як орган державної влади
повинно діяти у спосіб визначений
законом та в межах наданих повноважень.

Механізм оформлення, виготовлення і
видачі посвідки на постійне проживання
та посвідки на тимчасове проживання
іноземцям та особам без громадянства,
які іммігрували в Україну на постійне
проживання або прибули в Україну на
тимчасове проживання, врегульований
Порядком оформлення, виготовлення і
видачі посвідки на постійне проживання
та посвідки на тимчасове проживання,
затвердженого постановою КМ України
№251 від 28.03.2012 року (далі Порядок №251).

Пунктом 12 Порядку №251 визначено, що
посвідка видається іноземцеві та особі
без громадянства під розписку після
пред'явлення паспортного документа
іноземця або документа, що посвідчує
особу без громадянства, в якому на
останній вільній сторінці
проставляється відмітка про отримання
посвідки за встановленим МВС зразком,
що скріплюється печаткою (за бажанням
іноземця та особи без громадянства
така відмітка може проставлятися у
вкладному талоні).

Як вбачається із наявної в матеріалах
справи посвідки на постійне проживання
позивача, ОСОБА_3 для отримання дозволу
на імміграцію у 2003 році надано усі
необхідні документи. Будь-яких
зауважень у міграційної служби під час
оформлення посвідки позивача серії
НОМЕР_1 від 23.05.2003року, не виникло.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих положень
Закону України "Про імміграцію",
вважати такими, що мають дозвіл на
імміграцію в Україну іноземців та осіб
без громадянства, які прибули в Україну
до 6 березня 1998 року за Угодою між
Урядом Соціалістичної Республіки
В'єтнам та Урядом СРСР про направлення
і прийняття в'єтнамських громадян на
професійне навчання та роботу на
підприємства і в організації СРСР від 2
квітня 1981 року, залишилися проживати в
Україні і звернулися протягом шести
місяців з дня набрання чинності цим
Законом із заявою про видачу їм
посвідки на постійне проживання в
Україні.

Тобто зазначена норма регулює
відносини які виникають між
уповноваженим органом та іноземцем при
наданні дозволу на імміграцію, та не
містить підстав та випадків визнання
неправомірними рішень про
документування посвідок на постіней
проживання в Україні.

Суд вважає за потрібне зауважити, що
ВГІРФО ГУМВС України в Київській
області при наданні позивачу посвідки
на проживання в Україні у 2003році
проводив процедуру законності
залишення на постійне проживання на
території України та керувався п.4
Розділу V «Прикінцеві положення Закону
України "Про імміграцію", підстав для
відмови у наданні дозволу на
імміграцію не виявив та надав посвідку
на постіне проживання в Україні.

Цією ж нормою відповідач 2
обгрунтовував і прийняття
протилежного висновку від 08.04.2014року,
яким визнав прийняте рішення ВГІРФО
ГУМВС України в Київській області від
23.05.2013року про документування
посвідкою на постійне проживання
громадянина СРВ ОСОБА_3.

Вказане рішення відповідачем 2
вмотивоване тим, що посвідку на
постійне проживання в Україні позивачу
оформлено в порушення абз. 4 п. 4
Прикінцевих положень Закону України
"Про імміграцію", оскільки оскільки
документ, який підтверджує право
позивача на постійне проживання в
Україні був наданий після закінчення
встановленого терміну.

Суд зауважує, що згідно з п. 3 ст. 5 та п. 2
Розділу 5 "Прикінцеві положення"Закону
України "Про імміграцію" Кабінет
Міністрів України у двомісячний термін
з дня набрання чинності цим Законом
зобов'язаний був прийняти
нормативно-правові акти, необхідні для
реалізації цього Закону.

З метою забезпечення виконання Закону
України "Про імміграцію" Президент
України видав Указ №596 від 07.08.2001р., яким
покладав на Міністерство внутрішніх
справ України виконання функцій
спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
питань імміграції та зобов'язав
Кабінету міністрів України затвердити
у двомісячний строк зразок посвідки
на постійне проживання в Україні,
правила та порядок її оформлення і
видачі, а також порядок видачі посвідки
на постійне проживання в Україні
особам, зазначеним у пункті 4 розділу V
"Прикінцеві положення"Закону України
"Про імміграцію".

Таким підзаконним актом стала
Постанова КМУ "Про затвердження
Порядку формування квоти імміграції,
Порядку провадження за заявами про
надання дозволу на імміграцію і
подання про його скасування та
виконання прийнятих рішень, Порядку
оформлення і видачі посвідки на
постійне проживання"від 26.12.2002р. №1983р.,
відповідно до вступної частини
постанова видана на виконання статті
5 Закону України "Про імміграцію", яка
була видана з прострочкою
встановленого терміну понад 1 рік 2
місяці. З цих підстав строки зазначені
в Прикінцевих положеннях Закону
України "Про імміграцію"для подання
заяв про документування були
продовжені до 26.06.2003р.

Окрім того, відповідно до ст. 12 Закону
України "Про імміграцію" дозвіл на
імміграцію може бути скасовано, якщо:
з'ясується, що його надано на підставі
свідомо неправдивих відомостей,
підроблених документів чи документів,
що втратили чинність; іммігранта
засуджено в Україні до позбавлення
волі на строк більше одного року і
вирок суду набрав законної сили; дії
іммігранта становлять загрозу
національній безпеці України,
громадському порядку в Україні; це є
необхідним для охорони здоров'я,
захисту прав і законних інтересів
громадян України; іммігрант порушив
законодавство про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства; в
інших випадках, передбачених законами
України.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України
"Про імміграцію", центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері імміграції, не пізніш
як у тижневий строк надсилає копію
рішення про скасування дозволу на
імміграцію особі, стосовно якої
прийнято таке рішення, та вилучає у неї
посвідку на постійне проживання.

Таким чином, підставою для вилучення у
іноземця посвідки на постійне
проживання в Україні є рішення
компетентного, в розумінні Закону
№2491-ІІІ, органу про скасування раніше
наданого дозволу на імміграцію.

Між тим, відповідачем 2 не надано
рішення про скасування дозволу на
імміграцію громадянина СРВ ОСОБА_3, а
тому в Управління Державної
міграційної служби України в Київській
області відсутні правові підстави для
вирішення питання щодо вилучення
посвідки на постійне проживання,
виданої позивачу.

Відповідно до п.п. 21-24 "Порядку
провадження за заявами про надання
дозволу на імміграцію і подання про
його скасування та виконання прийнятих
рішень", затвердженого Постановою КМ
України від 26.12.2002р. №1983р., дозвіл на
імміграцію скасовується органом, який
його видав. Для започаткування
процедури розгляду питання про
скасування дозволу на імміграцію
відповідне подання надсилається до
органу, який приймав рішення про
надання такого дозволу. Департамент,
територіальні органи і підрозділи
всебічно вивчають у місячний термін
подання щодо скасування дозволу на
імміграцію, запитують у разі потреби
додаткову інформацію в ініціатора
подання, інших органів виконавчої
влади, юридичних і фізичних осіб, а
також запрошують для надання пояснень
іммігрантів, стосовно яких
розглядається це питання. На підставі
результату аналізу інформації
приймається відповідне рішення. Про
прийняте рішення письмово
повідомляються протягом тижня
ініціатори процедури скасування
дозволу на імміграцію та іммігранти.
Рішення про скасування дозволу на
імміграцію надсилається протягом
тижня органам, що його прийняв, до
територіального підрозділу за місцем
проживання для вилучення посвідки на
постійне проживання в іммігранта та
вжиття заходів відповідно до статті 13
Закону України "Про імміграцію". Копія
рішення надсилається Держкомкордон (п.
24 Постанова КМ України № 1983).

З матеріалів справи вбачається, що
протягом всього часу проживання на
території України позивач не порушував
чинного законодавства України, в тому
числі про правовий статус іноземців,
злочин не скоював, що неспростовано
відповідачем.

Також, при розгляді питання щодо
підстав прийняття рішення про
скасування посвідки на постійне
проживання в Україні суд вважає за
необхідне зазначити, що перебування
іноземця чи особи без громадянства на
території України на законних
підставах є визначальним для
визначення його правового статусу.

Таким чином, враховуючи відсутність
законних підстав для визнання
неправомірно виданою та вилученою
посвідки на постійне проживання в
Україні громадянина СРВ ОСОБА_3, суд
прийшов до висновку про незаконність
та необгунтованість висновку
Управління Державної міграційної
служби України в Київській області від
08.04.2014року, на підставі чого вказаний
висновок підлягає скасуванню, а
вказана частина позовних вимог
підлягає задоволенню.

Щодо заявлених позовних вимог про
зобов'язання ГУ ДМС України в
Харківський області здійснити обмін
бланку посвідки на постійне
проживання в Україні громадянину
В'єтнаму ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 серії
НОМЕР_1 від 23.05.2003 року в зв'язку з
досягненням 45-річного віку, суд
зазначає наступне.

Як було встановлено вище, відповідач 1
саме на підставі висновку УМВС України
в Київській області про визнання
рішення ВГІРФО ГУМВС в Харківській
області від 23.05.2003року про
документування посвідкою на
проживання в Україні гр. СРВ ОСОБА_3
неправомірним (чинного на момент
розгляду заяви позивача від 18.04.2014року),
діючи в рамках правового поля та з
урахуванням норм чинного
законодавства, правомірно відмовив
позивачу в обміні бланку посвідки на
постійне проживання в Україні.

Таким чином, наразі відсутністє
судове рішення, яке набрало б законної
сили та яким підтверджено
правомірність документування
посвідкою на постійне проживання в
Україні громадянина СРВ ОСОБА_3, за
наслідками чого у відповідача 1
виникає встановлений законодавцем
обов` язок вирішити питання про
задоволення чи відмову в обміні бланку
посвідки, на підставі чого у позивача
могло б виникнути право на вирішення
вказаного питання у судовому порядку.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що вказані
позовні вимоги є передчасними, а тому
задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищезазначене, з огляду на
ч. 2 ст. 11 КАС України, суд вважає, що
належним захистом порушених прав
позивача у сфері публічно-правових
відносин, необхідним для відновлення
та захисту його прав достатньо буде
зобов'язати Головне управління
Державної міграційної служби в
Харківській області ГУ ДМС України в
Харківській області розглянути заяву
громадянина СРВ ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_3 від
30.05.2014року про обмін бланку посвідки на
постійне проживання в Україні серії
НОМЕР_2, із зазначенням відомостей про
двох дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 та
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково.

В зв'язку з чим, на підставі ч. 2 ст. 11 КАС
України, суд вважає, що належним
захистом порушених прав позивача у
сфері публічно-правових відносин, буде
скасувати висновок відповідача 2 щодо
визнання не правомірним рішення ВГІРФО
ГУМВС України в Київській області від
23.05.2003року про документування
громадянина В'єтнаму ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідкою на постійне
проживання в Україні серії НОМЕР_1

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково.

Судові витрати підлягають розподілу
відповідно до положень ч. 1 ст. 94 КАС
України

На підставі викладеного, керуючись ст.
19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 94, 128,
159, 160- 163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до
Головного управління державної
міграційної служби у Харківській
області, Управління Державної
міграційної служби України в Київській
області про визнання дій
неправомірними та зобов`язання вчинити
певні дії - задовольнити частково.

Скасувати висновок ВГРФО ГУМВС
України в Київський області щодо
визнання не правомірним рішення ВГІРФО
ГУМВС України в Київській області від
23.05.2003року про документування
громадянина В'єтнаму ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідкою на постійне
проживання в Україні серії НОМЕР_1

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1) судовий
збір в сумі 36 (тридцять шість) грн. 52 коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги у 10-денний строк з
дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили у
порядку, передбаченому ст. 254 КАС
України.

Повний текст постанови виготовлено
04.08.2014року.

Суддя
Горшкова О.О.