Справа № 804/9127/13-а
Суддя: Потолова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2013-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 грудня 2013 р. Справа № 804/9127/13-а
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Потолової Г. В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дніпропромсінтез»
до Криворізької центральної
міжрайонної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
Державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Дніпропромсінтез» звернулося до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення Криворізької
центральної МДПІ № від 25.06.2013 р.,
яким збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем з податку на
додану вартість у розмірі 74' 714грн. 00коп.
та нараховано штрафні санкції у
розмірі 18' 678грн. 50коп.

В матеріалах справи наявне клопотання
позивача щодо розгляду справи в
порядку письмового провадження
(а.с.74-75).

Відповідач не забезпечив участь
повноважного представника у судовому
засіданні, будучі належним чином
повідомлений про дату, час та місце
його проведення.

До суду надійшли письмові заперечення
відповідача проти позову, згідно яких
посилається на законодавчі підстави
своїх дій, діяльність в межах закону та
наданих повноважень, просить суд у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, розглянувши подані документи і
матеріали, вивчивши матеріали справи
та оцінивши їх у сукупності, при
розгляді справи виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ
«Дніпропромсінтез» зареєстроване
24.06.1998 року виконавчим комітетом
Криворізької міської ради
Дніпропетровської області за №
1000466.

Позивач перебуває на обліку в органах
державної податкової служби з 24.06.1998
року за № 54549.

Згідно довідки № 98 від 19.03.2013 р. позивач
взятий на облік в Криворізькій
центральній МДПІ.

Відповідно до свідоцтва № 04788597 від
06.12.2004 року позивач зареєстрований
платником податку на додану вартість,
яке видано замість попереднього у
зв'язку зі зміною юридичної адреси.

На підставі наказу Криворізької
центральної МДПІ у м.Крівому Розі № 674
від 11.06.2013 р. проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку ТОВ
«Дніпропромсінтез» з питання
дотримання вимог податкового
законодавства України під час
здійснення взаємовідносин з ПП
"Полтава-Проект-Монтаж" () за січень 2013 року.

За результатами перевірки 13.06.2013 р.
податковим органом складено акт №
1615/220/25536184 з висновками про порушення
позивачем ведення податкового обліку в
частині визначення податкового кедиту
по деклараціям за січень 2013 року.

На підставі зазначеного акта перевірки
Криворізькою центральною МДПІ
прийняте повідомлення-рішення №
від 25.06.2013 р., яким збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем з
податку на додану вартість у розмірі 74'
714грн. 00коп. та нараховано штрафні
санкції у розмірі 18' 678грн. 50коп.

Не погоджуючись з такими висновками та
рішенням податкового органу, позивач
звернувся до суду за захистом своїх
прав, свобод та інтересів з відповідним
позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що в межах своїх повноважень
відповідач не має права щодо
встановлення висновків в актах
перевірки про відповідність
правочинів нормам цивільного та/або
господарського законодавства,
укладених суб'єктами господарювання
при перевірці їх господарської
діяльності, спричинення реальності
настання правових наслідків за такими
правочинами, визначення наслідків,
пов'язаних з їх "нереальністю" або
визнання податковою "юридичної
дефектності" первинних документів
суб'єкта господарювання.

При цьому, позивач зазначає, що чинним
законодавством України не передбачені
такі правові факти, як "юридична
дефектність" первинних документів
та/або нереальність правочинів, у
зв'язку з чим, посилається на порушення
відповідачем норм ч.2 ст.19 Конституції
України.

З урахуванням приписів ст.204 ЦК України,
позивач вказує, що правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він невизнаний судом недійсним.

На підтвердження реальності
правочинів, позивач надав до
матеріалів справи копії первинних
документів за перевірений період.

Згідно письмових заперечень
відповідача, які долучені до
матеріалів справи, останній не
заперечує надання в ході перевірки ТОВ
«Дніпропромсінтез» первинних
документів, але посилається на надання
не всіх документів. Зазначає про
виявлені розбіжності у документах
позивача. У зв'язку з чим, у відповідача
виникли сумніви щодо дійсності
правочинів.

При цьому, відповідач дотримується
позиції, що наявність у позивача
належно оформлених документів,
необхідних відповідно до закону для
віднесення певних сум до валових
витрат, не є безумовною підставою для
включення до валових витрат, якщо
податковий орган доведе, зокрема, що
відомості, які містяться в таких
документах, не відповідають дійсності.

Дослідивши матеріали справи та надані
документи, оцінивши їх у сукупності,
суд не погоджується з висновками
відповідача з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів,
регулюються Податковим кодексом
України №2755-VІ від 02.12.2010 (із змінами та
доповненнями). Зокрема, кодекс визначає
вичерпний перелік податків та зборів,
що справляються в Україні, та порядок
їх адміністрування, платників податків
та зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

У відповідності пп.20.1.4 п.20.1 ст.20
Податкового кодексу України,
встановлено, що органи державної
податкової служби мають право:
проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому
цим Кодексом.

Пунктом 75.1 ст.75 Податкового кодексу
України, зазначено, що органи державної
податкової служби мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно зі п.75.1 ст.75 Податкового кодексу
України документальною перевіркою
вважається перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
збрів, а також дотримання валютною та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи..., та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності..., а
також отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі, за результатами перевірок
інших платників податків.

Так, відповідно до п.73.3. ст.73
Податкового кодексу України, органи
державної податкової служби мають
право звернутися до платників податків
та інших суб'єктів інформаційних
відносин із письмовим запитом про
подання інформації (вичерпний перелік
та підстави надання якої встановлено
законом), необхідної для виконання
покладених на органи державної
податкової служби функцій, завдань, та
її документального підтвердження.
Запит вважається врученим, якщо його
надіслано поштою листом з
повідомленням про вручення за
податковою адресою або надано під
розписку платнику податків або іншому
суб'єкту інформаційних відносин або
його посадовій особі. Таким чином
передача запиту на отримання
інформації до підрозділу податкової
міліції не є законним способом
отримання податкової інформації від
платника.

Пунктом 73.5 статті 73 Податкового
кодексу України передбачено, що з
метою отримання податкової інформації,
органи державної податкової служби
мають право проводити зустрічні звірки
даних суб'єктів господарювання щодо
платника податків.

Зустрічною звіркою вважається
співставлення даних первинних
бухгалтерських та інших документів
суб'єкта господарювання, що
здійснюється органами державної
податкової служби з метою
документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, а також
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій та розрахунків, що
здійснювалися між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків.

Зустрічні звірки не є перевірками і
проводяться в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України.

За результатами зустрічних звірок
складається довідка, яка надається
суб'єкту господарювання у десятиденний
термін.

Механізм проведення органами
державної податкової служби
зустрічних звірок визначає Порядок
проведення органами державної
податкової служби зустрічних звірок,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2010 року
№1232 (далі по тексту - Порядок).

Відповідно до пунктів 2-4 Порядку,
зустрічні звірки проводяться у
суб'єктів господарювання, щодо
здійснення операцій з якими під час
перевірки платника податків та зборів
виникають сумніви стосовно факту
здійснення таких операцій або якщо
існують розбіжності задекларованих у
деклараціях з податку на додану
вартість показників податкового
кредиту та податкових зобов'язань.

З метою проведення зустрічної звірки,
орган державної податкової служби
(ініціатор) надсилає органу державної
податкової служби (виконавцю), на
обліку в якому перебуває суб'єкт
господарювання, запит про проведення
зустрічної звірки для підтвердження
отриманих від платника податків та
зборів даних.

Зустрічна звірка може бути проведена
органом державної податкової служби
(ініціатором) самостійно у разі, коли
суб'єкт господарювання перебуває на
обліку в тому ж органі державної
податкової служби, в якому перебуває
платник податків, або в межах одного
населеного пункту.

Відповідачем не надано та в матеріалах
справи відсутні докази призначення
податковим органом зустрічних звірок з
контрагентами позивача.

Відтак, враховуючи надання позивачем
до перевірки та до суду первинних
документів за перевіряємий період, у
податкового органу відсутні підстави
вважати правочини позивача з
контрагентами нечинними та/або
нікчемними.

Відповідно до п.44.1 ст.44 Податкового
кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим.

Згідно Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України», господарська
операція - це дія або подія, яка
викликає зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України» визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України» встановлено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатись зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Таким чином, будь-які документи мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення платником
податків господарської операції і,
якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

Позивачем, на підтвердження реальності
господарських правовідносин між ним та
контрагентами до матеріалів справи
надані копії первинних документів.

З урахуванням позиції Вищого
адміністративного суду України,
викладеної у листі від 02.06.2011 року №
742/11/13-11 «Щодо однакового застосування
адміністративними судами окремих
приписів Податкового кодексу України
та Кодексу адміністративного
судочинства України», витрати для
цілей визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно п.198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України при
здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Як вбачається зі змісту пункту 201.10
статті 201 Податкового кодексу України,
за відсутності квитанції про прийняття
або неприйняття податкової накладної,
така податкова накладна вважається
зареєстрованою в Єдиному реєстрі
податкових накладних протягом
операційного дня, коли її було
надіслано продавцем.

Підставою віднесення сум до
податкового кредиту були податкові
накладні, які оформлені у
відповідності до вимог чинного
законодавства, та копії наявні в
матеріалах справи.

Більш того, документальну позапланову
невиїзну перевірку ТОВ
«Дніпропромсінтез» призначено не за
невідповідного оформлення первинних
документів.

Підставою перевірки визначено:
отримання податкової інформації та
відпрацювання ланцюга формування
податкового кредиту ТОВ
«Дніпропромсінтез».

При цьому, відповідач не надав жодного
доказу, який слугував підставою такої
перевірки.

Не надано й джерела податкової
інформації інформації щодо ТОВ
«Дніпропромсінтез».

У зв'язку з чим, суд доходить висновку
щодо безпідставності висновків
податкового органу, викладених в акті
перевірки № 1615/220/25536184 від 13.06.2013 р.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оспорюване податкове
повідомлення-рішення прийняте на
підставі Акту перевірки № 1615/220/25536184
від 13.06.2013 р.

Матеріалами справи та поясненнями
представників сторін доведено
протиправність висновків податкового
органу.

За таких обставин, суд вважає, що
висновки Акту перевірки спростовані,
не можуть бути використані у
подальшому, а прийняте на їх підставі
податкове повідомлення-рішення №
від 25.06.2013 р. підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства України
повернути пропорційно задоволених
вимог з Державного бюджету України
позивачу - ТОВ «Дніпропромсінтез»
судові витрати у розмірі 934грн. 00коп.,
сплачені платіжним дорученням № 844 від
02.07.2013 р.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.11, 86, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дніпропромсінтез» до Криворізької
центральної міжрайонної державної
податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення -
задовольнити.

Скасувати податкове-повідомлення
рішення Криворізької центральної
міжрайонної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
Державної податкової служби №
від 25.06.2013 р.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дніпропромсінтез»
судові витрати у розмірі 934грн. 00коп.
(дев'ятсот тридцять чотири грн. 00коп.)

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку апеляційного
оскарження, а у разі її апеляційного
оскарження - з моменту проголошення
судового рішення суду апеляційної
інстанції.

Постанову може бути оскаржено в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у десятиденний
строк з дня отримання копії постанови,
виготовленої у повному обсязі.

.

Суддя
Г.В.
Потолова