Справа № 2а/2508/2980/2012
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
2а/2508/2980/2012 Головуючий у 1-й
інстанції: Короїд Ю.М.
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

08 серпня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Аліменко В.О.,

суддів: Безименна Н.В.,
Кучма А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
відповідача Управління пенсійного
фонду України в Козелецькому районі
Чернігівської області на постанову
Козелецького районного суду
Чернігівської області від 27.06.2012 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Управління пенсійного фонду
України в Козелецькому районі
Чернігівської області про оскарження
дій і бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, зобов'язання провести
певні дії -,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Козелецького районного
суду Чернігівської області від 27
червня 2012 року позовні вимоги
задоволено. Визнано дії відповідача
щодо нарахування та виплати основної
та додаткової пенсії, щомісячної
допомоги у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства
неправомірними, зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок та
виплату пенсії позивачу, виходячи з
розміру визначеного ст. 37, 39, 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком,
виплатити щомісячну грошову дорогу у
зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування у розмірі 30%
мінімальної заробітної плати,
відповідно до ст.. 39, 50,54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи», здійснити
перерахунок та виплату основного
розміру пенсії у розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком, підвищень до пенсії у
розмірі однієї мінімальної заробітної
плати та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі 75 %
мінімальних пенсій за віком, виходячи з
розміру встановленого ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»;
доплату до пенсії за проживання в зоні
посиленого радіоекологічного контролю
в розмірі однієї мінімальної зарплати
за період з 21 жовтня 2010 року по 31 грудня
2011 року з урахуванням проведених
виплат.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду першої інстанції,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити у задоволенні
вимог адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.197 КАС України
апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
першої інстанції залишенню без змін з
наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
вимога позивача щодо зобов`язання УПФУ
здійснити перерахунок та виплату
додаткової пенсії та пенсія для
інвалідів відповідно до ст. 37, 39, 48, 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» є обґрунтованою та
підлягає задоволенню.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки він знайшов
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач віднесений до І категорії осіб,
які постраждати внаслідок
Чорнобильської катастрофи, є інвалідом
ІІ групи, перебуває на обліку в УПФУ та
отримує пенсію згідно з Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

У відповідності до ст. 49 Закону пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

У відповідності до статті 37 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
громадянам, які проживають на
територіях радіоактивного
забруднення, виплачується щомісячна
грошова допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства в таких
розмірі у зоні гарантованого
добровільного відселення - 30 процентів
від мінімальної заробітної плати.

Згідно до ч. 1 ст. 39 Закону, пенсіонерам,
які проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
проводиться доплата до пенсії, яка
становить у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - одна
мінімальна заробітна плата.

Всупереч ст. 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивачу вказані доплати
виплачувалися частково, у фіксованому
розмірі, визначеному відповідно до
ПКМУ № 836 від 26.07.1996 р., а не в кратному
відношенні до мінімальної заробітної
плати та мінімальної пенсії за віком,
як того вимагає вказаний Закон.

За змістом ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам,
віднесеним до категорії 1, інвалідам ІІ
групи призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах - 75 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 статті 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
встановлено, що в усіх випадках розмір
пенсії для інвалідів ІІ групи, щодо
яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою не може
бути нижчим 8 мінімальних пенсій за
віком.

Враховуючи вищевикладене позивач має
право на одержання щомісячної
додаткової пенсії 75% мінімальної
пенсії за віком, а розмір пенсії не може
бути нижчим 8 мінімальних пенсій за
віком.

Всупереч ст.ст. 37, 39, 48, 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
позивачу пенсія виплачувалась
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року
та Постанови Кабінету Міністрів
України від 28.05.2008 року № 530.

З огляду на те, що Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має вищу юридичну силу в
порівняні з Постановою Кабінету
Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року і
Постановою Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року № 530 відповідач не
правомірно виплачував пенсію в меншому
розмірі ніж це передбачено ст. ст. 39, 50, 54
зазначеного Закону.

Таким чином, апеляційна інстанція
приходить до однозначного висновку про
правомірність доводів суду першої
інстанції про наявність у позивача
права на перерахунок та виплату пенсії
у розмірах, визначених ст.ст. 37, 39, 48, 50, 54
ЗУ «Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Таким чином колегія суддів
погоджується в висновком суду першої
інстанції, щодо задоволення позовних
вимог та зобов'язання відповідача
здійснити перерахунок пенсії позивача
та виплатити відповідно до ст.39,50,54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Апеляційна скарга не містить посилання
на обставини, передбачені статтями 202 -
204 Кодексу адміністративного
судочинства України, за яких рішення
суду підлягає скасуванню.

Доводи, викладені заявником в
апеляційній скарзі були предметом
дослідження суду першої інстанції і не
знайшли свого належного підтвердження.

Вказані в апеляційній скарзі
процесуальні порушення не призвели до
неправильного вирішення справи і не є
підставою для скасування судового
рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
апеляційна скарга залишається без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 8-11, 160, 197, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Козелецькому районі Чернігівської
області - залишити без задоволення.

Постанову Козелецького районного суду
Чернігівської області від 27 червня 2012
року - залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:
Аліменко В.О.

Судді:
Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.

Головуючий суддя
Аліменко В.О.

Судді:
Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.