Справа № К/9991/54502/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" серпня 2014 р. м. Київ
К/9991/54502/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Гаманка О.І., Головчук С.В.,

розглянувши у порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Луганського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
Луганського обласного комунального
підприємства «Міжнародний аеропорт
Луганськ» про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені за касаційною скаргою
Луганського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів на
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 21 липня 2011
року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року Луганське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звернулось до суду з
вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовувало
тим, що у 2010 році Луганське обласне
комунального підприємства
«Міжнародний аеропорт Луганськ» не
створило передбачену статтею 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
кількість робочих місць для інвалідів.
В порушення вимог статті 19 цього Закону
у 2010 році в Луганському обласному
відділенні Фонду соціального захисту
інвалідів замість 11 інвалідів
працювало 7 інвалідів. Невиконання
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів становить 4
робочих місця. Таким чином, сума
адміністративно-господарських санкцій
за чотири робочих місця, не зайнятих
інвалідами, становить 112133,32 грн.
Позивач просив стягнути з Луганського
обласного комунального підприємства
«Міжнародний аеропорт Луганськ» суму
адміністративно-господарських санкцій
в розмірі 112133,32 грн та пеню в розмірі
437,32 грн.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 24 травня 2011
року позов Луганського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів задоволено частково.
Стягнуто з Луганського обласного
комунального підприємства
«Міжнародний аеропорт Луганськ» на
користь Луганського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів за невиконання у 2010 році
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 93444,43 грн та пеню в сумі 364,43
грн. В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено за необґрунтованістю.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 21 липня 2011
року апеляційну скаргу Луганського
обласного комунального підприємства
«Міжнародний аеропорт Луганськ»
задоволено. Постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 24
травня 2011 року скасовано. Прийнято нову
постанову, якою в задоволенні позову
Луганського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
відмовлено.

Вказуючи на допущені, на думку
Луганського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів,
апеляційним судом порушення норм
чинного матеріального та
процесуального законодавства, що
призвело до постановлення
неправильного судового рішення,
позивач просить скасувати
постановлене судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті судами
першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що Луганським обласним
комунальним підприємством
«Міжнародний аеропорт Луганськ»
подано до Луганського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звіт про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2010 рік
за формою №10-ПІ, відповідно до якого
середньооблікова чисельність штатних
працівників облікового складу складає
267 осіб. Кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог статті 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», становить 11 осіб.
Фактично протягом 2010 року в
Луганському обласному комунальному
підприємстві «Міжнародний аеропорт
Луганськ» працювало 7 інвалідів.

За правилами статті 19 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» від 21 березня 1991
року № 875-ХІІ для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, які
використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Згідно з частиною 9 статті 19 цього
Закону підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, в яких за
основним місцем роботи працює 8 і
більше осіб, реєструються у
відповідних відділеннях Фонду
соціального захисту інвалідів за своїм
місцезнаходженням і щороку подають цим
відділенням звіт про зайнятість та
працевлаштування інвалідів.

Частиною першою статті 20 цього Закону
встановлено, що підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, які
використовують найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Адміністративно-господарські санкції
за незайняті інвалідами робочі місця
не є податком, збором (обов'язковим
платежем), обов'язкова сплата яких
передбачена Конституцією України та
Законом України «Про систему
оподаткування» від 25 червня 1991 року №
1251-XII, а заходом впливу на
правопорушника у сфері господарювання
у зв'язку зі скоєнням правопорушення.

Разом із тим, відповідно до частини
першої статті 218 Господарського
кодексу України підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою наведеної статті
передбачено, що учасник господарських
відносин відповідає, зокрема, за
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

Згідно зі статтею 18 Закону № 875-ХІІ (у
редакції до 18 березня 2006 року)
працевлаштування інвалідів
здійснюється центральним органом
виконавчої влади з питань праці та
соціальної політики, органами
місцевого самоврядування,
громадськими організаціями інвалідів.
Законом України «Про внесення змін до
деяких законів України щодо реалізації
інвалідами права на трудову
зайнятість» від 23 лютого 2006 року № 3483-IV
зазначену статтю було викладено в
іншій редакції, а Закон № 875-ХІІ
доповнено статтею 18-1, за змістом якої
пошук підходящої роботи для інваліда
здійснює державна служба зайнятості.

Таким чином, обов'язок підприємства зі
створення робочих місць для інвалідів
не супроводжується його обов'язком
займатися пошуком інвалідів для
працевлаштування.

Суд апеляційної інстанції прийшов до
висновку, що Луганським обласним
комунальним підприємством
«Міжнародний аеропорт Луганськ»
щомісячно з січня по грудень 2010 року
надавались до Луганського міського
центру зайнятості звіти форми
3-ПН про наявність вакантних робочих
місць для працевлаштування інвалідів,
тобто відповідачем вжито усіх залежних
від нього заходів щодо утворення
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, а тому на нього не може бути
покладена відповідальність за
ненаправлення уповноваженими органами
необхідної кількості інвалідів для
працевлаштування.

Проте з таким висновком апеляційного
суду погодитись не можна.

Судом першої інстанції при розгляді
справи встановлено, що протягом 2010 року
у відповідача працювало сім інвалідів
при нормативі одинадцять осіб,
інвалідів.

При цьому протягом січня - жовтня 2010
року відповідач у поданих щомісячних
звітах зазначав занижену кількість
вакансій для інвалідів, від однієї до
трьох, при необхідних чотирьох.

Відповідно до положень пункту 4 статті
20 Закону України «Про зайнятість
населення» від 1 березня 1991 року
№803-ХІІ, чинного на час існування
спірних правовідносин, підприємства,
установи і організації незалежно від
форми власності реєструються у
місцевих центрах зайнятості за їх
місцезнаходженням як платники збору до
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття,
щомісяця подають цим центрам
адміністративні дані у повному обсязі
про наявність вільних робочих місць
(вакансій), у тому числі призначених для
працевлаштування інвалідів.
Несвоєчасна реєстрація або відмова від
неї, порушення порядку подання
адміністративних даних тягне за собою
відповідальність, передбачену законом.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачем протягом січня - жовтня 2010
року надавались дані про наявні
вакансії для працевлаштування
інвалідів не у повному обсязі, що
відповідно тягне за собою
відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до положень статті 20 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

З наведеного вбачається, що, оскільки
сплата адміністративно-господарські
санкції здійснюється щороку, сума
санкцій визначається у розмірі
середньої річної заробітної плати, то
суд першої інстанції помилково
обчислив розмір
адміністративно-господарських санкцій
помісячно, і лише за 10 місяців 2010 року,
замість правильного за увесь 2010 рік.

Відповідно до положень частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Луганського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
задовольнити частково.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 21 липня 2011
року та постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 24
травня 2011 року скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Гаманко О.І.

Головчук С.В.