Справа № 825/2565/14
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2014-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 серпня 2014 року
Чернігів Справа №
825/2565/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого-судді
- Д'якова В.І.,

за участю секретаря
- Воєдило Л.П.,

представника позивача
- Луєнка Ю.В.,

представника відповідача
- Ленька А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Агроінвест-Борзна» до Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області про визнання протиправними та
скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агроінвест-Борзна»
(далі - ТОВ «Агроінвест-Борзна»,
позивач) звернулось до суду з
адміністративним позовом до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області (далі -
Управління ДВС ГУЮ у Чернігівській
області, відповідач), в якому просить
суд:

- визнати протиправною та скасувати
постанову заступника начальника
відділу примусового виконання рішень
Управління ДВС ГУЮ у Чернігівській
області Коваля В. О. від 23.07.2014 № за
ЄДРВП 42780787 про виведення в окреме
виконавче провадження для подальшого
виконання постанови від 09.04.2014 № за
ЄДРВП 42780787 головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рі шень Управління ДВС ГУЮ у
Чернігівській області Ленька A. M., про
стягнення з ТОВ «Агроінвест-Борзна» на
користь держави виконавчого збору в
сумі 349632,72 грн.;

- визнати протиправною та скасувати
постанову заступника начальника
відділу примусового виконання рішень
Управління ДВС ГУЮ у Чернігівській
області Коваля В.О. від 24.07.2014 про
відкриття виконавчого провадження №
за ЄДРВП 44157889 з виконання постанови від
09.04.2014 № за ЄДРВП 42780787 головного держа
вного виконавця відділу примусового
виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у
Чернігівській області Ленька A. M., про
стягнення з ТОВ «Агроінвест-Борзна» на
користь держави виконав чого збору в
сумі 349632,72 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що
01.04.2014 головним держа вним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
Управління ДВС ГУЮ у Чернігівській
області Леньком А.М. винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
з виконання наказу госпо дарського
суду Чернігівської області № 927/1209/13
від 18.03.2014 про стягнення з позивача на
користь ТОВ «Амако Україна» 3062835,30 грн.
основного боргу, 138236,74 грн. інфляційних,
225012,92 грн. 3% річних та 70242,21 грн. на
відшкодування судового збору, а всього
- 3496327,17 грн.

18.07.2014 стягувач звернувся до
відповідача з заявою про повернення
виконавчого документа без виконання. У
зв'язку з цим, 23.07.2014 була вине сена
постанова про повернення виконавчого
документа стягувачеві на підставі п. 1
ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче
провадження». Позивач вважає, що
оскільки ні статтею 28 Закону України
«Про виконавче провадження», ні
будь-якою іншою нормою не передбачено
виведення постанови про стягнення з
боржника виконавчого збору в окреме
виконавче провадження і відкриття
такого виконавчого провадження, у разі
завершення виконавчого про вадження з
виконання основного виконавчого
документа на підставі статті 47 Закону,
тому оскаржувані позивачем постанови є
протиправними та підлягають
скасуванню.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
просив в їх задоволенні відмовити,
посилаючись на те, що відповідач під
час винесення оскаржуваних постанов
діяв в межах наданих йому повноважень
відповідно до вимог чинного
законодавства України. Також
представник пояснив, що на виконанні у
відділі примусового виконання рішень
Управління ДВС ГУЮ у Чернігівській
області знаходився наказ №927/1209/13
виданий 18.03.2014 господарським судом
Чернігівської області про стягнення з
ТОВ «Агроінвест-Борзна» на користь TOB
«АМАКО Україна» 3062835,30 грн. основного
боргу, 225012,92 грн. 3% річних, 138236,74 грн.
інфляційних та 70242,21 грн. на
відшкодування судового збору. На
підставі заяви стягувача про
повернення виконавчого документа,
23.07.2014 виконавче провадження виведено
із зведеного та завершено згідно п.1
ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче
провадження». У зв'язку з тим, що
виконавчий збір, згідно постанови від
09.04.2014, залишився нестягнутим і дана
постанова являється виконавчим
документом, 23.07.2014 постанова про
стягнення виконавчого збору виділена в
окреме виконавче провадження, а 24.07.2014,
згідно ст. 28 Закону України «Про
виконавче провадження», державним
виконавцем винесена постанова про
відкриття виконавчого провадження з
виконання постанови про стягнення
виконавчого збору. Виходячи з
наведеного, представник відповідача
вважає, що порушення норм чинного
законодавства при винесенні державним
виконавцем постанови про виведення
постанови про стягнення виконавчого
збору в окреме виконавче провадження
та постанови про відкриття виконавчого
провадження відсутні та просить суд
відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд виходить
із наступного.

Судом встановлено, що 01.04.2014, на
підставі виконавчого документа та
заяви стягувача, державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
Управління ДВС ГУЮ у Чернігівській
області винесена постанова про
відкриття виконавчого провадження з
виконання наказу господарського суду
Чернігівської області №927/1209/13 від
18.03.2014 про стягнення з ТОВ
«Агроінвест-Борзна» на користь TOB
«АМАКО Україна» 3062835,30 грн. основного
боргу, 225012,92 грн. 3% річних, 138236,74 грн.
інфляційних та 70242,21 грн. на
відшкодування судового збору (а.с.35).

У постанові про відкриття виконавчого
провадження боржнику встановлено
строк для самостійного виконання
рішення суду до 08.04.2014.

Того ж дня, 01.04.2014 було винесено
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
та постанову про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї, якими накладено арешт
на все майно та кошти боржника у межах
суми стягнення за виконавчим
документом (а.с.39, 40).

У зв'язку невиконання рішення суду в
строк, наданий державним виконавцем,
09.04.2014 відповідачем була винесена
постанова про стягнення з боржника
виконавчого збору в сумі 349632,72 грн.
(а.с.45).

У зв'язку з наявністю на виконанні
кількох виконавчих проваджень
відкритих відносно одного й того
самого боржника, 24.04.2014 державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у
Чернігівській області винесено
постанову про об'єднання виконавчого
провадження у зведене виконавче
провадження, за яким в подальшому і
вчинялись всі виконавчі дії (а.с.18).

18.07.2014 стягувач звернувся до
відповідача з заявою про повернення
виконавчого документа без виконання. У
зв'язку з цим 23.07.2014 була вине сена
постанова про повернення виконавчого
документа стягувачеві на підставі п. 1
ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче
провадження» (а.с.47,48).

Оскільки виконавчий збір згідно
постанови від 09.04.2014 залишився
нестягнутим і дана постанова є
виконавчим документом, 23.07.2014 державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у
Чернігівській області було винесено
постанову, якою виділено в окреме
виконавче провадження постанову
державного виконавця про стягнення з
боржника виконавчого збору (а.с.32)

24.07.2014 державним виконавцем винесена
постанова про відкриття виконавчого
провадження з виконання постанови про
стягнення виконавчого збору в сумі
349632,72 грн. (а.с.21).

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, суд зважає на
наступне.

Спірні правовідносини даного
адміністративного позову регулюються
нормами Закону України від 21.04.1999 № 606
«Про виконавче провадження» та
Інструкцією з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
№ 512/5 (далі - Інструкція № 512/5),
Інструкцією про проведення виконавчих
дій, затвердженою наказом Міністерства
юстиції України від 15.12.1999 N74/5 .

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначено Законом України «Про
виконавче провадження».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче
провадження» встановлено, що виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, зазначених у
цьому Законі, спрямованих на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 2
Закону України «Про виконавче
провадження» примусове виконання
рішень покладається на державну
виконавчу службу, яка входить до
системи органів Міністерства юстиції
України. Примусове виконання рішень
здійснюють державні виконавці,
визначені Законом України «Про
державну виконавчу службу».

При цьому, відповідно до частини 1
статті 6 Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Права та обов'язки державного
виконавця визначені статтею 11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
якою, крім іншого, передбачено, що
державний виконавець: здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Наведені норми свідчать, що державний
виконавець зобов'язаний забезпечити
реальне виконання виконавчого
документа шляхом своєчасного і в
повному обсязі виконання виконавчих
дій.

Частиною 2 статті 17 Закону України «Про
виконавче провадження», передбачено,
що державною виконавчою службою
підлягають виконанню, зокрема, судові
накази.

Відповідно до частини 2 статті 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача.

Відповідно до частини 3 статті 28 Закону
України «Про виконавче провадження»
постанова про стягнення виконавчого
збору виноситься при першому
надходженні виконавчого документа
державному виконавцю. При наступних
пред'явленнях до виконання виконавчого
документа державному виконавцеві
виконавчий збір стягується в частині,
що не була стягнута при попередньому
виконанні.

За змістом пункту 7 частини другої
статті 17 Закону України «Про виконавче
провадження» постанова державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору є окремим виконавчим документом.

Відповідно до підпункту 3.7.4 пункту 3.7
Інструкції № 512/5 у разі завершення
виконавчого провадження з виконання
рішення немайнового характеру,
закінчення виконавчого провадження з
підстав, передбачених пунктами 1, 2, 5, 8, 9,
11 - 13 частини першої статті 49 Закону,
якщо виконавчий збір не стягнуто,
державний виконавець у постанові про
закінчення виконавчого провадження
(повернення виконавчого документа)
зазначає про виділення постанови про
стягнення виконавчого збору в окреме
провадження та не пізніше наступного
робочого дня після завершення такого
виконавчого провадження відкриває
виконавче провадження за постановою
про стягнення виконавчого збору, про що
виносить постанову про відкриття
виконавчого провадження.

Інструкцією № 512/5 визначено лише одну
обставину, за наявності якої постанова
про стягнення виконавчого збору в
окреме виконавче провадження не
виділяється та залишок нестягнутої
суми виконавчого збору не стягується.
Такою обставиною являється повернення
виконавчого документа з підстави,
передбаченої п. 8 ч. 1 ст. 47 Закону.

Оскільки порядок виділення постанови
про стягнення виконавчого збору в
окреме виконавче провадження та
стягнення виконавчого збору у разі
повернення виконавчого документа
стягувачеві не визначений, а винесення
постанови про виведення постанови про
стягнення виконавчого збору в окреме
виконавче провадження не суперечить
вимогам Закону України «Про виконавче
провадження» та Інструкції № 512/5, дії
державного виконавця щодо виведення
постанови в окреме виконавче
провадження та відкриття виконавчого
провадження є такими, що відповідають
вимогам чинного законодавства.

Отже, аналізуючи вищевказані норми, суд
приходить до висновку, що державний
виконавець, при винесенні постанови
про виведення постанови про стягнення
виконавчого збору в окреме виконавче
провадження та постанови про відкриття
виконавчого провадження, діяв в межах
наданих йому повноважень відповідно до
вимог чинного законодавства України.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

При вирішенні даної справи судом були
враховані положення частини 3 статті 2,
частини 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно з частин 1, 3 статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

З урахуванням зазначеного, суд, на
підставі наданих доказів в їх
сукупності, системного аналізу
положень законодавства України,
приходить до висновку, що в задоволенні
адміністративного позову необхідно
відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 17, 18, 104, 122, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агроінвест-Борзна»
відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167, 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
підпис В.І. Д'яков

З оригіналом згідно.

Суддя
В.І. Д'яков