Справа № 2а-26567/10/0570
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/18898/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Моторного О.А.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Добропільської
об'єднаної державної податкової
інспекції

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 17.01.2011

та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17.03.2011

у справі № 2а-26567/10/0570

за позовом Відкритого акціонерного
товариства «Центральна збагачувальна
фабрика «Октябрська»

до Добропільської об'єднаної державної
податкової інспекції

про визнання протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 17.01.2011,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 17.03.2011, позов задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Добропільської об'єднаної державної
податкової інспекції від 06.07.2010 №
/0.

Добропільська ОДПІ подала касаційну
скаргу, в якій просить скасувати
вказані судові рішення та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову. Посилається на порушення
судами норм матеріального права: п.п.
7.2.1, п.п. 7.2.6 п. 7.2, п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР.

У запереченнях на касаційну скаргу
Відкрите акціонерне товариство
«Центральна збагачувальна фабрика
«Октябрська» вказує на
обґрунтованість висновків судів
попередніх інстанцій та просить
залишити оскаржувані судові рішення
без змін, а скаргу - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що підставою для
визначення за податковим
повідомленням-рішенням від 06.07.2010 №
/0 податкового зобов'язання з
податку на додану вартість в загальній
сумі 123752 грн., в тому числі: 81668 грн.
основного платежу та 42084 грн. штрафних
санкцій, слугували висновки планової
виїзної перевірки позивача за період: з
01.01.2009 по 30.09.2009, викладені в акті від
17.03.2010 № 212/23 2/00176549, про порушення вимог
п.п. 7.2.1, п.п. 7.2.6 п. 7.2, п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.5 п. 7.4,
п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» від 03.04.1997
№ 168/97-ВР, що полягало у неправомірності
формування податкового кредиту за
операціями з придбання у ВАТ
«Північний гірничо-збагачувальний
комбінат» залізорудного концентрату.

Позиція податкового органу полягає у
тому, що позивач безпідставно відніс до
податкового кредиту податок на додану
вартість на підставі податкових
накладних, виписаних в попередніх
податкових періодах. Відповідач
вважає, оскільки позивач не
скористався правом сформувати
податковий кредит у періоді, в якому
воно виникло, то він втратив таке право.

Крім того, контролюючий орган
посилається на порушення заповнення
податкових накладних, оскільки
зазначена постачальником адреса
покупця - ВАТ «ЦЗФ «Октябрьська» товару
зазначена постачальником (м. Білицьке,
с. Красноярське, вул. Садова, 2в) та номер
свідоцтва платника ПДВ (№ 100121621) не
відповідають фактичній адресі (м.
Білицьке, вул. Красноармійська, б. 1а) та
номеру свідоцтва платника ПДВ (№ 100154861).

Відповідач також стверджує, що
придбаний товар не призначений для
використання у господарській
діяльності позивача.

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судами попередніх інстанцій
норм матеріального права, на які
посилається відповідач у касаційній
скарзі, та вважає, що суди повно
встановили обставини та надали їм
правову оцінку.

Виходячи з положень п.п. 7.2.1 п.п.7.2.3, п.п.
7.2.6. п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» від 03.04.1997
№ 168/97-ВР (далі - Закону) підставою для
нарахування податкового кредиту є
податкова накладна, яка видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), і заповнюється у
встановленому порядку. Податкова
накладна складається у момент
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом.

Пункт 7.4.5. п. 7.4 ст. 7 Закону забороняє
включати до складу податкового кредиту
суми сплаченого (нарахованого) податку
у зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними.

Відповідно до п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону
датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), або
дата отримання податкової накладної,
що засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Зі змісту наведених положень Закону
випливає, що у податковому обліку
податкова накладна є тим документом,
який складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця і
визначається як розрахунковий
документ, що підтверджує вчинення
певної господарської операції, за якою
виникають податкові зобов'язання,
породжує у платників податку (покупця
та продавця) обов'язки та права щодо
нарахування та сплати податку на
додану вартість, в тому числі
підтверджує право покупця на
нарахування податкового кредиту.

Зважаючи на наявність у позивача при
формуванні податкового кредиту
податкових накладних, виданих
платником податку на додану вартість,
які мають силу податкових і одночасно
розрахункових документів та
підтверджують факт вчинення позивачем
господарських операцій, що є об'єктом
оподаткування, відсутність у законі
обмежень щодо строку давності на
відображення податкового кредиту у
податковому обліку, суд касаційної
інстанції вважає, що формування
платником податку на додану вартість
податкового кредиту не у періоді, коли
виникло таке право, а у періоді, коли
отримано податкову накладну, не може
бути підставою для позбавлення такого
платника права на податковий кредит.

При дослідженні судами фактичного
придбання у ВАТ «Північний
гірничо-збагачувальний комбінат» 41335 т.
залізорудного концентрату згідно з
договором від 31.08.2008 № 865 на підставі
первинних документів встановлено, що
такі документи, зокрема податкові
накладні, відповідають дійсності,
складені з дотриманням вимог п.п. 7.2.1 п.
7.2 ст. 7 Закону та ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність» від 16.07.1999 № 996-XIV, операції
мали реальний характер і здійснені у
межах господарської діяльності
позивача.

Посилання податкового органу на
неправильно зазначені адресу покупця
та номер свідоцтва платника ПДВ
спростовані встановленими судами
обставинами, а саме: адреса та номер
платника ПДВ відповідають
реєстраційним даним.

Враховуючи наведене, касаційна скарга
залишається без задоволення, а
оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Добропільської
об'єднаної державної податкової
інспекції залишити без задоволення, а
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 17.01.2011 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17.03.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою про перегляд даної
ухвали, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя Н.Г.
Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

О.А. Моторний