Справа № 804/8982/14
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2014 р. Справа № 804/8982/14

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Кальника В.В.
розглянувши у письмовому провадженні у
місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом позивача 1
ОСОБА_1, позивача 2 ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2, позивача 3 ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_3 до відповідача 1
Верхньодніпровської районної
Державної адміністрації
Дніпропетровської області,
відповідача 2 Першого заступника
голови райдержадміністрації, голови
комісії з питань захисту прав дитини
Верхньодніпровської
райдержадміністрації Коваленко В.В.,
відповідача 3 Секретаря комісії з
питань захисту прав дитини
Верхньодніпровської
райдержадміністрації Циганенко Г.Ю.
про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

02.07.2014р. до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
позивача 1 ОСОБА_1, позивача 2 ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2, позивача 3 ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_3 до відповідача 1
Верхньодніпровської районної
Державної адміністрації
Дніпропетровської області,
відповідача 2 Першого заступника
голови райдержадміністрації, голови
комісії з питань захисту прав дитини
Верхньодніпровської
райдержадміністрації Коваленко В.В.,
відповідача 3 Секретаря комісії з
питань захисту прав дитини
Верхньодніпровської
райдержадміністрації Циганенко Г.Ю., в
якому позивач просить:

- визнати порушення відповідачами
1, 2, 3 права, зазначеного ч. 3 ст. 19 СК, в
частині розгляду заяви про визначення
місця проживання дітей під час
розгляду справи у Жовтневому районному
суді м. Дніпропетровська за № 201/305/13ц
провадження 2/201/514/2013 «Про розірвання
шлюбу на умовах шлюбного договору
(контракт, з додатковими умовами права
призначення спадкоємців) від 02.08.08 року
та визначенням місця проживання
дітей»;

- визнати порушення відповідачами
1, 2, 3 права, зазначеного ч. 5 ст. 19 СК, в
частині ненадання висновків
доцільності проживання дітей та
невиконання судового рішення від 15.10.13
року в зазначеної частині;

- скасувати рішення комісії з
питань захисту дитини
Верхньодніпровської районної
Державної адміністрації від 25.02.14 року
за № 11.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що:

- в проваджені Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська розглядається
справа № 201/305/13ц провадження 2/201/514/2013
«Про розірвання шлюбу на умовах
шлюбного договору (контракт, з
додатковими умовами права призначення
спадкоємців) від 02.08.08 року та
визначенням місця проживання дітей».

- ухвалою Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 15.10.13 року у
зазначеній справі суд зобов'язав
відповідача 1 у відповідності вимог ч.5
ст. 19 СК України (Орган опіки та
піклування подає суду письмовий
висновок щодо розв'язання спору на
підставі відомостей, одержаних у
результаті обстеження умов проживання
дитини, батьків, інших осіб, які бажають
проживати з дитиною, брати участь у її
вихованні, а також на підставі інших
документів, які стосуються справи)
зробити обстеження та висновок умов
проживання батька та мати;

- однак в супереч резолютивної частини
судового рішення від 15.10.13 року комісія
з питань захисту дитини при
Верхньодніпровській районній
Державній адміністрації постановляє
взагалі нічим немотивоване рішення від
25.02.14 року за № 11;

- на думку позивача, відповідачі 1, 2, 3
порушили його право, зазначене ч.3 ст. 19
СК , а саме не припинили розгляд заяв
про визначення місця проживання дітей,
а постановили рішення від 25.02.14 року
замість обстеження житла та надання
висновків у відповідності до ч. 5 ст. 19
СК , за судовим рішенням від 15.10.14 року.

Позивачем у позові заявлено клопотання
про розгляд справи в письмовому
провадженні.

Представник відповідача 1 до суду не
прибув, до суду надав письмові
заперечення.

Представники відповідачів 2, 3 до суду
не прибули.

У відповідності до вимог ст. 128 КАС
України, справу розглянуто без участі
сторін, на підставі наявних у ній
доказів.

З матеріалів справи вбачається, що
25.01.2013 року гр. ОСОБА_6 був наданий
висновок щодо доцільності проживання
малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в родині матері
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

13 лютого 2013 року ОСОБА_6 звернулась до
Голови Комісії з питань захисту прав
дитини Верхньодніпровської
райдержадміністрації з заявою від 13
лютого 2013 року про повернення
малолітньої дитини ОСОБА_2, 13 лютого 2010
рову народження, на виховання до її
родини, у зв'язку з тим, що її чоловік
ОСОБА_1 забрав від неї дитину та чинить
перепону у спілкуванні з ним.

15 жовтня 2013 року рішенням Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська по
справа № 201/305/13ц провадження 2/201/514/2013
було задоволено клопотання прокурора
Сухової М.П. про надання доручення
Органу опіки та піклування
Орджонікідзевської районної у м.
Запоріжжі ради, Органу опіки та
піклування Жовтневої районної у м.
Дніпропетровську ради та Службі у
справах дітей Верхньодніпровської
райдержадміністрації щодо обстеження
умов проживання малолітніх дітей
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у цивільній справі за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про
розірвання шлюбу та за зустрічним
позовом ОСОБА_1, який діє в особистих
інтересах та в інтересах малолітніх
дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_6, треті
особи: Орган опіки та піклування
Жовтневої районної у м.
Дніпропетровську ради, Орган опіки та
піклування Орджонікідзевської
районної у м. Запоріжжі ради, Служба у
справах дітей Верхньодніпровської
райдержадміністрації, про розірвання
шлюбу з визначенням місця проживання
малолітніх дітей, а саме:

- органу опіки та піклування
Жовтневої районної у м.
Дніпропетровську ради провести
обстеження умов проживання ОСОБА_1 за
адресою його реєстрації: АДРЕСА_1, та
адресою: АДРЕСА_2 - щодо умов проживання
та можливості проживання в цій
квартирі малолітніх дітей ОСОБА_2 та
ОСОБА_3;

- органу опіки та піклування
Орджонікідзевської районної у м.
Запоріжжі ради провести обстеження
умов проживання ОСОБА_1 за адресою його
фактичного проживання: АДРЕСА_3 - щодо
умов проживання та можливості
проживання в цій квартирі малолітніх
дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3;

- службі у справах дітей
Верхньодніпровської
райдержадміністрації провести
обстеження умов проживання ОСОБА_6 за
адресою її фактичного проживання:
АДРЕСА_4 - щодо умов проживання та
можливості проживання в цій квартирі
малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

19 грудня 2013 року до служби у справах
дітей Верхньодніпровської районної
державної адміністрації звернулась гр.
ОСОБА_6 з заявою до Голови Комісії з
питань захисту прав дитини щодо
доцільності проживання малолітніх
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з нею, так як в
провадженні Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровськ розглядалась справа
за її позовом до гр. ОСОБА_1 про
розірвання шлюбу та зустрічним позовом
ОСОБА_1 до неї, про визначення місця
проживання малолітніх дітей.

25 лютого 2014 року Комісією з питань
захисту прав дитини при
Верхньодніпровській районній
державній адміністрації винесено
Рішення № 11, за яким членами засідання
Комісії з питань захисту прав дітей
було вирішено, що місце проживання
малолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
та ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, визначено за їх матір'ю -
громадянкою ОСОБА_6.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з
нижченаведеного.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС
України до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією або законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

В силу п. 1 частини 1 статті 17 КАС України
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Пунктом 7 частини 1 статті 3 КАС України
дано визначення суб'єктів владних
повноважень, до яких належать орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт, який
здійснює владні управлінські функції
на основі законодавства, в тому числі
на виконання делегованих повноважень.

Сімейний кодекс України визначає, що
держава охороняє сімю, дитинство,
материнство, батьківство, створює
умови для зміцнення сімї. Держава
створює людині умови для материнства
та батьківства, забезпечує охорону
прав матері та батька, матеріально і
морально заохочує і підтримує
материнство та батьківство. Держава
забезпечує пріоритет сімейного
виховання дитини.

Відповідно до статті 118 Конституції
України та статті 1 Закону України "Про
місцеві державні адміністрації"
місцеві державні адміністрації
здійснюють виконавчу владу в областях
і районах, містах Києві та Севастополі.

Місцева державна адміністрація є
місцевим органом виконавчої влади і
входить до системи органів виконавчої
влади, в межах своїх повноважень
здійснює виконавчу владу на території
відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці, а також реалізує повноваження,
делеговані їй відповідною радою.

Відповідно до Закону України "Про
місцеві державні адміністрації",
місцеві державні адміністрації
здійснюють ряд повноважень в галузі
соціального забезпечення та
соціального захисту населення.

Зокрема ст. 23 цього Закону передбачає
реалізацію державної політики в галузі
соціального забезпечення та
соціального захисту соціально
незахищених громадян - пенсіонерів,
інвалідів, одиноких непрацездатних,
дітей-сиріт, дітей, позбавлених
батьківського піклування, осіб із їх
числа, одиноких матерів, багатодітних
сімей, інших громадян, які внаслідок
недостатньої матеріальної
забезпеченості потребують допомоги та
соціальної підтримки з боку держави.

Відповідно до статті 6 Закону України
"Про місцеві державні адміністрації" на
виконання Конституції України, законів
України, актів Президента України,
Кабінету Міністрів України,
міністерств та інших центральних
органів виконавчої влади, власних і
делегованих повноважень голова
місцевої державної адміністрації в
межах своїх повноважень видає
розпорядження, а керівники управлінь,
відділів та інших структурних
підрозділів - накази.

Розпорядження голів місцевих
державних адміністрацій, прийняті в
межах їх компетенції, є обов'язковими
для виконання на відповідній території
всіма органами, підприємствами,
установами та організаціями,
посадовими особами та громадянами.

Таким чином, з вищевказаного
вбачається, що Верхньодніпровська
районна Державної адміністрації
Дніпропетровської області , в
розумінні п.7 ч.1 ст.3 КАС України, є
суб'єктом владних повноважень, а
вирішення спору щодо оскарження його
рішення, відноситься до юрисдикції
адміністративного суду.

Згідно Типового положення про комісію
з питань захисту прав дитини,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 24.09.2008 №866,
комісія з питань захисту прав дитини є
консультативно-дорадчим органом, що
утворюється головою районної, районної
у м. Києві та Севастополі
держадміністрації, виконавчого органу
міської, районної у місті ради. Комісія
у межах своєї компетенції приймає
рішення, організовує їх виконання.

Комісія у своїй діяльності керується
Конституцією України, Сімейним і
Цивільним кодексами України, законами
України, Конвенцією ООН про права
дитини, актами Президента України та
Кабінету Міністрів України, іншими
нормативно-правовими актами, а також
положенням про неї, розробленим
відповідно до цього Положення.

Провадження органами опіки та
піклування діяльності, пов'язаної із
захистом прав дитини, врегульоване
Порядком провадження органами опіки та
піклування діяльності, пов'язаної із
захистом прав дитини (далі за текстом -
Порядок), затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 24.09.2008
№866.

Згідно пункту 3 Порядку органами опіки
та піклування є районні, районні у
містах Києві та Севастополі
держадміністрації, виконавчі органи
міських, районних у містах, сільських,
селищних рад, які відповідно до
законодавства провадять діяльність
зокрема із захисту особистих, майнових
та житлових прав дітей.

Відповідно до п. 1 даного порядку,
комісія з питань захисту прав дитини
(далі - комісія) є
консультативно-дорадчим органом, що
утворюється головою районної, районної
у мм. Києві та Севастополі
держадміністрації, виконавчого органу
міської, районної у місті ради.

Згідно п. 9 вказаної норми, комісія у
межах своєї компетенції приймає
рішення, організовує їх виконання.

З матеріалів справи вбачається, що
Рішенням комісії з питань захисту прав
дитини при Верхньодніпровській
районній державній адміністрації від
25 лютого 2014 року № 11 було вирішено
питання щодо місця проживання
малолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
та ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказане рішення, на думку позивача,
підлягає скасуванню, так як при його
прийняті не були враховані всі
обставини, які мають значення для
визначення місця проживання дитини.

З даного приводу суд вважає за
необхідне зазначити, що юридичним
актом, який може бути оскаржений в
судовому порядку, є офіційний
письмовий документ державного чи
іншого органу (посадової особи),
виданий в межах його компетенції,
визначеної законом, який має точно
визначені зовнішні реквізити та
породжує певні правові наслідки,
створює юридичний стан, спрямований на
регулювання суспільних відносин, має
обов'язковий характер для суб'єкта цих
відносин, поширює свою чинність на
певний час, територію, коло суб'єктів.

Рішення комісії з питань захисту прав
дитини, як колегіального дорадчо -
консультативного органу, має
рекомендаційний, а не обов'язковий
характер і тому, на переконання суду, не
може вважатися правовим актом
індивідуальної дії, яким порушуються
ті права та інтереси позивача, захист
яких може бути здійснений саме
адміністративним судом.

Водночас слід зазначити, що основою
спірних правовідносин є саме сімейні
відносини. Такі відносини регулюються
імперативними приписами Сімейного
кодексу України, який визначає засади
шлюбу, особисті немайнові та майнові
права і обов'язки подружжя, підстави
виникнення, зміст особистих немайнових
і майнових прав та обов'язків батьків і
дітей, усиновлювачів та усиновлених,
інших членів сім'ї та родичів.

Згідно із ч. 4 ст. 19 Сімейного кодексу
України при розгляді судом спорів щодо
участі одного з батьків у вихованні
дитини, місця проживання дитини,
позбавлення та поновлення
батьківських прав, побачення з дитиною
матері, батька, які позбавлені
батьківських прав, відібрання дитини
від особи, яка тримає її у себе не на
підставі закону або рішення суду,
управління батьками майном дитини,
скасування усиновлення та визнання
його недійсним обов'язковою є участь
органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати
участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком
органу опіки та піклування, якщо він є
недостатньо обґрунтованим, суперечить
інтересам дитини.

Суд зазначає, що пунктом 72 Порядку
провадження органами опіки та
піклування діяльності, пов'язаної із
захистом прав дитини передбачений
наступний механізм розв'язання спору,
що виник між батьками, щодо визначення
місця проживання дитини.

Для розв'язання спору, що виник між
батьками, щодо визначення місця
проживання дитини, один з батьків подає
службі у справах дітей за місцем
проживання дитини заяву, копію
паспорта, довідку з місця реєстрації
(проживання), копію свідоцтва про
укладення або розірвання шлюбу (у разі
наявності), копію свідоцтва про
народження дитини, довідку з місця
навчання, виховання дитини, довідку про
сплату аліментів (у разі наявності).

Під час розв'язання спорів між батьками
щодо визначення місця проживання
дитини служба у справах дітей має
захищати інтереси дитини з урахуванням
рівних прав та обов'язків матері та
батька щодо дитини.

Працівник служби у справах дітей
проводить бесіду з батьками та
відвідує їх за місцем проживання, про
що складає акт обстеження
житлово-побутових умов.

Під час вирішення питання щодо
визначення місця проживання дитини
береться до уваги ставлення батьків до
виконання батьківських обов'язків,
особиста прихильність дитини до
кожного з них, стан здоров'я дитини та
інші обставини, що мають істотне
значення.

Місце проживання дитини не може бути
визначене з тим із батьків, який не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або вживає
наркотичні засоби, своєю поведінкою
може зашкодити здоров'ю та розвитку
дитини.

Після обстеження житлово-побутових
умов, проведення бесіди з батьками та
дитиною служба у справах дітей складає
висновок про визначення місця
проживання дитини і подає його органу
опіки та піклування для прийняття
відповідного рішення.

Відповідно до п. 73 вищезазначеного
Порядку у разі виникнення спору між
батьками щодо участі у вихованні
дитини один з батьків, що проживає
окремо від дитини, подає службі у
справах дітей за місцем проживання
дитини заяву, копію паспорта, довідку з
місця реєстрації (проживання), копію
свідоцтва про укладення або розірвання
шлюбу (у разі наявності), копію
свідоцтва про народження дитини.

Працівник служби у справах дітей
проводить бесіду з батьками, а у разі
потреби, також з родичами дитини. До
уваги береться ставлення батьків до
виконання батьківських обов'язків,
особиста прихильність дитини до
кожного з них, стан здоров'я дитини та
інші обставини, що мають істотне
значення.

Після з'ясування обставин, що призвели
до виникнення спору між батьками щодо
участі у вихованні дитини, служба у
справах дітей складає висновок.

З матеріалів справи вбачається, що до
органу опіки та піклування при
Верхньодніпровській
райдержадміністрації звернулась гр.
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, з проханням надати
висновок про доцільність проживання в
її родині її малолітніх дітей ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з
нею.

З висновку, долученого до матеріалів
справи, вбачається, що Органом опіки та
піклування при Верхньодніпровській
райдержадміністрації було
встановлено, що громадянка ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3, перебуває в
зареєстрованому шлюбі з громадянином
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, з 08 серпня 2008 року.
Від цього шлюбу у них народилися
малолітні діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

На теперішній час шлюбні відносини між
вищеназваними громадянами припинені і
громадянка ОСОБА_6 виявила бажання
розлучитися з чоловіком.

Постало питання про визначення місця
проживання малолітніх дітей ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8.

Службою у справах дітей
Верхньодніпровської
райдержадміністрації 14 січня 2013 року
було проведено обстеження умов
проживання громадянки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3, за адресою: АДРЕСА_5

Згідно Висновку
Верхньодніпровської районної
державної адміністрації
Дніпропетровської області від 25.01.2013
№23/3-13 родина ОСОБА_6 мешкає з
двоповерховому будинку, який
складається з 5 жилих кімнат, кухні,
ванни, туапету, коридору. Крім заявниці
в будинку мешкають її батьки: ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_9, та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_10. В
будинку створені всі умови для
проживання та виховання малолітніх
дітей. Для них виділена окрема
мебльована кімната, є куточки для
відпочинку ті ігор. Діти забезпечені
сезонним одягом, взуттям, є в наявності
іграшки, дитяча література. Будинок
газифікований, є електро-та
водопостачання, зроблений ремонт.
Умови проживання задовільні.

На основі вищевикладеного
Верхньодніпровської районної
державної адміністрації вирішила, що
проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 разом з матір'ю ОСОБА_6 є
можливим та таким, що відповідає
інтересам та потребам дітей.

Також, встановлено, що 19 грудня 2013 року
ОСОБА_6 звернулась до Комісії з питань з
питань захисту прав дітей при
Верхньодніпровській районній
державній адміністрації щодо
вирішення питання можливості
проживання її малолітніх дітей в її
родині.

До складу комісії з питань захисту прав
дітей при Верхньодніпровській
районній державній адміністрації на
громадських засадах входять керівники
структурних підрозділів районної
держадміністрації, представники
центрів соціальних служб для сім'ї,
дітей та молоді, органів МВС та
Мін'юсту, а також працівник служби у
справах дітей, який виконує обов'язки
секретаря комісії. До участі у
засіданнях комісії можуть
запрошуватися представники
підприємств, установ, організацій та
громадяни, які беруть безпосередню
участь у вирішенні долі конкретної
дитини, з правом дорадчого голосу.

Так, згідно із п. 3 Положення про комісію
з питань захисту прав дитини основними
завданнями Комісії є сприяння
забезпеченню реалізації прав дитини на
життя, охорону здоров'я, освіту,
соціальний захист, сімейне виховання
та всебічний розвиток.

Відповідно до п. 8-11 Положення основною
організаційною формою діяльності
комісії є її засідання, які проводяться
у разі потреби, але не рідше ніж один
раз на місяць. Засідання комісії є
правомочним, якщо на ньому присутні не
менш як дві третини загальної
кількості її членів.

Комісія у межах своєї компетенції
приймає рішення, організовує їх
виконання. Рішення комісії приймається
відкритим голосуванням простою
більшістю голосів членів комісії,
присутніх на засіданні. У разі рівного
розподілу голосів вирішальним є голос
голови комісії.

Окрема думка члена комісії, який
голосував проти прийняття рішення,
викладається в письмовій формі і
додається до рішення комісії.

На засіданні Комісії з питань захисту
прав дітей при Верхньодніпровській
райдержадміністрації від 25 лютого 2014
року № 62 розглядалось питання
доцільності проживання малолітніх
дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в родині матері ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

На засіданні були присутні гр. ОСОБА_6,
гр. ОСОБА_1, його представник та десять
членів Комісії. Були заслухані обидві
сторони та взяті до уваги всі
обставини, які були надані службі у
справах дітей при Верхньодніпровській
райдержадміністрації.

При винесенні рішення від 25.02.2014 року №
11 Комісією біли враховані наступні
документі:

- психолого-педагогічна
характеристика на малолітнього ОСОБА_2;

- психолого-педагогічна
характеристика на малолітнього ОСОБА_3;

- характеристика з місця мешкання
в м. Дніпропетровська на гр. ОСОБА_1;

- характеристика з місця мешкання
в м. Дніпропетровська на гр. ОСОБА_1;

- характеристика з місця мешкання
на гр. ОСОБА_6;

- характеристику з місця мешкання
на гр. ОСОБА_6;

- довідка ГУ МВС Верхньодніпровського
РВ на гр, ОСОБА_6

- висновок Верхньодніпровської
райдержадміністрації від 25 січня 2013
року щодо доцільності проживання
малолітніх дітей разом з матір'ю;

- акт обстеження умов проживання
гр. ОСОБА_1 в м. Запоріжжя;

- акт обстеження умов проживання
гр. ОСОБА_1 в Дніпропетровськ;

- акт обстеження умов проживання
гр. ОСОБА_6;

- акт обстеження умов проживання
гр. ОСОБА_6;

- акт обстеження умов проживання
гр. ОСОБА_6;

- акт обстеження умов проживання
гр. ОСОБА_6, наданий Дмитрвіською
сільською радою;

- акт обстеження умов проживання
гр. ОСОБА_6, наданий Дмитрвіською
сільською радою, які долучені до
матеріалів справи та досліджені судом.

З наданих документів вбачається,
що мати цікавиться життям, вихованням
та здоров'ям дітей, діти забезпечені
всім необхідним; згідно характеристики
на гр. ОСОБА_1 уродженця м. Запоріжжя з
місця мешкання м. Дніпропетровськ - гр.
ОСОБА_1 замість того, щоб піти на
дитячий майданчик, ходив з ними на
судові засідання. Спілкуючись із
старшим сином стало очевидно, що
хлопчик боїться батька, ОСОБА_1
зарекомендував себе, як агресивна
особа, що порушує правила
добросусідства, голосно лається
нецензурною лексикою при дітях і
сторонніх людях (діти його бояться).
ОСОБА_1 недотримується моральних засад
суспільства, при кожній зустрічі із
сусідами давав їм зауваження та
залякував, що не дасть їм спокійного
життя, буде скаржитись по всіх можливих
інстанціях, щоб вони втратили спокій,
від сусідів надходили постійні скарги
тощо; згідно характеристики на гр.
ОСОБА_1 з місця мешкання м.
Дніпропетровськ - гр. ОСОБА_1 за час
мешкання за вказаною адресою
зарекомендував себе як людина
неврівноважена, агресивна,
нетрудолюбива, що порушує правила
добросусідства, голосно лається
нецензурною лексикою при дітях і
сторонніх людях, діти його бояться, не
придержується моральних принципів
суспільства, був помічений у стані
алкогольного сп'яніння, є ініціатором
суперечок, судових тяжб, за той період,
що він прожив за адресою: вул.
Жуковського, кв. 2, буд. 41, м.
Дніпропетровськ, дружина і діти
неодноразово покидали домівку разом з
особистими речами, їх від'їзд
супроводжувався грубими
висловлюваннями з боку гр. ОСОБА_1 і
нецензурною лексикою в їх адресу, тощо.

Відповідно до характеристики з
місця мешкання на гр. ОСОБА_6 - вона дуже
дисциплінована, громадський порядок не
порушувала, шкідливих звичок не має, за
період мешкання проявила себе як
ввічлива та вихована громадянка тощо;
згідно довідки ГУ МВС України в
Дніпропетровській області - гр. ОСОБА_6
до адміністративної та кримінальної
відповідальності не притягувалась.

Також, 28.08.2013 року та 10.12.2013 року
службою у справах дітей
Верхньодніпровської
райдержадміністрації було відвідано
гр. ОСОБА_6 за місцем її проживання
разом з дітьми та встановлено, що для
проживання та виховання малолітніх
дітей створені всі умови, мати
займається вихованням дітей.

Після того, як Комісія заслухала обидві
сторони, ознайомилась з документами,
обговоривши дане питання, рішення було
прийнято всіма членами Комісії шляхом
голосування, одноголосно, та вирішено,
що місце проживання малолітніх дітей
визначити з їх матер'ю громадянкою
ОСОБА_6

З урахуванням вищевикладеного, судом
не встановлено будь-яких підстав
вважати рішення комісії з питань
захисту прав дитини при
Верхньодніпровській районній
державній адміністрації необ'єктивним,
необґрунтованим та таким, що
суперечить інтересам малолітніх дітей.

З огляду на наведене, суд приходить до
висновку, що рішення Комісії № 11 від
25.02.2014 року прийнято на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені чинним законодавством, а
тому у задоволенні адміністративного
позову в частині вимог про скасування
рішення належить відмовити.

У Декларації прав дитини, прийнятій
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 р. (принцип 6), проголошено, що дитина
для повного і гармонійного розвитку її
особистості потребує любові і
розуміння. Вона має, коли це можливо,
рости під опікою і відповідальністю
своїх батьків і в усякому випадку в
атмосфері любові і моральної та
матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про
права дитини від 20.11.1989 року, яка
ратифікована Україною 27.09.1991 року, в
усіх діях щодо дітей, незалежно від
того, здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Враховуючи пріоритетність прав дитини,
з огляду на норми Конвенції про права
дитини, суд дійшов до висновку, що
Верхньодніпровська районна Державна
адміністрація Дніпропетровської
області повною мірою врахувала
інтереси малолітніх дітей, та взяла до
уваги висновок органу опіки та
піклування при Верхньодніпровській
райдержадміністрації від 25.01.2013 року
щодо доцільності проживання
малолітніх дітей в родині матері, яке,
на думку суду, було прийнято на
підставі реальних фактів, вивчення
умов життя батьків, їхнього ставлення
до дитини, з урахуванням інших
обставин, що мають істотне значення для
дітей. А відтак, суд приходить до
висновку про необґрунтованість вимог
позивача про визнання порушення
відповідачами 1, 2, 3 його права,
зазначеного ч. 5 ст. 19 СК, в частині
ненадання висновків доцільності
проживання дітей та невиконання
судового рішення від 15.10.13 року в
зазначеній частині.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС
України), а суд відповідно до ст. 86 КАС
України оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог з огляду на їх
необгрунтованість.

Керуючись статтями 128, 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову позивача 1 ОСОБА_1, позивача 2
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, позивача 3
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до
відповідача 1 Верхньодніпровської
районної Державної адміністрації
Дніпропетровської області,
відповідача 2 Першого заступника
голови райдержадміністрації, голови
комісії з питань захисту прав дитини
Верхньодніпровської
райдержадміністрації Коваленко В.В.,
відповідача 3 Секретаря комісії з
питань захисту прав дитини
Верхньодніпровської
райдержадміністрації Циганенко Г.Ю.
про скасування рішення - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя В.В. Кальник