Справа № 2а-2655/11
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 серпня 2014 року Справа № 42539/12
Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Гудима Л.Я., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 24.03.2011
року в справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську про визнання дій
протиправними та зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії, виходячи
з заробітної плати з урахуванням суми
матеріальної допомоги,

В С Т А Н О
В И В :

У листопаді 2010 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську про визнання дій
протиправними та зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії, виходячи
з заробітної плати з урахуванням суми
матеріальної допомоги.

Позивачка просила визнати недійсним
розпорядження управління Пенсійного
фонду України в м. Івано-Франківську №
10113 від 14.04.2010 року та зобов'язати
відповідача провести перерахунок її
пенсії з врахуванням суми матеріальної
допомоги в розмірі 16032,60 грн. на
оздоровлення та допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, повернути
недоплачені кошти та при черговому
перерахунку пенсії врахувати розмір
матеріальної допомоги.

Постановою Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 24.03.2011 року позивачці в
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, її в апеляційному
порядку оскаржила позивачка ОСОБА_1

Апелянт вважає, що рішення суду першої
інстанції прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
з неповним з'ясуванням усіх обставин
справи, що мають значення для вирішення
справи.

ОСОБА_1 посилається на те, що
матеріальна допомога на оздоровлення
та для вирішення соціально-побутових
питань, яка надавалась їй щорічно,
являлась складовою частини заробітної
плати. На усі ці виплати нараховувався
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, що підтверджується
довідкою про виплату матеріальної
допомоги, виданої керівником
управління СБУ в Івано-Франківській
області 21.07.2010 року №114, тому дані
виплати повинні враховуватися при
призначенні пенсії.

Апелянт просить скасувати постанову
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 24.03.2011
року та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Оскільки апелянт ОСОБА_1 подала заяву
про розгляд справи в порядку
письмового провадження, клопотань від
відповідача про розгляд справи з його
участю не поступило, тому суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таку може бути
вирішено на основі наявних в ній
доказів.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково з таких підстав.

В справі встановлено, що згідно наказу
управління Служби безпеки України
№9-ос від 12.02.2010 ОСОБА_1 була звільнена з
державної служби у зв'язку з
досягненням державним службовцем
граничного віку, що підтверджується
копією трудової книжки .

Відповідно до протоколу управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську № 10113 від 14.04.2010 року,
яке позивачка вважає розпорядженням,
ОСОБА_1 отримує пенсію згідно Закону
України «Про державну службу» (далі
Закону № 3723-XII) з 18.02.2010 року.

Стаж роботи позивачки на державній
службі становить 13 років 27 днів,
загальний трудовий стаж 32 роки19 днів .

Згідно листа відповідача від 26.07.2010
року № 1268/С-8, до заробітної плати, яка
врахована для призначення пенсії
позивачки, включено: посадовий оклад,
доплата за 10 ранг, надбавка за вислугу
років у розмірі 20% відповідно до Закону
України «Про державну службу»,
скорегована сума надбавок (за
таємність, за високі досягнення),
скорегована премія, середньомісячна
премія до державних свят. Матеріальна
допомога на оздоровлення та для
вирішення соціально-побутових питань,
яка щорічно виплачувалася ОСОБА_1, не
була включена до заробітної плати, яка
враховувалася для призначення пенсії.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону
України «Про Державну службу» пенсія
призначається від сум саме заробітної
плати, а не будь-яких виплат, оскільки
матеріальна допомога на оздоровлення
та для вирішення соціально-побутових
питань до складу заробітної плати
державного службовця не входить, тому
обчислення пенсії позивачки з її
урахуванням суперечить положенням
зазначеної статті цього Закону.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції та вважає їх помилковими з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин), пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

У ч. 1 ст. 1 Закону України від 24.03.1995 року
№ 108/95 ВР «Про оплату праці» (далі Закон
№ 108/95-ВР) встановлено, що заробітна
плата - це винагорода, обчислена, як
правило, у грошовому виразі, яку за
трудовим договором власник або
уповноважений ним орган виплачує
працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною 2 ст. 33 Закону № 3723-XII
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
вважати, що матеріальна допомога на
оздоровлення та допомога для вирішення
соціально-побутових питань входила до
системи оплати праці державного
службовця.

Крім того, ст. 66 Закону України від 5.11.1991
року № 1788-XII «Про пенсійне
забезпечення» (далі Закон № 1788-XII)
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 цього Закону до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9.07.2003 року
№ 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі
Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема, до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

За таких обставин, висновок суду першої
інстанції про те, що матеріальна
допомога на оздоровлення та для
вирішення соціально-побутових питань,
на яку нараховувався збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, однак яка не включається
до складу заробітної плати державного
службовця, не враховується при
обчисленні розміру його пенсії, є
наслідком порушення правил
застосування норм права: перевагу було
надано положенням законів № 3723-XII та №
108/95-ВР, які щодо спірних відносин є
загальними. У той же час перевагу мають
спеціальні норми, що визначають
виплати (доходи) для обчислення пенсії,
а саме - ст. 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та ст. 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

Узагальнюючи вищевказане, колегія
суддів апеляційного суду приходить до
висновку, що позов ОСОБА_1 слід
задовольнити частково шляхом визнання
неправомірними дій відповідача щодо
неврахування при обчисленні розміру її
пенсії матеріальної допомоги на
оздоровлення та для вирішення
соціально-побутових питань,
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України в м. Івано-Франківську
провести перерахунок призначеної
ОСОБА_1 пенсії з врахуванням сум
матеріальної допомоги на оздоровлення
та для вирішення соціально-побутових
питань, та виплати ОСОБА_1
недоотриманих коштів з моменту
призначення їй пенсії - з 18.02.2010 року. В
частині визнання недійсним
протокольного розпорядження позов не
підлягає задоволенню, оскільки ці
позовні вимоги не стверджені
письмовими доказами в справі.

Аналогічний висновок щодо
застосування норм матеріального права
міститься у постановах Верховного Суду
України від 3 червня 2014 року (№ 21-134а14),
від 20 лютого 2012 року, 14, 28 травня та 6
листопада 2013 року (№№ 21-430а11, 21-97а13,
21-125а13, 21-350а13 відповідно).

Відповідно до ст. 244-2 КАС України,
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів
владних повноважень, які застосовують
у своїй діяльності нормативно-правовий
акт, що містить зазначені норми права,
та для всіх судів України. Суди
зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність з рішенням
Верховного Суду України.

У зв'язку з тим, що постанова суду
першої інстанції прийнята з порушенням
норм матеріального права, без
належного встановлення усіх обставин
справи, вона відповідно до ст. 200 КАС
України підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови про
часткове задоволення позову з
наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, апеляційний суд,

П О С Т
А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 24.03.2011 року в справі №
0907/2-а-2655/2011 скасувати та прийняти нову
постанову, якою позов задовольнити
частково.

Визнати неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську щодо неврахування
при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1
матеріальної допомоги на оздоровлення
та для вирішення соціально-побутових
питань.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Івано-Франківську
здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з
урахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення та допомоги для вирішення
соціально-побутових питань з дати
призначення їй пенсії, та виплатити
суму недоотриманих коштів, починаючи з
18.02.2010 року.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
Л.Я. Гудим

Д.М. Старунський