Справа № 527/1325/14-а
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2014 р. Справа № 527/1325/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за
апеляційними скаргами Управління
Пенсійного фонду України в
Глобинському районі Полтавської
області, ОСОБА_1 на постанову
Глобинського районного суду
Полтавської області від 24.06.2014р. по
справі № 527/1325/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Глобинському районі
Полтавської області

про визнання направомірною відмови в
перерахунку пенсії та зобов`язання
провести нарахування та виплату пенсії
в належному розмірі,-

ВСТАНОВИЛА:

05.06.2014 року позивач, ОСОБА_1, звернувся
до суду із адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Глобинському районі Полтавської
області (далі по тексту - УПФУ в
Глобинському районі Полтавської
області, відповідач), в якому просив суд
:

1. Визнати неправомірною відмову
Управління Пенсійного фонду в
Глобинському районі Полтавської
області в перерахунку та виплаті
позивачеві щомісячних державних
пенсій (основної та додаткової)
відповідно до вимог ст.ст.50, 54, 67 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28
лютого 1991 року № 996-ХІІ, виходячи з
кратного розміру мінімальної пенсії за
віком, встановленої законом на час
виплат.

2. Зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в
Глобинському районі Полтавської
області здійснити позивачеві,
починаючи з 01.01.2014 року, перерахунок та
виплату щомісячної основної державної
пенсії по інвалідності в розмірі
відшкодування фактичних збитків, як
інваліду 2 групи, щодо захворювання
якого встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою в розмірі
не нижче 8 мінімальних пенсій за віком,
встановленої законом на час виплат,
відповідно до вимог ст.ст.54, 67 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", з
урахуванням ч.1 ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідні виплати
провести з урахуванням вже проведених
виплат.

3. Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Глобинському районі
Полтавської області здійснити
позивачеві, починаючи з 01.01.2014 року,
перерахунок та виплату щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, як інваліду 2 групи, щодо
захворювання якого встановлено зв'язок
з Чорнобильською катастрофою в розмірі
не нижче 75 відсотків мінімальної
пенсії за віком, встановленої законом
на час виплат, відповідно до вимог
ст.ст.50, 67 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", з урахуванням ч.1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» , відповідні виплати
провести з урахуванням вже проведених
виплат.

4. Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Глобинському районі
Полтавської області виконати
постанову суду негайно в межах суми
платежу за один місяць та подати звіт
про виконання судового рішення
протягом 1 місяця з дня набрання
постановою законної сили.

Постановою Глобинського
районного суду Полтавської області від
24.06.2014 року по справі № 527/1325/14-а позов
ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано неправомірною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
Глобинському районі Полтавської
області у здійсненні перерахунку та
виплати пенсії по інвалідності ОСОБА_1
в розмірах, передбачених ст. 50, ч.4 ст. 54,
67 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», з врахуванням ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
виходячи з кратного розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленої законом на час виплат за
період з 01.01.2014 року по 24.06.2014 року.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Глобинському районі
Полтавської області здійснити
перерахунок щомісячної основної
державної пенсії по інвалідності
ОСОБА_1 з 01.01.2014 року по 24.06.2014 року по
другій групі інвалідності в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком,
відповідно до ч.4 ст. 54, ст. 67 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
та з врахуванням ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та провести
відповідні виплати, з урахуванням
фактично виплачених сум.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Глобинському районі
Полтавської області здійснити
перерахунок щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
ОСОБА_1 з 01.01.2014 по 24.06.2014 року по другій
групі інвалідності в розмірі 75%
мінімальних пенсій за віком,
відповідно до ч.1 ст. 50, ст. 67 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та з врахуванням ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та провести
відповідні виплати, з урахуванням
фактично виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Відповідач, не погодившись із судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Глобинського районного суду
Полтавської області від 24.06.2014 року,
винести нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в
повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги з посиланням на п.4 розділу VII
Прикінцевих положень Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
№2587-УІ (зі змінами, внесеними Законом
України "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік №3491-VI від 14.06.2011 р.) зазначив,
що норми та положення, зокрема, ст.ст.50,
54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України. Вказує, що з
01.01.2012 року розрахунок пенсії особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
урегульовано Постановою Кабінету
Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210
"Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Враховуючи те, що вищевказані Закон
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік" та Постанова Кабінету
Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210
прийняті пізніше, ніж Закон України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", саме вони
підлягають застосуванню при
визначенні розміру пенсійних виплат
вказаній категорії громадян. З огляду
на викладене, наполягає на тому, що УПФУ
в Глобинському районі Полтавської
області у спірних відносинах діяло в
межах своїх повноважень, передбачених
чинним законодавством, та в межах
бюджетних асигнувань.

Позивач, не погодившись із постановою
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
при прийнятті оскаржуваної постанови
норм матеріального та процесуального
права, просить суд апеляційної
інстанції постанову Глобинського
районного суду Полтавської області від
24.06.2014 року по справі № 527/1325/14-а змінити,
виключивши з резолютивної частини
постанови кінцеву дату нарахувань та
виплат позивачеві щомісячних
державних пенсій (основної та
додаткової), призначених позивачеві
довічно; у зв'язку з вирішенням судом
першої інстанції не всіх позовних
вимог або питань, зобов'язати
відповідача подати до суду звіт про
виконання судового рішення протягом 1
місяця з дня набрання постановою
законної сили.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що не погоджується із
висновком суду першої інстанції в
частині обмеження кінцевою датою
періоду перерахунку пенсії - по 24.06.2014
року, оскільки цей вид виплат не є
строковим. Крім того, з посиланням на п.4
ч.1 ст.163, ч.1 ст.267 КАС України стверджує
про наявність підстав для зобов'язання
судом відповідача подати звіт про
виконання даного судового рішення.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційних скарг рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга
ОСОБА_1 підлягає частковому
задоволенню, а в задоволенні
апеляційної скарги УПФУ в Глобинському
районі Полтавської області слід
відмовити з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час апеляційного
розгляду, що позивач є особою, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії та інвалідом ІІ
групи по захворюванню, пов'язаному з
виконанням обов'язків по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, що підтверджується наявними в
матеріалах справи копіями посвідчення
серії НОМЕР_1, виданого 27.05.2003 року, та
довідки МСЕК серії МСЕ № 0254274 від 20.11.2008
року (а.с.7, 8).

Позивач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України у
Глобинському районі Полтавської
області, що підтверджується копією
пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2,
виданого 10.03.1998 року, та з 06.08.1997 року
отримує державну пенсію по
інвалідності, а також додаткову пенсію
згідно Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

24 травня 2014 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України у
Глобинському районі Полтавської
області із заявою, в якій просив
здійснити нарахування та виплату йому
державної та додаткової пенсії з 01.01.2014
року відповідно до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", однак
отримав відповідь від 02.06.2014року, в якій
зазначено, що підстави для проведення
перерахунку пенсії, починаючи з 01.01.2014
року відповідно до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" відсутні,
розмір пенсії розрахований згідно
вимог чинного законодавства у порядку
та розмірах, визначених постановою
Кабінету Міністрів України від 23.11.2011
року № 1210.

Не погодившись з відмовою відповідача
щодо перерахунку пенсії, позивач
звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач має право на отримання
державної пенсії в розмірі,
передбаченому ч.4 ст. 54 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", та
додаткової пенсії відповідно до ч.1 ст.
50 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", з урахуванням ст.67 цього
Закону (в редакції, чинній до внесення
змін Законом України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи"), а
відповідач неправомірно відмовив у
проведенні перерахунку даних пенсій
за період з 01.01.2014 року по 24.06.2014 року.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов висновку про необхідність
захисту прав позивача на отримання
зазначених пенсій за період з 01.01.2014
року по 24.06.2014 року, а також зобов'язав
відповідача здійснити такий
перерахунок за вказаний період та
забезпечити виплату державної та
додаткової пенсій відповідно до вимог
ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", з урахуванням ст.67 цього
Закону.

Колегія суддів частково погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, однак вважає постанову
Глобинського районного суду
Полтавської області від 24.06.2014 року по
справі № 527/1325/14-а такою, що підлягає
зміні, з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Статтею 49 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до п. 4 ст. 54 Закону України
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
(в редакції від 09.07.2007р. згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008р. № 10-рп/2008) в усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими: по
другій групі інвалідності - 8
мінімальних пенсій за віком.

Згідно з ч.1 ст. 50 Закону України Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (в редакції
від 09.07.2007р. згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від
22.05.2008р. № 10-рп/2008) особам, віднесеним до
першої категорії, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірах:
інвалідам другої групи - 75% мінімальної
пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є
визначальною для вирішення даного
спору, крім того це право гарантується
Конституцією України (ч.2 ст.46
Конституції України).

Колегія суддів зазначає, що
положеннями Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" не
було передбачено обмежень щодо
застосування ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що позивач у період з
01.01.2014 року має право на отримання
основної державної пенсії по
інвалідності та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі,
який встановлено положеннями ст.ст. 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Посилання відповідача на той факт, що
пенсія позивачу у спірний період була
проведена та виплачена у розмірі,
визначеному постановою Кабінету
Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року,
колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки
застосування зазначених постанов було
розраховано на бюджетний період 2012, 2013
бюджетних роках, а тому у період з 01.01.2014
року вказана постанова застосуванню не
підлягала.

Крім того, слід вказати, що відповідно
до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що при визначенні розміру пенсій
позивачеві в період з 01.01.2014 року
застосуванню підлягають ст.ст.50 та 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
а не вищевказана постанова Кабінету
Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210.

При цьому, вихідним критерієм
розрахунку додаткової пенсії,
передбаченої статтею 50 Закону № 796-ХІІ,
є мінімальний розмір пенсії за віком,
який відповідно до частини 1 статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" вираховується, виходячи з
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Положення частини 3 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" щодо
застосування розміру мінімального
розміру пенсії за віком, встановленого
частиною 1 цієї статті, тільки стосовно
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, на
думку колегії суддів, не є перешкодою
для застосування даної величини
мінімального розміру пенсії за віком
до обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною 1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідно до ч.3 ст.67 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (в редакції
згідно з Рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008р. № 10-рп/2008) у разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії, визначений
відповідно до статті 54 цього Закону, а
також розмір додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір
щомісячної компенсації сім'ям за
втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Разом з цим, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що з 01.10.2011р.
набрала чинності нова редакція ч.3 ст. 67
Закону "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", відповідно
до якої, максимальний розмір пенсії (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність.

Колегія суддів з цього приводу вважає
за необхідне зазначити, що згідно зі
ст.22 Конституції України конституційні
права і свободи гарантуються і не
можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи
(ст.58 Конституції України).

При цьому, колегія суддів виходить з
позиції Конституційного Суду України,
наведеній у пункті 2 мотивувальної
частини рішення у справі за
конституційним зверненням
Національного банку України щодо
офіційного тлумачення положення
частини першої статті 58 Конституції
України (справа про зворотну дію в часі
законів та інших нормативно-правових
актів) від 9 лютого 1999 року № 1-7/99,
викладеної стосовно дії загально -
правового принципу норми права у часі.
Так, за позицією Конституційного Суду
України дію нормативно-правового акта
в часі треба розуміти так, що вона
починається з моменту набрання цим
актом чинності і припиняється з
втратою ним, чинності, тобто до події,
факту застосовується той закон або
інший нормативно-правовий акт, під час
дії якого вони настали або мали місце.

Враховуючи, що пенсія позивачеві
призначена до набрання чинності
Законом України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи",
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
обов'язок відповідача з 01.01.2014 року
здійснювати позивачеві нарахування та
виплату державної та додаткової пенсії
у відповідності до приписів ст.ст. 50, 54,
67 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (в редакції згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008р. № 10-рп/2008) виходячи із
мінімального розміру пенсії за віком,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Доводи апеляційної скарги УПФУ в
Глобинському районі Полтавської
області, з наведених вище підстав,
висновків суду першої інстанції у цій
частині не спростовують.

З приводу обмеження судом першої
інстанції періоду, за який пенсія
позивача підлягає перерахунку,
кінцевою датою - 24.06.2014 року, колегія
зазначає наступне.

Визначаючи кінцеву дату проведення
перерахунку державної та додаткової
пенсії, суд першої інстанції виходив з
того, що вимоги щодо здійснення
нарахування пенсії в подальшому (після
прийняття судом першої інстанції
постанови по даній справі) заявлені
позивачем на майбутнє, а тому
задоволенню не підлягають.

Разом з тим, за визначенням ст.1 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" пенсія -
це щомісячні виплати, які здійснюються
на постійній основі, один раз на місяць
протягом невизначеного періоду часу, а
тому цей вид виплат не є строковим і не
може бути призначений на певний строк.

У цьому випадку визначається лише дата,
з якої особа має право на отримання
пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий
термін або строк, на який призначається
пенсія, не може встановлюватись,
оскільки це суперечить самому
визначенню та суті пенсії. Тому виплату
пенсії не може бути обмежено будь-яким
кінцевим терміном або строком,
оскільки це б обмежувало право особи на
отримання державної пенсії та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка повинна
виплачуватись постійно, один раз на
місяць протягом невизначеного часу та
без встановлення будь-якого терміну
або строку виплати пенсії.

У зв'язку з викладеним, враховуючи, що
позивачем у прохальній частині позову
ставилось питання про здійснення
перерахунку пенсії з 01.01.2014 року,
колегія суддів зазначає, що судом
першої інстанції помилково
встановлено кінцеву дату періоду, за
який пенсія позивача підлягає
перерахунку.

Щодо вимог позивача про зобов'язання
відповідача подати суду звіт про
виконання судового рішення протягом 1
місяця з дня набрання судовим рішенням
законної сили, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 267
Кодексу адміністративного судочинства
України суд, який ухвалив судове
рішення в адміністративній справі, має
право зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Вказаній нормі кореспондують
положення абз.7 п.4 ч.1 ст.163, абз.5 п.4 ч.1
ст.207 КАС України, згідно з якими у
резолютивній частині постанови суду
першої чи апеляційної може бути
встановлений судом строк для подання
суб'єктом владних повноважень -
відповідачем до суду першої інстанції
звіт про виконання постанови, якщо вона
вимагає вчинення певних дій.

Отже, встановити судовий контроль за
виконанням рішення суб'єктом владних
повноважень-відповідачем у справі суд
першої чи апеляційної інстанції може
під час прийняття постанови у справі.
Такий контроль здійснюється судом
першої інстанції шляхом зобов'язання
надати звіт про виконання судового
рішення, розгляду поданого звіту на
виконання постанови суду першої,
апеляційної чи касаційної інстанцій, а
в разі неподання такого звіту -
встановленням нового строку для
подання звіту та накладенням штрафу.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі
приписи, колегія суддів дійшла
висновку, що зобов'язання суб'єкта
владних повноважень не на користь
якого ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання постанови, є правовим
наслідком судового рішення і саме в
резолютивній його частині має бути
визначено обов'язок подати звіт,
оскільки встановити судовий контроль
за невиконанням рішення суб'єктом
владних повноважень - відповідачем у
справі суд першої чи апеляційної
інстанції може лише під час прийняття
постанови у справі.

Разом з цим, слід зазначити, що вказаною
статтею Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено право,
а не обов'язок суду, який ухвалив судове
рішення в адміністративній справі,
зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, проти якого ухвалено
судове рішення, подати у встановлений
судом строк звіт про виконання
судового рішення.

Враховуючи встановлені у справі
обставини, суд апеляційної інстанції
не вбачає підстав для зміни постанови
суду першої інстанції в частині
зобов'язання відповідача подати звіт
про виконання даного судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.201 Кодексу
адміністративного судочинства України
правильне по суті вирішення справи чи
питання, але з помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права, є підставою для
зміни постанови суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на
приписи ч.1 ст.195 КАС України, колегія
суддів приходить до висновку, що
постанова Глобинського районного суду
Полтавської області від 24.06.2014 року по
справі № 527/1325/14-а підлягає зміні шляхом
виключення з мотивувальної та
резолютивної частин постанови
кінцевої дати періоду, за який пенсія
позивача підлягає перерахунку (24.06.2014
року).

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 201, ч. 2
ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Глобинському районі Полтавської
області - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Постанову Глобинського районного суду
Полтавської області від 24.06.2014 року по
справі № 527/1325/14-а змінити шляхом
виключення з мотивувальної та
резолютивної частин постанови
кінцевої дати періоду, за який пенсія
позивача підлягає перерахунку (24.06.2014
року).

В іншій частині постанову Глобинського
районного суду Полтавської області від
24.06.2014 року по справі № 527/1325/14-а -
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Перцова
Т.С.Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В.
Жигилій С.П.