Справа № 808/3227/14
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2014 року 14:30Справа № 808/3227/14
м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі судді Бойченко Ю.П.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
«Славутич»

до 1. Прокуратури
Вільнянського району Запорізької
області

2. В.о. прокурора
Вільнянського району Запорізької
області Турченко А.В.

про визнання протиправною
та часткове скасування постанови,

ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

20 травня 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма
«Славутич» (далі - позивач або ТОВ
«Агрофірма «Славутич») звернулось до
Запорізького окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Прокуратури Вільнянського
району Запорізької області (далі -
відповідач 1 або прокуратура) та до в.о.
прокурора Вільнянського району
Запорізької області Турченко А.В. (далі
- відповідач 2 або прокурор Турченко
А.В.) в якій просить суд визнати
протиправною та скасувати постанову
відповідача 1 від 09.04.2014 №24-23-14 «Про
проведення перевірки в порядку нагляду
за додержанням і застосуванням
законів» в частині проведення
перевірки у ТОВ «Агрофірма «Славутич».

В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що при прийняті
оскаржуваної постанови відповідач 2
порушив вимоги статті 19 Закону України
«Про прокуратуру», оскільки в
постанові не зазначено підставу
проведення перевірки позивача у
порядку нагляду за додержанням і
застосуванням законів. В постанові
також відсутні посилання на те, що в
даному випадку прокуратура, в силу
приписів статті 19 Закону України «Про
прокуратуру», не підміняє органи
відомчого управління та контролю і не
втручається у господарську діяльність
ТОВ «Агрофірма «Славутич», яка не
суперечить чинному законодавству. Крім
того, на думку позивача, прокуратурою
порушено вимоги статті 21 Закону
України «Про прокуратуру» в силу того,
що в оскаржуваній постанові не
обґрунтовано необхідність вчинення
дій, передбачених пунктами 3-5 частини
першої статті 20 Закону України «Про
прокуратуру», не зазначено, що мається
на увазі під «виконанням інших дій» та
яких саме дій. Натомість всі зазначені
в постанові питання для перевірки є
компетенцією відповідних органів
державного нагляду (контролю). До того ж
прокуратура в оскаржуваній постанові
не обґрунтувала підстави, що свідчать
про можливі порушення законності у
вказаній постановою сфері. Зазначає,
що інформація, отримана Прокуратурою
Вільнянського району Запорізької
області від Михайлівської сільської
ради та Вільнянської
райдержадміністрації не могла бути
використана як підстава для винесення
постанови про проведення перевірки у
порядку нагляджу за додержанням і
застосуванням законів оскільки
Михайлівська сільська рада та
Вільнянська райдержадміністрація не є
носіями інформації стосовно
зазначених в оскаржуваній постанові
земельних ділянок. Також вказує, що в
оскаржуваній постанові не зазначено
власника земельної ділянки за
контурами № 327, №490 та, відповідно,
відсутні посилання на правові підстави
її огляду відповідачами.

Ухвалою суду від 22 травня 2014 року було
відкрито провадження по зазначеній
справі, закінчено підготовче
провадження та призначено справу до
судового розгляду на 12 червня 2014 року.

12 червня 2014 року від прокуратури
надійшли заперечення на
адміністративний позов в яких було
зазначено, що на виконання завдання
Прокуратури Запорізької області, щодо
додержання вимог земельного
законодавства при використанні земель
сільськогосподарського призначення
проводилась перевірка. Для проведення
повної та всебічної перевірки,
прокуратурою Вільнянського району
Запорізької області опрацьовано
Публічну кадастрову карту України. За
результатами опрацювання було
встановлено 2 земельні ділянки на
території Михайлівської сільської
ради, площею 95,1 та 63,1 га, які не мають
кадастрового номера. Для встановлення
факту та законності використання
земельних ділянок Прокуратурою
Вільнянського району Запорізької
області було направлено відповідні
вимоги до Михайлівської сільської
ради, Вільнянської
райдержадміністрації, відділу
Держземагентства у Вільнянському
районі та Держземагентства у
Вільнянському районі. З урахуванням
отриманої інформації було прийнято
рішення винести постанову про
проведення перевірки у порядку нагляду
за додержанням і застосуванням законів
TOB «Агрофірми «Славутич» та С(Ф)Г
«Лещенко В.М.». Зазначає, що посилання
позивача на те, що постанова винесена
на підставі припущень, та в постанові
не встановлено місцезнаходження
земельних ділянок та їх площа, не
відповідають дійсності, оскільки, в
постанові зазначено на території якої
сільської ради знаходяться земельні
ділянки, біля яких населених пунктів,
їх контури та площа.

Провадження у справі неодноразово
зупинялось та в судовому засіданні
оголошувалась перерва.

14 липня 2014 року від позивача надійшла
заява (вх.№27183) про розгляд справи за
відсутності його представника.

Відповідно до ч.4 ст.122 Кодексу
адміністративного судочинства
України, особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.

15 липня 2014 року від прокурора, через
канцелярію суду, надійшло клопотання
(вх.№27380) про зупинення провадження у
справі, до терміну встановленого судом,
для надання додаткових доказів.

Розглянувши вказане клопотання суд
вважає його необґрунтованим та таким,
що не підлягає задоволенню з огляду на
наступні обставини.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 156 КАС України,
суд має право зупинити провадження у
справі за наявності обґрунтованого
клопотання сторони або третьої особи,
яка заявляє самостійні вимоги на
предмет спору - до терміну,
встановленого судом.

Прокурором неодноразово заявлялись
клопотання про зупинення провадження у
справі для надання додаткових доказів.
Також, ним були надані заперечення та
всі документи на виконання вимог
ухвали суду про відкриття провадження
у справі від 22.05.2014 та на підтвердження
обставин викладених в запереченнях.

В заявленому клопотанні прокурором не
конкретизовано, які саме документи
(документальні докази) він хоче надати
та що ці документи будуть
підтверджувати (спростовувати).

З урахуванням вищевикладених обставин
в задоволенні клопотання про зупинення
провадження у справі слід відмовити.

Відповідач 2 (представник відповідача 2)
в судові засідання не з'являвся,
пояснень чи заперечень по суті
заявлених вимог суду не надав. Про час,
місце та дату судових засідань був
повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 статті 128 КАС України
у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглядати справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи клопотання представника
позивача, а також положення частини
шостої статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, беручи до уваги відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
суд вважає за можливе розглядати
справу в порядку письмового
провадження.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 41 КАС України,
суд не здійснював фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Прокуратурою Вільнянського району
Запорізької області в особі в.о.
Прокурора Вільнянського району
Запорізької області Турченко А.В. була
винесена постанова №24-23-14 від 09.04.2014
«Про проведення перевірки у порядку
нагляду за додержанням та
застосуванням законів».

Вказана постанова була отримана
позивачем 13.05.2014, що підтверджується
довідкою поштового відділення вузла
зв'язку.

Як вбачається з тексту оскаржуваної
постанови, відповідачем, на виконання
завдання Прокуратури Запорізької
області щодо перевірки додержання
вимог земельного законодавства при
використанні земель
сільськогосподарського призначення,
прийнято рішення провести перевірку в
порядку нагляду за додержанням та
застосуванням законів у діяльності,
зокрема, ТОВ «Агрофірма «Славутич».

Позивач вважає зазначену постанову
протиправною, оскільки вона не
відповідає нормам чинного
законодавства, а саме Закону України
«Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ, в
зв'язку з чим звернувся до суду.

Враховуючи викладене, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, суд вважає позовні
вимоги такими, що не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Повноваження прокурорів, організація,
засади та порядок діяльності
прокуратури визначається Конституцією
України, Законом України «Про
прокуратуру» та іншими законодавчими
актами.

Відповідно до частини 9 розділу XV
Перехідних положень Конституції
України прокуратура продовжує
виконувати відповідно до чинних
законів функцію нагляду за додержанням
і застосуванням законів та функцію
попереднього слідства - до введення в
дію законів, що регулюють діяльність
державних органів щодо контролю за
додержанням законів, та до сформування
системи досудового слідства і введення
в дію законів, що регулюють її
функціонування.

Так, відповідно до статті 5 Закону
України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №
1789-ХІІ (далі - Закон № 1789-ХІІ)
прокуратура України становить єдину
систему, на яку відповідно до
Конституції України та цього Закону
покладаються такі функції: 1)
підтримання державного обвинувачення
в суді; 2) представництво інтересів
громадянина або держави в суді у
випадках, визначених законом; 3) нагляд
за додержанням законів органами, які
проводять оперативно-розшукову
діяльність, дізнання, досудове
слідство; 4) нагляд за додержанням
законів при виконанні судових рішень у
кримінальних справах, а також при
застосуванні інших заходів
примусового характеру, пов'язаних з
обмеженням особистої свободи громадян.

Згідно зі статтею 19 Закону № 1789-ХІІ
предметом нагляду за додержанням і
застосуванням законів є: відповідність
актів, які видаються всіма органами,
підприємствами, установами,
організаціями та посадовими особами,
вимогам Конституції України та чинним
законам; додержання законів про
недоторканність особи,
соціально-економічні, політичні,
особисті права і свободи громадян,
захист їх честі і гідності, якщо
законом не передбачений інший порядок
захисту цих прав; додержання законів,
що стосуються економічних,
міжнаціональних відносин, охорони
навколишнього середовища, митниці та
зовнішньоекономічної діяльності.

Перевірка виконання законів
проводиться за заявами та іншими
повідомленнями про порушення
законності, що вимагають
прокурорського реагування, а за
наявності приводів - також з власної
ініціативи прокурора. Прокуратура не
підміняє органи відомчого управління
та контролю і не втручається у
господарську діяльність, якщо така
діяльність не суперечить чинному
законодавству.

Статтею 21 Закону № 1789-ХІІ встановлено,
що перевірки проводяться за письмовими
зверненнями органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
депутатів усіх рівнів, фізичних та
юридичних осіб, а також за власною
ініціативою прокурора.

Для здійснення перевірки прокурор
приймає постанову, в якій зазначає
підстави, що свідчать про можливі
порушення законності, та обґрунтовує
необхідність вчинення дій,
передбачених пунктами 3, 4 та 5 частини
першої статті 20 цього Закону. Не
допускається проведення перевірки без
надання копії зазначеної постанови
представнику підприємства, установи,
організації незалежно від форм
власності, підпорядкованості чи
приналежності, фізичній особі -
підприємцю. Постанова прокурора може
бути оскаржена цими особами до
прокурора вищого рівня або суду в
порядку адміністративного судочинства
протягом десяти днів з дня одержання
копії постанови. За результатами
розгляду скарги прокурор вищого рівня
приймає рішення про задоволення скарги
та скасування постанови або про
відмову у задоволенні скарги.
Оскарження постанови до прокурора
вищого рівня не позбавляє особу права
на її оскарження до суду, яке може бути
здійснене нею протягом десяти днів з
дня одержання рішення прокурора вищого
рівня про результати розгляду скарги.

З метою забезпечення точного і
однакового застосування норм закону
при реалізації прокурорами
повноважень, передбачених Законом
України «Про прокуратуру», Наказом
Генеральної прокуратури України № 111
від 12.11.2012 було затверджено Положення
про порядок проведення органами
прокуратури перевірок при здійсненні
нагляду за додержанням і застосуванням
законів (далі - Положення).

Згідно пунктів 1.3, 1.4 зазначеного
Положення, перевірки у порядку нагляду
за додержанням і застосуванням законів
проводяться у Кабінеті Міністрів
України, міністерствах, інших
центральних і місцевих органах
виконавчої влади, органах державного
нагляду (контролю), Раді міністрів
Автономної Республіки Крим, органах
місцевого самоврядування, військових
частинах, громадських об'єднаннях, а
також діяльності посадових і службових
осіб цих органів, підприємств, установ
і організацій, незалежно від форм
власності, підпорядкованості та
приналежності, у тому числі фізичних
осіб - підприємців та громадян.

Предметом перевірок при здійсненні
нагляду за додержанням і застосуванням
законів є: відповідність
нормативно-правових актів, рішень, які
видаються всіма органами,
підприємствами, установами,
організаціями та посадовими особами,
вимогам Конституції України та чинним
законам; додержання законів про
недоторканність особи,
соціально-економічні, політичні,
особисті права і свободи громадян, якщо
законом не передбачено іншого порядку
захисту цих прав; додержання законів,
що стосуються економічних відносин,
бюджетного, земельного, митного
законодавства та зовнішньоекономічної
діяльності, конституційних засад
підприємницької діяльності, охорони
навколишнього природного середовища,
міжнаціональних відносин; додержання
законів про адміністративні
правопорушення.

Згідно з пунктом 2.1 Положення,
перевірки у порядку нагляду за
додержанням і застосуванням законів
проводяться на підставі письмових
звернень органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
депутатів усіх рівнів, фізичних та
юридичних осіб, що свідчать про можливі
порушення законності, а також за
власною ініціативою.

Виходячи з системного аналізу вказаних
норм, на переконання суду, прокурор має
право проводити перевірки у порядку
нагляду за додержанням і застосуванням
законів, в тому числі і в товариствах.
Підставою для проведення перевірки
можуть бути звернення органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування, депутатів усіх рівнів,
фізичних та юридичних осіб, що свідчать
про можливі порушення законності.

У письмових запереченнях від 30.05.2014 вих.
№ 76-74-14 (які надійшли на адресу суду
14.06.2014) відповідач 1 зазначив про те, що
оскаржувана постанова від 09.04.2014 була
прийнята відповідачем у порядку
нагляду за додержанням і застосуванням
законів та опрацюванням Публічної
кадастрової карти України.

Як вбачається з заперечення та
документів, наданих відповідачем 1, до
Прокуратури Вільнянського району
Запорізької області надійшло Завдання
Прокуратури Запорізької області від
21.11.2013 за вих.№05/3-1340 вих-13-474 окв,
направлене міським, районним,
міжрайонним та прирівняним до них
прокурорів (крім прокурорів м.
Запоріжжя) про проведення перевірок
додержання вимог земельного
законодавства при використанні земель
сільськогосподарського призначення,
згідно якого на виконання пункту 7.2
рішення розширеного засідання колегії
прокуратури області «Про стан
представницької та наглядової
діяльності у сфері земельних відносин»
необхідно провести перевірки
додержання вимог земельного
законодавства при використанні земель
сільськогосподарського призначення,
вживши вичерпних заходів
прокурорського реагування, у тому
числі представницького характеру.

Прокуратурою Вільянського району
Запорізької області на виконання
завдання Прокуратури Запорізької
області, щодо додержання вимог
земельного законодавства при
використанні земель
сільськогосподарського призначення
проводилась перевірка. Для проведення
повної та всебічної перевірки,
прокуратурою району було опрацьовано
Публічну кадастрову карту України. За
результатами опрацювання,
Прокуратурою Вільянського району
Запорізької області встановлено 2
земельні ділянки на території
Михайлівської сільської ради, площею
95,1 та 63,1 га, які не мають кадастрового
номера.

Для встановлення факту та законності
використання земельних ділянок,
Прокуратурою Вільнянського району
Запорізької області 02.04.2014 направлено
відповідну вимогу до Михайлівської
сільської ради. Відповідно до
відповіді Михайлівської сільської
ради від 03.04.2014, зазначені земельні
ділянки відносяться до земель
сільськогосподарського призначення
(сільськогосподарські угіддя -
сіножаті), які використовуються
наступними землекористувачами: контур
№490, загальною площею 95,1 га ТОВ
«Агрофірма «Славутич»; контур №327,
загальною площею 63,1 га - TOB «Агрофірма
«Славутич» - 28 га та С(Ф)Г «Лещенко» - 35,8
га.

Також, 04.04.2014 Прокуратурою
Вільнянського району Запорізької
області направлено вимоги до відділу
Держземагентства у Вільнянському
районі та до Вільнянської
райдержадміністрації, щодо
встановлення користувача земельної
ділянки, та підстав користування.

Відділом Держземагентства 07.04.2014
надано відповідь, що інформація щодо
використання земельних ділянок
відсутня.

08.05.2014 від Вільнянської
райдержадміністрації до Прокуратури
Вільнянського району Запорізької
області надійшла відповідь, в якій
зазначено, що зазначені земельні
ділянки належать до невитребуваних
земельних часток (паїв), та у власність,
оренду, чи постійне користування
Вільнянською райдержадміністрацією не
передавались.

Також, 07.04.2014 Прокуратурою
Вільнянського району Запорізької
області було направлено вимогу до
Відділу Держземагентства у
Вільнянському районі, з метою
встановлення категорії земельної
ділянки, виду угідь, а також форми
власності. Про що, 09.04.2014 було надано
відповідь, в якій зазначено, що
земельні ділянки відносяться до
невитребуваних (нерозподілених)
земельних часток (паїв), вид угідь -
сіножаті. Також, у відповіді зазначено,
що відомості щодо проведеної державної
реєстрації права власності або
користування, які виникли на підставі
прийнятих рішень органів місцевого
самоврядування або державної влади, за
юридичними або фізичними особами -
відсутні.

На підставі вищезазначеного
Прокуратурою Вільнянського району
Запорізької області було винесено
постанову про проведення перевірки у
порядку нагляду за додержанням і
застосуванням законів TOB «Агрофірми
«Славутич» та С(Ф)Г «Лещенко В.М.».

Судом з'ясовано, що висновки
прокуратури про наявність підстав для
призначення перевірки ґрунтувались на
аналізі інформації, що містилась у
Завданні Прокуратури Запорізької
області, наданого міським, районним,
міжрайонним та прирівняним до них
прокурорів про проведення перевірок
додержання вимог земельного
законодавства при використанні земель
сільськогосподарського призначення,
згідно якого на виконання пункту 7.2
рішення розширеного засідання колегії
прокуратури області «Про стан
представницької та наглядової
діяльності у сфері земельних відносин»
встановлено необхідність проведення
перевірки додержання вимог земельного
законодавства при використанні земель
сільськогосподарського призначення,
вживши вичерпних заходів
прокурорського реагування, у тому
числі представницького характеру.

Відповідачем був проведений ряд дій,
згідно яких Прокуратора Вільнянського
району Запорізької області дійшла
висновку щодо необхідності проведення
перевірки, зокрема TOB «Агрофірми
«Славутич» у порядку нагляду за
додержанням та застосуванням законів.

З огляду на це, суд приходить до
висновку, що перевірка була призначена
відповідачем у зв'язку із наявністю
інформації щодо можливих порушень
вимог чинного законодавства з боку TOB
«Агрофірми «Славутич». При цьому така
інформація містилась у джерелах,
використання яких прокуратурою не
заборонено.

В оскаржуваній постанові Прокуратурою
зазначається про необхідність
залучення інспектора Державної
інспекції сільського господарства в
Запорізькій області для встановлення
фактичного використання земельної
ділянки, зокрема використання
земельних ділянок за цільовим
призначенням та видом угідь, та про
необхідність залучення спеціалістів
Запорізької філії ДП «Центр Державного
земельного кадастру» для проведення
геодезичних робіт об'єктів перевірки,
що надасть більш точну інформацію щодо
площі земельних ділянок та точні
координати ділянок в натурі
(відповідно до супутникової системи
навігації).

Слід зазначити, що відповідно до пункту
1.5 Положення, працівники органів
прокуратури при проведенні перевірки
зобов'язані вживати належних заходів
щодо повного, об'єктивного та
оперативного встановлення обставин, за
якими проводяться перевірки.

Посилання позивача на те, що
прокуратурою при прийняті постанови
від 09.04.2014 порушено статтю 19 Закону №
1789-ХІІ, оскільки в постанові відсутні
вказівки на конкретні порушення
службових осіб TOB «Агрофірми
«Славутич» із зазначенням того, яка
стаття та якого закону порушена, яким
чином відбулось це порушення, та чи
підпадає це конкретне порушення
конкретного закону під перелік
предмету нагляду, встановленого
статтею 19 Закону України «Про
прокуратуру», суд вважає
безпідставними та законодавчо не
обґрунтованими.

Так, по-перше, стаття 19 Закону № 1789-ХІІ
взагалі не висуває вимог до змісту
постанови про проведення перевірки в
порядку нагляду за додержанням та
застосуванням законів; по-друге, у
постанові про призначення перевірки
неможливе зазначення конкретних норм,
які були порушені суб'єктом, що
підлягає перевірці, та не може містити
опис такого порушення, оскільки це
належить встановити в ході самої
перевірки.

Суд зазначає, що згідно пункту 4.3
Положення постанова про проведення
перевірки виготовляється на бланку
відповідної прокуратури та
підписується прокурором, який прийняв
постанову. У постанові зазначається:
дата та місце її прийняття, підстави
для здійснення перевірки, що свідчать
про можливі порушення законності;
об'єкт перевірки; обґрунтування
необхідності вчинення відповідних
перевірок; порядок оскарження;
відомості про спосіб надання копії
постанови об'єкту перевірки; дані про
посадову особу, яка її винесла та
підписала.

Згідно з частиною третьою статті 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

З аналізу змісту оскаржуваної
постанови, суд приходить до висновку
про відповідність останньої як за
формою, так і за змістом вимогам
чинного законодавства.

Частиною першою статті 9 КАС України
передбачено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові та
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною першою статті 11 КАС України
встановлено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 71 КАС
України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених

статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
КАС України, в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно статті 86 КАСУ суд оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Враховуючи усе вище викладене, суд
вважає, що в оскаржуваній постанові про
проведення перевірки у порядку нагляду
за додержанням і застосуванням законів
в діяльності позивача зазначені і
підстави проведення перевірки, і
обґрунтованість вчинення перевірочних
дій.

За таких підстав, постанова про
проведення перевірки у порядку нагляду
за додержанням і застосуванням законів
відповідає вимогам Закону України "Про
прокуратуру", винесена у спосіб та у
межах повноважень передбачених чинним
законодавством, у зв'язку із чим в
задоволенні позовних вимог слід
відмовити повністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійсненні
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Враховуючи вищезазначене, та
керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма
«Славутич» відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Ю.П. Бойченко