Справа № 464/5048/14-а 6-а/464/66/14
Суддя: Шинкар Т.І.
Дата ухвалення: 2014-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2014 року
Справа № 876/6927/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Шинкар Т.І.,

суддів
Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України у Франківському районі м.
Львова на ухвалу Сихівського районного
суду м. Львова від 05 червня 2014 року про
зміну способу виконання судового
рішення за поданням державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова про
зобов'язання нарахувати та виплатити
підвищення до пенсії дитині війни, -

В С Т А Н О В И В:

23.05.2014р. державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області звернувся в суд з
поданням про зміну способу виконання
рішення у справі, просить змінити
порядок і спосіб виконання рішення
шляхом стягнення з управління
Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова
(далі-Управління) на користь ОСОБА_1
підвищення до пенсії за період з
26.04.2011р. по 22.07.2011р. з врахуванням
виплачених сум - у розмірі 516,02 грн.

Ухвалою Сихівського районного суду м.
Львова від 05 червня 2014 року подання
задоволено, змінено спосіб виконання
постанови Сихівського районного суду
м. Львова від 11.11.2011р. шляхом стягнення з
управління Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова на
користь ОСОБА_1 нарахованого
підвищення до пенсії у відповідності
до ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» в розмірі 516,02 грн.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої
інстанції від 05 червня 2014 року
Управління подало апеляційну скаргу
зазначивши, що оскаржувана ухвала
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
неповністю досліджені обставини
справи, просить зазначену ухвалу
скасувати та постановити нову, якою
відмовити в задоволенні заяви про
зміну способу і порядку виконання
рішення.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомленні про місце та час розгляду
справи, а тому колегія суддів вважає
можливим розглянути дану справу згідно
з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи, перевіривши доводи апелянта в
їх сукупності, приходить до
переконання, що апеляційну скаргу слід
задовольнити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
08.04.2013р. Сихівським районним судом м.
Львова на виконання постанови суду
видано виконавчий лист у справі
№2а-2196/11, відповідно до якого
зобов'язано Управління нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 за період з 26.04.2011р. по
22.07.2011р. включно підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
на підставі положень ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», з врахуванням ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
виплачених сум.

16.09.2013р. головним державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління ДВС ГУЮ в Львівській
області відкрито виконавче
провадження за виконавчим листом
№2а-2196/11 та боржнику надано строк до
семи днів з моменту винесення
постанови самостійно виконати рішення,
про що надати державному виконавцеві
документальне підтвердження.

У відповідь на постанову державного
виконавця про відкриття виконавчого
провадження боржником скеровано лист
від 23.09.2013р. №15981/06-19, в якому
посилаючись на відсутність
фінансування, вважає наведені причини
поважними для невиконання рішення суду
та постанови державного виконавця.
Окрім того, надав копію розпорядження,
згідно з яким розмір підвищення до
пенсії, що підлягає виплаті ОСОБА_1,
визначено в сумі 516,02 грн.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість оскаржуваної ухвали
суду першої інстанції, колегія суддів
виходить з наступного.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі-КАС України)
встановлено, що судове рішення, яким
закінчується розгляд справи в
адміністративному суді, ухвалюється
іменем України. Постанови та ухвали
суду в адміністративних справах, що
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

За приписами п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Сихівського районного суду
від 11.11.2011р., яка залишена без змін
Львівським апеляційним
адміністративним судом 13.03.2013р., позов
задоволено частково: зобов'язано
управління Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова
нарахувати і виплатити ОСОБА_1 за
період з 26.04.2011р. по 22.07.2011р. включно
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком на
підставі положень ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», з
врахуванням ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум. В решті
позову відмовлено.

Аналіз резолютивної частини постанови
Сихівського районного суду від
11.11.2011р. та наведених процесуальних
норм дають підстави колегії суддів
дійти висновку про те, що позовні
вимоги про зобов'язання відповідача
вчинити дії про перерахунок та виплату
спірних сум пенсії є нічим іншим як
обраним позивачем видом захисту
порушених прав.

Даючи оцінку поданню державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, колегія суддів приходить до
переконання, що останній просив
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а фактично резолютивну частину
судового рішення, прийнятого по суті
позовних вимог та вирішити позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
постановлення рішення у справі.

Слід зауважити, що в адміністративному
судочинстві повноваження щодо зміни
постанови суду в частині задоволення
позовних вимог мають тільки
адміністративні суди апеляційної та
касаційної інстанцій (ст. 198, ст.223 КАС
України).

Згідно вимог ст. 263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
поданням про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування цієї норми
є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо; для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України. Виконання
постанови суду фактично можливе, хоча й
за певних умов відповідного
фінансування, тому відсутні підстави
для зміни способу виконання рішення
суду першої інстанції.

Також колегія суддів наголошує, що
«захист порушеного права у судовому
рішенні» і «спосіб виконання судового
рішення» не є тотожними поняттями.

Колегія суддів приходить до
переконання, що суд першої інстанції,
задовольняючи подання про зміну
способу виконання рішення, не звернув
увагу та не врахував відмінності між
позовною вимогою, яка є видом захисту
порушених прав позивача, від способу
виконання судового рішення, як одного з
його заходів, змінивши постанову суду
по суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Так, у справі «Кечко проти України»
Європейський Суд з прав людини
констатував, що не приймає аргумент
Уряду щодо бюджетних асигнувань,
оскільки органи державної влади не
можуть посилатись на відсутність
коштів як на причину невиконання своїх
зобов'язань, підтверджених судом, однак
дане твердження не може бути підставою
для зміни способу і порядку виконання
судового рішення.

Вищий адміністративний суд у справі
№К/800/598/14 за касаційною скаргою
територіального управління Пенсійного
Фонду України на рішення судів щодо
вирішення питання про зміну способу
виконання постанови суду в частині
зобов'язання виплатити спірні суми на
їх стягнення в Ухвалі від 12.02.2014р.
зазначив, що вирішення питання про
стягнення коштів як заборгованості
невиплаченої пенсії, яка нарахована у
разі виконання рішення
адміністративного суду, відноситься до
юрисдикції цивільних судів.

Окрім того колегія суддів зауважує, що
11.02.2014р. Інформаційним листом №173/11/14-14
Вищого адміністративного суду України,
у зв'язку зі змінами в чинному
законодавстві відкликано
Інформаційний лист Вищого
адміністративного суду України від
13.06.2013р. №846/12/13-13, яким надавалось судам
роз'яснення щодо зміни способу
виконання судових рішення у справах,
пов'язаних із соціальними виплатами,
які мають зобов'язальний характер щодо
проведення таких виплат, та які не
належать до зазначених у ст.2 Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» видів
рішень.

Відповідно до ст.199 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
суд апеляційної інстанції має право
скасувати ухвалу і постановити нову
ухвалу.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до переконання, що
судом першої інстанції обставини у
справі встановлено повно та правильно,
але не правильно застосовано норми
процесуального права, що призвело до
незаконного судового рішення, що є
наслідком скасування судового рішення
та ухвалення нового про відмову у
задоволенні заяви про зміну способу і
порядку виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, 199, 202, 205, 206, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова
задовольнити.

Ухвалу Сихівського районного суду м.
Львова від 05 червня 2014 року про зміну
способу виконання постанови у справі
№464/5048/14-а - скасувати та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні подання
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області про зміну способу
виконання рішення.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.І. Шинкар

Судді
Л.Я. Гудим

В.В. Святецький