Справа № 803/1499/14
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2014-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2014 року Справа № 803/1499/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Сороки Ю.Ю.,

при секретарі судового засідання
Шепталовій А.П.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача Захарчука
С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернувся з позовом до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 01.04.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
Луцькою об'єднаною державною
податковою інспекцією проведено
документальну планову виїзну
перевірку ОСОБА_3 щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків та зборів за період з
01.01.2011 року по 31.12.2013 року, дотримання
законодавства щодо укладання
трудового договору, оформлення
трудових відносин з працівникам,
правильності нарахування, обчислення
та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, виконання вимог
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, за
результатами якої складений акт
№1312/17.3/НОМЕР_1 від 19.03.2014 року.

В акті перевірки зафіксовано, що
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3
завищено податковий кредит на загальну
суму 1 262 942 грн., внаслідок чого
занижено податок на додану вартість, що
підлягає сплаті до бюджету в сумі 290 393
грн., оскільки підприємцем включено до
податкового кредиту суми ПДВ по
придбанню транспортних засобів,
зареєстрованих на фізичну особу, а не
на суб'єкта господарювання, що на думку
податкового органу є порушенням п.198.3,
п.198.4 ст.198 Податкового кодексу України,
статті 325 Цивільного кодексу України та
"Правил державної реєстрації та обліку
автомобілів, мотоциклів усіх типів,
марок і моделей, причепів,
напівпричепів та мотоколясок"
затверджених Постановою КМУ від 07.09.1998
року №1388.

На підставі акту перевірки
№1312/17.3/НОМЕР_1 від 19.03.2014 року, Луцькою
ОДПІ винесено податкове
повідомлення-рішення № від 01.04.2014
року, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 290 393 грн. та
застосовано штрафні санкції в сумі 145
196, 50 грн.

З такою позицією Луцької ОДПІ позивач
не погоджується та вважає, що в силу
"Правил державної реєстрації та обліку
автомобілів, мотоциклів усіх типів,
марок і моделей, причепів,
напівпричепів та мотоколясок",
затверджених Постановою КМУ від 07.09.1998
року №1388, реєстрація транспортних
засобів на фізичних осіб-підприємців
не передбачена, а можлива лише на
фізичну або юридичну особу, отже
позивач позбавлений можливості
реєструвати транспортний засіб на
фізичну особу-підприємця.

Придбані транспортні засоби позивач
використовує у власній господарській
діяльності, а відтак вважає, що мав
право на віднесення сум податку на
додану вартість в розмірі 1 262 942 грн. на
підставі податкових накладних
виписаних ПП "Автотехнологія" та ТОВ
"Порше Лізинг Україна", до складу
податкового кредиту.

У зв'язку з чим, просить визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 01.04.2014
року.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю з підстав викладених у
позовній заяві та просив суд визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 01.04.2014
року.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав. В письмових
запереченнях наголошував на тому, що
Луцькою об'єднаною державною
податковою інспекцією в ході
проведеної документальної планової
виїзної перевірки ОСОБА_3 встановлено
порушення п.198.3, п.198.4 ст.198 Податкового
кодексу України, оскільки позивачем
включено до податкового кредиту в
липні 2011 року, жовтні 2011 року, листопаді
2011 року, грудні 2011 року, лютому 2012 року,
квітні 2013 року, травні 2013 року, червні
2013 року, липні 2013 року та серпні 2013 року
суми податку на додану вартість на
загальну суму 1 262 942 грн. по придбанню
транспортних засобів, згідно
податкових накладних виписаних ПП
"Автотехнологія" та ТОВ "Порше Лізинг
Україна".

Оскільки пунктом 6 "Правил державної
реєстрації та обліку автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів та
мотоколясок", затверджених Постановою
КМУ від 07.09.1998 року №1388 передбачено, що
транспортні засоби реєструються за
юридичними особами та фізичними
особами, тому віднесення до
податкового кредиту сум податку на
додану вартість по придбанню
транспортних засобів можливе лише у
разі реєстрації таких транспортних
засобів на суб'єкта господарювання, а
не на приватну особу за умови
використання їх в оподатковуваних
операціях.

Враховуючи те, що придбані позивачем у
ПП "Автотехнологія" та ТОВ "Порше Лізинг
Україна" транспортні засоби
зареєстровані на ОСОБА_3, як на фізичну
особу, тому підстав для віднесення сум
податку на додану вартість по
придбанню цього транспортного засобу
суб'єктом підприємницької діяльності
ОСОБА_3, до складу податкового кредиту,
відсутні.

А тому, просить суд відмовити в
задоволенні позовних вимог позивача
повністю.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні у матеріалах
справи письмові докази, судом
встановлені наступні обставини справи.

Луцькою об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Волинській
області проведено документальну
планову виїзну перевірку ОСОБА_3 щодо
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків та
зборів за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013
року, дотримання законодавства щодо
укладання трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівникам, правильності нарахування,
обчислення та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, виконання вимог
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, за
результатами якої складений акт
№1312/17.3/НОМЕР_1 від 19.03.2014 року.

В акті перевірки податковим органом
зафіксовано, що фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 завищено
податковий кредит на загальну суму 1 262
942 грн., внаслідок чого занижено податок
на додану вартість, що підлягає сплаті
до бюджету в сумі 290 393 грн., оскільки
підприємцем включено до податкового
кредиту суми податку на додану
вартість по придбанню транспортних
засобів, зареєстрованих на фізичну
особу, а не на суб'єкта господарювання,
що на думку Луцької ОДПІ є порушенням
п.198.3, п.198.4 ст.198 Податкового кодексу
України, статті 325 Цивільного кодексу
України та "Правил державної
реєстрації та обліку автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів та
мотоколясок" затверджених Постановою
КМУ від 07.09.1998 року №1388.

На підставі акту перевірки
№1312/17.3/НОМЕР_1 від 19.03.2014 року, Луцькою
ОДПІ винесено податкове
повідомлення-рішення № від 01.04.2014
року, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 290 393 грн. та
застосовано штрафні санкції в сумі 145
196, 50 грн.

Суд вважає податкове
повідомлення-рішення № від 01.04.2014
року протиправним та таким, що підлягає
скасуванню з огляду на наступне.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно із положеннями п.198.2 ст.198 ПК
України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

З матеріалів справи вбачається, що
27.10.1992 року ОСОБА_3 зареєстрований як
фізична особа-підприємець виконавчим
комітетом Луцької міської ради
Волинської області, що підтверджується
свідоцтвом про державну реєстрацію
серія НОМЕР_2. (а.с.84)

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 з
21.10.2008 року являється платником податку
на додану вартість, що підтверджується
наявним в матеріалах справи свідоцтвом
про реєстрацію платника податку на
додану вартість Серії НОМЕР_3 від 21.10.2008
року. (а.с.83)

Згідно Ліцензії Міністерства
транспорту та зв'язку України серії АВ
№561847 від 15.10.2010 року, основним видами
господарської діяльності фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 являється
надання послуг з перевезення пасажирів
і вантажів автомобільним транспортом
відповідно до видів робіт, визначених
Законом України "Про автомобільний
транспорт", дозволений вид робіт:
внутрішні перевезення пасажирів
автобусами та внутрішні перевезення
пасажирів на таксі, з необмеженим
строком дії ліцензії. (а.с.85)

Як встановлено судом, на підставі
договорів купівлі-продажу автобусів
№01-25-11/10 від 25.11.2010 року, №12/08/11-01 від
12.08.2011 року, №22/05/13-01 від 22.05.2013 року,
№03/06/13-01 від 03.06.2013 року, укладених між
Приватним підприємством
"Автотехнологія", в особі директора
Ясковця А.М. "Продавець" та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 "Покупець",
останнім придбано у ПП "Автотехнологія"
автобуси моделі А308.51 та моделі А208.50.
(а.с.35-42)

На підставі договорів про фінансовий
лізинг №00007447 від 02.07.2013 року, №00007136 від
03.04.2013 року та №00007134 від 03.04.2013 року
укладених між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Порше Лізинг
Україна" (Лізингодавець) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3
(Лізингоодержувач), позивачем придбано
у ТОВ "Порше Лізинг Україна" автомобілі
VW А208.50 (Altair) 2.0 l TDI та автомобіль VW CC 2.0 TDI.
(а.с.43-45)

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3
здійснено розрахунок із ПП
"Автотехнологія" та ТОВ "Порше Лізинг
Україна", що підтверджується наданими в
судовому засіданні поясненнями
представника позивача та не
заперечується представником
відповідача.

На підставі договорів купівлі-продажу
автобусів №01-25-11/10 від 25.11.2010 року,
№12/08/11-01 від 12.08.2011 року, №22/05/13-01 від
22.05.2013 року, №03/06/13-01 від 03.06.2013 року та
договорів про фінансовий лізинг №00007447
від 02.07.2013 року, №00007136 від 03.04.2013 року,
№00007134 від 03.04.2013 року ПП
"Автотехнологія" та ТОВ "Порше Лізинг
Україна" виписано фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_3 податкові
накладні, а саме: №248 від 15.07.2011 року на
суму 640 000 грн., в т.ч. ПДВ 106 666, 67 грн.; №264
від 21.07.2011 року на суму 43 211 грн., в т.ч.
ПДВ 7 201, 83 грн.; №345 від 14.09.2011 року на
суму 83 000 грн., в т.ч. ПДВ 13 833, 33 грн.; №375
від 26.09.2011 року на суму 19 429 грн., в т.ч.
ПДВ 3 238, 17 грн.; №479 від 23.11.2011 року на
суму 30 932 грн., в т. ч ПДВ 5 155, 34 грн.; №456
від 09.11.2011 року на суму 534 468 грн., в т.ч.
ПДВ 89 078 грн.; №521 від 12.12.2011 року на суму
501 368 грн., в т.ч. ПДВ 83 561, 33 грн.; №35 від
23.02.2012 року на суму 384 960 грн., в т.ч. ПДВ 64
160 грн.; №4427 від 22.04.2013 року на суму 659 657,
28 грн., в т.ч. ПДВ 109 942, 88 грн.; №4425 від
22.04.2013 року на суму 676 605, 44 грн., в т.ч. ПДВ
112 767, 57 грн.; №26 від 22.05.2013 року на суму 734
469, 85 грн., в т.ч. ПДВ 122 411, 64 грн.; №3 від
03.06.2013 року на суму 1 437 040 грн., в т.ч. ПДВ
239 506, 66 грн.; №4362 від 15.07.2013 року на суму
420 941, 76 грн., в т.ч. ПДВ 70 156, 96 грн.; №3989 від
09.07.2013 року на суму 7 390, 39 грн., в т.ч. ПДВ 1
231, 73 грн.; №5 від 09.08.2013 року на суму 1 404
175, 30 грн., в т.ч. ПДВ 234 029, 22 гривень.
(а.с.20-34)

Суми податку на додану вартість по
взаємовідносинах з ПП "Автотехнологія"
та ТОВ "Порше Лізинг Україна" включено
позивачем у податкові декларації з
податку на додану вартість на загальну
суму 1 262 942 грн., у тому числі за липень
2011 року на 113 869 грн., жовтень 2011 року - 17
072 грн., листопад 2011 року - 94 233 грн.,
грудень 2011 року - 83 561 грн., лютий 2012 року
- 64 160 грн., квітень 2013 року - 222 710 грн.,
травень 2013 року - 122 412 грн., червень 2013
року - 239 507 грн., липень 2013 року - 71 389 грн.
та серпень 2013 року - 234 029 гривень.

З наявних в матеріалах справи свідоцтв
про державну реєстрацію транспортних
засобів вбачається, що останні
зареєстровані за ОСОБА_3. (а.с.46-58)

Таким чином, суд вважає, що позивач при
віднесенні сум податку на додану
вартість в розмірі 1 262 942 грн., на
підставі податкових накладних ПП
"Автотехнологія" та ТОВ "Порше Лізинг
Україна", до складу податкового
кредиту, діяв у спосіб визначений п.198.2
та п.198.3 ст.198 Податкового кодексу
України.

Суд вважає помилковим застосування
відповідачем до спірних правовідносин
п.198.4 ст.198 ПК України та помилковою
позицію відповідача про те, що
віднесення фізичною
особою-підприємцем до податкового
кредиту сум податку на додану вартість
по придбанню транспортних засобів
можливе лише у разі реєстрації їх на
таку фізичну особу - підприємця, з
огляду на наступне.

Статтею 51 Цивільного кодексу України
передбачено, що до підприємницької
діяльності фізичних осіб
застосовуються нормативно-правові
акти, що регулюють підприємницьку
діяльність юридичних осіб, якщо інше не
встановлено законом або не випливає із
суті відносин.

Відповідно до статті 55 Господарського
кодексу України суб'єктами
господарювання є зокрема громадяни
України, іноземці та особи без
громадянства, які здійснюють
господарську діяльність та
зареєстровані відповідно до закону як
підприємці.

Відповідно до пункту 6 "Правил
державної реєстрації та обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок моделей, причепів,
напівпричепів та мотоколясок",
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України №1388 від 07 вересня 1998
року, передбачено реєстрацію
транспортних засобів лише за
юридичними або фізичними особами, а
відтак у свідоцтвах про реєстрацію
транспортних засобів власник таких
транспортних засобів як фізична
особа-підприємець не зазначається.

При цьому, неможливість державної
реєстрації транспортних засобів за
фізичними особами-підприємцями не
позбавляє права таких осіб на
податковий кредит по операціях з
придбання транспортних засобів, якщо
були дотримані умови його формування,
визначені Податковим кодексом України.

Таким чином фінансово-господарські
операції між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 та ПП
"Автотехнологія" і ТОВ "Порше Лізинг
Україна" щодо купівлі-продажу
транспортних засобів - автобусів, надає
право позивачу на віднесення сум
податку на додану вартість сплачених
при придбанні цього транспортного
засобу до складу податкового кредиту, а
відтак посилання податкового органу на
п.198.4 ст.198 ПК України є безпідставним.

Крім того, як вбачається з пояснень
представника позивача та
підтверджується наявними у матеріалах
справи подорожніми листами службового
легкового автомобіля, дорожніми
листами на перевезення, транспортні
засоби використовується позивачем при
перевезенні пасажирів, а відтак
використовується у власній
господарській діяльності позивача.
(а.с.59-82)

З урахуванням наведеного, а також
враховуючи положення п.198.2 та п.198.3 ст.198
Податкового кодексу України суд дійшов
висновку, що позивачем правомірно
включено до складу податкового кредиту
податок на додану вартість в розмірі 1
262 942 грн., у тому числі за липень 2011 року
на 113 869 грн., жовтень 2011 року - 17 072 грн.,
листопад 2011 року - 94 233 грн., грудень 2011
року - 83 561 грн., лютий 2012 року - 64 160 грн.,
квітень 2013 року - 222 710 грн., травень 2013
року - 122 412 грн., червень 2013 року - 239 507
грн., липень 2013 року - 71 389 грн. та серпень
2013 року - 234 029 гривень.

Згідно із пунктом 123.1 ст.123 ПК України у
разі якщо контролюючий орган
самостійно визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів
визначенні контролюючим органом суми
податкового зобов'язання з цього
податку, зменшення суми бюджетного
відшкодування - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
у розмірі 50 відсотків суми
нарахованого податкового зобов'язання,
завищеної суми бюджетного
відшкодування.

Враховуючи те, що визначенні позивачу
контролюючим органом суми податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 290 393 грн. є
протиправним, то і застосування до
позивача штрафних санкцій в розмірі 145
196, 50 грн. є також протиправним, з огляду
на що податкове повідомлення-рішення
№ від 01.04.2014 року підлягає
скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

При зверненні до суду фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 сплачений
судовий збір в розмірі 487 гривень 20
копійок, що підтверджується квитанцією
№2037.1469.1 від 25.07.2014 року, а відтак,
відповідно до ч.1 ст.94 КАС України,
позивачу слід повернути судовий збір в
розмірі 487 гривень 20 копійок.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтею
163 Кодексу адміністративного
судочинства України на підставі
Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області № від 01.04.2014 року.

Присудити з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (код НОМЕР_1, АДРЕСА_1)
документально підтверджені витрати по
сплаті судового збору в розмірі 487
гривень 20 копійок.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, повний
текст якої буде складено 17 серпня 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
Ю.Ю. Сорока