Справа № 2а/1515/177/12
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

11 серпня 2014 року м. Київ
В/800/3536/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської Т.Ф.,

Гаманка О.І.,

Головчук С.В.,

Олендера І.Я.,

Юрченка В.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_6 про перегляд
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 13 березня 2014 року Верховним
Судом України у справі за її позовом до
Управління Пенсійного Фонду України в
Комінтернівському районі Одеської
області про визнання дій та
бездіяльності протиправними,
скасування рішень, зобов'язання
вчинити певні дії, стягнення суми
недоотриманої пенсії, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2010 року ОСОБА_6 пред'явила у
суді позов до Управління Пенсійного
фонду України в Комінтернівському
районі Одеської області (далі -
Управління ПФУ), в якому, з урахуванням
уточнених позовних вимог, просила
визнати дії та бездіяльність
відповідача щодо нарахування їй пенсії
на пільгових умовах відповідно до
частини першої статті 27 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" протиправними;
визнати протиправним та скасувати
рішення відповідача № 76 від 2 вересня
2010 року щодо нарахування ОСОБА_6 пенсії
у розмірі 710,81 грн на місяць та
утримання з пенсії боргу у розмірі 7 329,43
грн; визнати протиправним та скасувати
рішення відповідача щодо припинення з 1
грудня 2010 року виплати їй пенсії за
віком на пільгових умовах; зобов'язати
відповідача зарахувати до пільгового
стажу за списком № 2 періоди її роботи з
25 травня 1974 року по 6 січня 1975 року, з 14
березня 1975 року по 28 квітня 1977
року, з 24 червня 1977 року по 16 липня 1979
року, з 30 липня 1979 року по 21 травня 1997
року, а всього - 22 роки 7 місяців;
зобов'язати відповідача розрахувати їй
пенсію за частиною другою статті 27
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", провести оптимізацію з 1
січня 1993 року по 1 липня 2006 року та
виплатити різницю між нарахованою та
виплаченою пенсією, починаючи з 19
червня 2009 року; зобов'язати відповідача
при здійсненні розрахунку її пенсії
згідно з частиною другою статті 27
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" застосувати показник
середньомісячної заробітної плати
штатного працівника в Україні за
даними Держкомстату України за 2008 рік у
розмірі 1 809 грн; зобов'язати
відповідача при розрахунку її пенсії
застосувати коефіцієнт підвищення
пенсії, згідно з частиною другою статті
42 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з 1 березня 2010
року - 1,211; зобов'язати відповідача
зарахувати до її страхового стажу
додатково 1 рік за 2 роки 9 місяців
роботи на Крайній Півночі; зобов'язати
відповідача зарахувати до її
страхового стажу періоди переїзду
після закінчення технікуму за
призначенням на роботу до Крайньої
Півночі (з 28 лютого 1975 року по 13 березня
1975 року) та час переїзду з
Крайньої Півночі до міста Одеси (28
квітня 1977 року по 24 червня 1977
року; зобов'язати відповідача
зарахувати до її страхового стажу
період зайняття підприємницькою
діяльністю з 5 квітня 1998 року по 19
червня 2009 року в повному обсязі;
стягнути з відповідача на її користь
матеріальну шкоду в розмірі 200 грн та
моральну шкоду в розмірі 3 000 грн.

Постановою Комінтернівського
районного суду Одеської області від 27
червня 2012 року позов задоволено
частково. Зобов'язано Управління ПФУ
зарахувати до страхового стажу ОСОБА_6
один рік за 2 роки і 9 місяців роботи на
Крайній Півночі, періоди переїзду
після закінчення технікуму за
призначенням на роботу до Крайньої
Півночі з 28лютого 1975 року по 13 березня
1975 року та час переїзду з Крайньої
Півночі до міста Одеси з 28 квітня 1977
року по 24 червня 1977 року, а також період
зайняття підприємницькою діяльністю з
5 квітня 1998 року по 19 червня 2009 року в
повному обсязі, відповідно до чого
здійснити перерахунок та виплату
пенсії. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 9 жовтня 2013
року постанову суду першої інстанції
скасовано, позовні вимоги ОСОБА_6
задоволено частково. Зобов'язано
Управління ПФУ зарахувати ОСОБА_6 до
страхового стажу період переїзду після
закінчення технікуму за призначенням
на роботу в спеціалізоване управління
№ 13 зварювально-монтажного тресту з 28
лютого 1975 року по 13 березня 1975 року. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 13 березня 2014 року касаційну
скаргу ОСОБА_6 залишено без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін.

Не погоджуючись з рішенням суду
касаційної інстанції, позивач подала
до Вищого адміністративного суду
України заяву про його перегляд
Верховним Судом України. На
підтвердження неоднакового
правозастосування послалася на ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 8 серпня 2012 року, 16 січня, 14 березня
2014 року.

Разом із заявою позивач подала
клопотання про поновлення строку
звернення із такою заявою.

Згідно частини першої статті 236 КАС
України, сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають право
подати заяву про перегляд судових
рішень в адміністративних справах
після їх перегляду в касаційному
порядку.

Відповідно до частини першої статті 238
КАС України, заява про перегляд судових
рішень подається протягом трьох
місяців з дня ухвалення судового
рішення, щодо якого заявлено
клопотання про перегляд, або з дня
ухвалення судового рішення, на яке
здійснюється посилання на
підтвердження підстав, установлених
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше,
але не пізніше одного року з дня
ухвалення судового рішення, про
перегляд якого подається заява.

Заява про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від 13
березня 2014 року, відповідно до дати
поштового штемпеля на конверті, подана
25 липня 2014 року, тобто з пропущенням
строку, встановленого частиною першою
статті 238 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 102
КАС України, пропущений з поважних
причин процесуальний строк,
встановлений законом, може бути
поновлений, а процесуальний строк,
встановлений судом, - продовжений судом
за клопотанням особи, яка бере участь у
справі.

В обґрунтування клопотання про
поновлення строку подання заяви про
перегляд судового рішення позивач
зазначила, що у травні 2014 року
проходила лікування в Одеській
обласній клінічній лікарні. По його
завершенню, 4 червня 2014 року дізналася
від відповідача, що касаційний розгляд
справи відбувся не на її користь, а 6
червня 2014 року звернулася до суду із
заявою про видачу копій судових рішень,
з метою звернення до Верховного Суду
України із заявою про перегляд рішення
суду касаційної інстанції, які
отримала 26 червня 2014 року.

За перевіркою матеріалів, доданих до
клопотання, встановлено, що касаційний
розгляд справи відбувся в порядку
письмового провадження. За таких
обставин, копія судового рішення,
відповідно до частини другої статті 222
КАС України, надсилається особам, які
беруть участь у справі, протягом трьох
днів з моменту підписання рішення суду
касаційної інстанції. У своїй заяві
ОСОБА_6 не спростовує своєчасність
направлення їй Вищим адміністративним
судом України копії ухвали від 13
березня 2014 року, а з її заяви до суду
першої інстанції слідує, що вона дійсно
зверталася із заявою про видачу копій
судових рішень, однак, лише судів
першої та апеляційної інстанції.

Втім, оскільки процесуальним
законодавством передбачена
необхідність надати, як додаток до
заяви про перегляд судових рішень, лише
рішення суду касаційної інстанції, яке
вона мала, а потреба у наданні рішень
судів першої та апеляційної інстанцій
відсутня, то колегія суддів не приймає
до уваги зазначений ОСОБА_6 довід на
підтвердження поважності причини
пропущення строку подання заяви про
перегляд судового рішення Верховним
Судом України.

До того ж, як слідує з копії заяви
ОСОБА_6 про видачу судових рішень, їх
вона отримала в суді першої інстанції
не 26 червня 2014 року, як про це вона
зазначила, а 6 червня 2014 року, і,
подаючи до Вищого адміністративного
суду України заяву 25 липня 2014 року,
причин такого тривалого її неподання
не навела.

Що ж стосується іншого аргументу
ОСОБА_6 - про неможливість своєчасно
подати заяву у зв'язку з перебуванням
на лікуванні в медичній установі, то
він заслуговує на увагу, однак, у
зв'язку з тим, що будь-яких документів
на підтвердження цієї обставини ОСОБА_6
не надала, він до уваги колегією суддів
не приймається.

За таких обставин, заява ОСОБА_6 про
поновлення строку подання заяви про
перегляд Верховним Судом України
судового рішення задоволенню не
підлягає.

Частиною третьою статті 238 КАС України
встановлено, що заява про перегляд
судового рішення залишається без
розгляду, якщо особа, яка її подала, не
порушує питання про поновлення цього
строку, а також якщо у поновленні
строку відмовлено.

З огляду на наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що заяву ОСОБА_6
про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від 13
березня 2014 року необхідно залишити без
розгляду, оскільки нею без поважних
причин пропущено строк для подання
такої заяви.

Керуючись статтями 102, 235-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_6
про поновлення строку на подання заяви
про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від 13
березня 2014 року.

Заяву ОСОБА_6 про перегляд ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 13 березня 2014 року Верховним Судом
України у справі за її позовом до
Управління Пенсійного Фонду України в
Комінтернівському районі Одеської
області про визнання дій та
бездіяльності протиправними,
скасування рішень, зобов'язання
вчинити певні дії, стягнення суми
недоотриманої пенсії, залишити без
розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді
Т.Ф. Весельська

О.І. Гаманко

С.В. Головчук

І.Я. Олендер

В.В. Юрченко