Справа № 826/7185/14
Суддя: Соколова О.А.
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 серпня 2014 року № 826/7185/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Соколової О.А., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу
за позовомОСОБА_1 до третя
особаРеєстраційної служби Головного
управління юстиції у місті Києві
ОСОБА_2 прозобов'язання вчинити дії,
Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у місті
Києві, третя особа - ОСОБА_2 в якому
просив визнати витяг з державного
реєстру на квартиру недійсним та
зобов'язати Реєстраційну службу
Головного управління юстиції у місті
Києві зняти з реєстрації право
власності ОСОБА_2 та зареєструвати
право власності позивача на квартиру.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
думку позивача, відповідачем
протиправно зареєстровано право
власності за третьою особою,
безпідставно оформлено та видано витяг
з Державного реєстру прав на нерухоме
майно, а тому такі дії Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
місті Києві призвели до порушення прав
та законних інтересів позивача.
В судовому засіданні 19.06.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив адміністративний
Представник відповідача проти позову
заперечив, зазначивши, що оскаржуваний
витяг сформовано відповідно до вимог
чинного законодавства, на підставі
рішення, яке на момент формування
витягу набрало законної сили та не було
оскаржене, а тому позовні вимоги є
безпідставними.

В судове засідання 17.07.2014 року
представник третьої особи не з'явився,
про час і місце розгляду справи
повідомлявся належним чином.

Оскільки в судове засідання не прибули
всі особи, що беруть участь у справі,
суд, в порядку статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ухвалив розглядати справу в
порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної
справи, оцінивши наявні в ній докази,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, що мають значення
для прийняття рішення, судом
встановлено наступне.

17.12.2013 року державним реєстратором
реєстраційної служби Головного
управління юстиції у місті Києві,
Сипчук К.М. сформовано витяг з
Державного реєстру прав на нерухоме
майно про реєстрацію права власності
на підставі постанови Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25.10.2013 року в адміністративній справі №
826/15084/13-а.

Позивач просить суд скасувати
зазначений витяг посилаючись на
незаконність рішення Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25.10.2013 року в адміністративній справі №
826/15084/13-а.

Реєстраційна служба проводить
реєстрацію прав власності на об'єкти
нерухомого майна відповідно до Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» та Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17.10.2013
року № 868.

Реєстраційна служба Головного
управління юстиції у місті Києві
функціонує і веде Державний реєстр
речових прав на нерухоме майно з 01.01.2013
року керуючись Порядком ведення
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 26.10.2011 року № 1141.

Так, відповідно до Порядку ведення
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, витяг, інформаційна
довідка, виписка з Державного реєстру
прав формується на підставі
відомостей, що містяться у ньому, з
присвоєнням індексного номера,
фіксацією дати та часу їх формування.

Пунктом 47 вищезазначеного порядку
встановлено, що для формування витягу,
інформаційної довідки, виписки з
Державного реєстру прав державний
реєстратор вносить до Державного
реєстру прав такі відомості:
реєстраційний номер, дата та час
реєстрації заяви (запиту); параметри
запитуваної інформації; прізвище, ім'я
та по батькові державного реєстратора;
найменування органу державної
реєстрації прав; номер та серія бланка
витягу, інформаційної довідки або
виписки з Державного реєстру прав.

Витяг з Державного реєстру прав
формується на підставі відомостей, що
містяться в ньому, залежно від особи
заявника.

Витяг з Державного реєстру прав, що
містить відомості про нерухоме майно,
про право власності та суб'єкта цього
права, про інші речові права та суб'єкта
цих прав, про обтяження прав на
нерухоме майно та суб'єкта цих прав,
наявні у розділі Державного реєстру
прав, відкритому на відповідний об'єкт,
на дату та час його формування, -
формується щодо об'єкта нерухомого
майна за заявою власника (спадкоємця,
правонаступника) або уповноваженої ним
особи (пункт 48 Порядку ведення
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно).

У разі відсутності у Державному
реєстрі прав відомостей про
зареєстровані речові права на нерухоме
майно та їх обтяження державний
реєстратор формує витяг про
відсутність відомостей про
зареєстровані речові права на нерухоме
майно та їх обтяження на дату та час
його формування.

У разі потреби заявник може отримати
витяг, який містить деталізовану
інформацію про внесення змін до
відповідних записів Державного
реєстру прав.

Власник, спадкоємці (правонаступники)
нерухомого майна можуть отримати
витяг, який містить деталізовану
інформацію про державну реєстрацію
припинення речових прав інших осіб на
нерухоме майно, що належить заявнику на
праві власності; про державну
реєстрацію припинення обтяжень
речових прав на таке нерухоме майно;
про внесення змін до відповідних
записів Державного реєстру прав (пункт
49-1 Порядку ведення Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно).

З огляду на зазначене, відповідач при
формуванні оскаржуваного витягу діяв
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
чинним законодавством України, з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надане,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
формування такого витягу, а тому
позовні вимоги про скасування витягу з
Державного реєстру прав на нерухоме
майно є необґрунтованими та такими, що
задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що витяг з Державного
реєстру прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності сформовано
на підставі постанови Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25.10.2013 року, якою встановлено право
власності на нерухоме майно, а саме на Ѕ
частину квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, позовні
вимоги щодо зобов'язання Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
місті Києві зняти з реєстрації право
власності ОСОБА_2 та зареєструвати
право власності на квартиру за
позивачем є безпідставними з огляду на
наступне.

Рішенням Солом'янського районного суду
міста Києві від 19.04.2013 року у справі №
2609/22836/12 2/760/1114/13, право власності на Ѕ
частину квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 визнано за ОСОБА_2
(ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_1).

Зазначене рішення набрало законної
сили 27.06.2013 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25.10.2013 року в адміністративній справі №
826/15084/13-а зобов'язано Реєстраційну
службу Головного управління юстиції у
м. Києві зареєструвати право власності
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії
НОМЕР_2, виданий Гагарінським РВ УМВС
України в м. Севастополі 06.04.2012 року,
ідентифікаційний код - НОМЕР_1) на 1/2
частину квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язано
Реєстраційну службу Головного
управління юстиції у м. Києві оформити
та видати ОСОБА_2, витяг з Державного
реєстру прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності на 1/2
частину квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Постанова Окружного адміністративного
суду міста Києва від 25.10.2013 року в
адміністративній справі № 826/15084/13-а
набрала законної сили 15.11.2013 року.

Відповідно до частини першої
статті 72 Кодексу адміністративного
судочинства України обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Статтею 124 Конституції України
визначено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Судове рішення - це акт правосуддя,
ухвалений згідно з нормами
матеріального та процесуального права
і згідно з конституційними засадами та
принципами адміністративного
судочинства є обов'язковим до
виконання на всій території України.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що вищезазначеними судовими
рішеннями встановлено всі факти
стосовно набуття права власності за
ОСОБА_2 на Ѕ частину квартири, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, крім
того, рішення Солом'янського районного
суду міста Києві від 19.04.2013 року та
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 25.10.2013 року позивачем не
оскаржувались, а тому позовні вимоги є
небгрунтованими, недоведеними та
такими, що задоволенню не підлягають.

Суд зазначає, що завданням
адміністративного суду є перевірка
правомірності (легальності) рішення,
дії чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень з огляду на чіткі критерії,
які зазначені у частині 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлені критерії, якими керується
адміністративний суд при перевірці
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень. Відповідність
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень передбаченим
частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям перевіряється судом з
урахуванням закріпленого статтею 9
Кодексу адміністративного судочинства
України принципу законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 69, 70, 71, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

постановив:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені ст. ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
О.А. Соколова