Справа № 804/11008/14
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 р. Справа № 804/11008/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Луніної О.С.
розглянувши у письмовому провадженні
у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «КОРТ
ПЛЮС» до Державної податкової
інспекції у Бабушкінському районі
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року ТОВ «КОРТ ПЛЮС» (далі -
позивач) звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до ДПІ у
Бабушкінському районі Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (далі -
відповідач) в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати
рішення ДПІ у Бабушкінському районі
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, згідно
якого ТОВ «КОРТ ПЛЮС» відмовлено у
прийнятті його податкової декларації з
податку на додану вартість за квітень
2014 року;

- зобов'язати ДПІ у Бабушкінському
районі Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області прийняти податкову декларацію
ТОВ «КОРТ ПЛЮС» з податку на додану
вартість за квітень 2014 року з
додатками, датою її фактичного
отримання;

- зобов'язати ДПІ у Бабушкінському
районі Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області відобразити задекларовані ТОВ
«КОРТ ПЛЮС» показники (дані) у
податковій декларації з податку на
додану вартість за квітень 2014 року з
додатками, в електронних базах даних
податкової звітності ДПІ, у тому числі
в інтегрованих картках ТОВ «КОРТ ПЛЮС»;

- зобов'язати ДПІ у Бабушкінському
районі Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області у встановлений судом строк
подати до суду звіт про виконання
судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що рішення
податкового органу про відмову у
прийнятті податкової декларації за
квітень 2014 року, у зв'язку з тим, що вона
не вважається податковою декларацією,
є протиправним та підлягає скасуванню,
оскільки декларація заповнена
відповідно до положень Податкового
кодексу України, а також не прийняття
такої податкової декларації порушує
права та інтереси підприємства. Тому
позивач вимушений звернутись до суду
за захистом своїх законних прав та
інтересів.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та просив
позов задовольнити, а також надав
клопотання про розгляд справи в
порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, на минулому
засіданні проти задоволення позову
заперечував, надав письмові
заперечення у яких просив відмовити у
задоволенні позову, посилаючись на
його безпідставність та
необґрунтованість.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності.

Частиною 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового
розгляду, суд має право розглянути
справу у письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про можливість розгляду
справи за відсутності сторін, в
письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
доводи та дослідивши письмові докази,
суд вважає за необхідне
адміністративний позов задовольнити
частково виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ТОВ «КОРТ ПЛЮС»
28.03.2012 р. зареєстроване у Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, перебуває
на обліку в органах державної
податкової служби та є платником
податку на додану вартість.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що 27.05.2014 р. ТОВ
«КОРТ ПЛЮС» подало до ДПІ у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області податкову декларацію з податку
на додану вартість за звітний
податковий період квітень 2014 року.

Листом від 02.06.2014 р. №15241/10/04-62-18-02-31 ДПІ у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області повідомила ТОВ «КОРТ ПЛЮС» про
те, що подана податкова декларація з
податку на додану вартість за період
квітень 2014 року, оформлено з порушенням
вимог п. 48.3 ст. 48 Податкового кодексу
України, а саме на декларації
недостовірно зазначено обов'язковий
реквізит - місцезнаходження платника
податку.

Отже, податковий орган вважає, що
подана підприємством декларація з
податку на додану вартість за звітний
податковий період квітень 2014 року, не є
податковою, оскільки податкові
декларації, складені з порушенням
вимог ст. ст. 48, 49 Податкового кодексу
України, не вважаються податковими
деклараціями.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 Податкового
кодексу України (далі - ПК України),
платниками податків визнаються
фізичні особи, юридичні особи та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операціях), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.
Платник податків зобов'язаний вести в
установленому порядку облік доходів і
витрат, складати звітність, що
стосується обчислення і сплати
податків та зборів, подавати до
контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням та сплатою податків та
зборів.

Згідно з п.48.1, п.48.3, п.48.4, 48.7 ст. 48 ПК
України, податкова декларація
складається за формою, затвердженою в
порядку, визначеному положеннями п. 46.5
ст. 46 цього Кодексу та чинному на час її
подання. Форма податкової декларації
повинна містити необхідні обов'язкові
реквізити і відповідати нормам та
змісту відповідних податку та збору.
Податкова декларація повинна містити
такі обов'язкові реквізити:

- тип документа (звітний, уточнюючий,
звітний новий);

- звітний (податковий) період, за який
подається податкова декларація;

- звітний (податковий) період, що
уточнюється (для уточнюючого
розрахунку);

- повне найменування (прізвище, ім'я, по
батькові) платника податків згідно з
реєстраційними документами;

- код платника податків згідно з Єдиним
державним реєстром підприємств та
організацій України або податковий
номер;

- реєстраційний номер облікової картки
платника податків;

- місцезнаходження (місце проживання)
платника податків;

- найменування органу державної
податкової служби, до якого подається
звітність;

- дата подання звіту (або дата
заповнення - залежно від форми);

- ініціали, прізвища та реєстраційні
номери облікових карток або інші
відомості, визначені в абзаці сьомому
цього пункту, посадових осіб платника
податків;

- підписи платника податку - фізичної
особи та/або посадових осіб платника
податку, визначених цим Кодексом,
засвідчені печаткою платника податку
(за наявності).

У окремих випадках, коли це відповідає
сутності податку або збору та є
необхідним для його адміністрування,
форма податкової декларації додатково
може містити такі обов'язкові
реквізити:

- відмітка про звітування за
спеціальним режимом;

- код виду економічної діяльності
(КВЕД);

- код органу місцевого самоврядування
за КОПТУУ;

- індивідуальний податковий номер та
номер свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість
згідно з даними реєстру платників
податку на додану вартість за звітний
(податковий) період.

Податкова звітність, складена з
порушенням норм цієї статті, не
вважається податковою декларацією.

Пунктами 49.8 та 49.9 ст. 49 ПК України
передбачено, що прийняття податкової
декларації є обов'язком контролюючого
органу. Під час прийняття податкової
декларації уповноважена посадова
особа контролюючого органу, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана перевірити наявність та
достовірність заповнення всіх
обов'язкових реквізитів, передбачених
п. 48.3 та п. 48.4 ст. 48 цього Кодексу. Інші
показники, зазначені в податковій
декларації платника податків, до її
прийняття перевірці не підлягають. За
умови дотримання платником податків
вимог цієї статті посадова особа
контролюючого органу, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана зареєструвати податкову
декларацію платника датою її
фактичного отримання контролюючим
органом. За умови дотримання вимог,
встановлених ст. 48 і 49 цього Кодексу
податкова декларація, надана
платником, також вважається прийнятою.

Відповідно до п. 49.10, 49.11 ст. 49 ПК України,
відмова посадової особи контролюючого
органу прийняти податкову декларацію з
будь-яких причин, не визначених цією
статтею, у тому числі висунення
будь-яких не визначених цією статтею
передумов щодо такого прийняття
(включаючи зміну показників такої
податкової декларації, зменшення або
скасування від'ємного значення
об'єктів оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється. У разі подання
платником податків до контролюючого
органу податкової декларації,
заповненої з порушенням вимог п. 48.3 та
п. 48.4 ст. 48 цього Кодексу, такий
контролюючий органорган зобов'язаний
надати такому платнику податків
письмове повідомлення про відмову у
прийнятті його податкової декларації
із зазначенням причин такої відмови.

Судом встановлено, що адресою
місцезнаходження платника податку у
податковій декларації вказано: вул.
Артема, буд. 127 А, к. 1, м. Дніпропетровськ,
Дніпропетровська обл., 49069.

Також, повідомлення податкового органу
про відмову у прийнятті податкової
декларації, крім зазначення про те, що
недостовірно зазначено
місцезнаходження платника податку, не
містить жодних більш конкретних
посилань, в чому саме полягає
недостовірність.

Отже, з матеріалів справи вбачається,
що декларація оформлена відповідно до
приписів чинного законодавства,
містить обов'язкові реквізити, підписи
уповноважених осіб та печатку
підприємства. Зокрема, декларація
містить обов'язковий реквізит -
«податкова адреса», яка відповідає
місцезнаходженню товариства,
вказаному в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

Кім того, представник відповідача у
судовому засіданні не заперечував, що
адреса підприємства, вказана у
податковій декларації, співпадає з
адресою вказаною у Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, проте зазначена в
іншому порядку.

Згідно абз. 1 п. 45.2 ст. 45 ПК України,
податковою адресою юридичної особи
(відокремленого підрозділу юридичної
особи) є місцезнаходження такої
юридичної особи, відомості про що
містяться у Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців.

Таким чином, рішення ДПІ у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області від 02.06.2014 р.
№15241/10/04-62-18-02-31 є протиправним, у зв'язку
з чим підлягає скасуванню, а дії ДПІ у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області щодо
невизнання податковою декларації ТОВ
«КОРТ ПЛЮС» з податку на додану
вартість за квітень 2014р., яка містила
всі обов'язкові реквізити, а саме
податкову адресу, є протиправними.

Щодо позовних вимог про визнання
декларації ТОВ «КОРТ ПЛЮС» з податку на
додану вартість за квітень 2014 р. такою,
що подана у момент фактичного її
отримання, тобто 27.05.2014 р., а також
зобов'язання Державної податкової
інспекції у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області відобразити
показники (дані) податкової декларації
ТОВ «КОРТ ПЛЮС» з податку на додану
вартість за квітень 2014 р. з додатками в
електронних базах даних податкової
звітності, у тому числі в картці
особового рахунку «КОРТ ПЛЮС», то суд
зауважує, що згідно п. 49.13 ст. 49 ПК
України, у разі якщо в установленому
законодавством порядку буде
встановлено факт неправомірної
відмови контролюючим органом
(посадовою особою) у прийнятті
податкової декларації, остання
вважається прийнятою у день її
фактичного отримання контролюючим
органом.

З огляду на викладене, суд вважає, що
необхідним заходом для належного
захисту прав платника податків є
зазначення дати, з якої податкова
декларація вважається прийнятою та
отриманою органом державної
податкової служби.

Приймаючи до уваги, що декларація ТОВ
«КОРТ ПЛЮС» з податку на додану
вартість за квітень 2014 р. фактично
подана та отримана ДПІ у
Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області 27.05.2014 р., що
не заперечується сторонами, тому суд
визнає декларацію ТОВ «КОРТ ПЛЮС» з
податку на додану вартість за звітний
період квітень 2014 р. такою, що подана у
момент фактичного її отримання, тобто
27.05.2014 р.

Методичними рекомендаціями щодо
приймання та комп'ютерної обробки
податкової звітності платників
податків в органах ДПС України,
затверджених наказом ДПС України 14.06.2012
р. №516, встановлено, що за відсутності
зауважень до оформлення податкової
звітності вона реєструється і
вважається прийнятою. Обробка та
занесення інформації до електронних
баз виконується підрозділом ведення та
захисту податкової звітності, у разі
відсутності зазначеного підрозділу -
підрозділами, на які покладено цю
функцію. За відповідність інформації у
базах податкової звітності даним
податкових документів, наданих
платником податків, несуть
відповідальність підрозділи ведення
та захисту податкової звітності.

З огляду на викладене, а також з метою
захисту порушених прав підприємства,
суд також зобов'язує ДПІ у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області відобразити показники (дані)
податкової декларації ТОВ «КОРТ ПЛЮС»
з податку на додану вартість за звітний
період квітень 2014 р. з додатками в
електронних базах даних податкової
звітності, у тому числі в картці
особового рахунку ТОВ «КОРТ ПЛЮС».

Щодо позовних вимог про зобов'язання
ДПІ у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області у встановлений строк подати до
суду звіт про виконання судового
рішення, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 267 КАС України, суд,
який ухвалив судове рішення в
адміністративній справі, має право
зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Отже, суд вважає, що зобов'язати надати
такий звіт, це право суду, а не
обов'язок, а тому, в цій частині суд
відмовляє у задоволенні позовних
вимог.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності відповідно до ч. 2 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Так, відповідачем правомірність своїх
дій не доведено, зазначення
місцезнаходження платника податку у
іншому порядку не є недостовірним
зазначенням такого місцезнаходження.

Отже, суд не може вважати, що рішення
відповідача щодо не прийняття
податкової декларації з податку на
додану вартість за звітний податковий
період квітень 2014 року є таким, що
прийнято на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ТОВ «КОРТ
ПЛЮС» про визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити певні дії є
обґрунтованими та такими, що
підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 11, 71, 72, 86, 94, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «КОРТ
ПЛЮС» до Державної податкової
інспекції у Бабушкінському районі
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області щодо
невизнання податковими декларацій
Товариства з обмеженою
відповідальністю «КОРТ ПЛЮС» з податку
на додану вартість за звітний період
квітень 2014 р.

Скасувати рішення Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 02.06.2014 р.
№15241/10/04-62-18-02-31.

Визнати декларацію Товариства з
обмеженою відповідальністю «КОРТ
ПЛЮС» з податку на додану вартість за
звітний період квітень 2014 р. такою, що
подана у момент фактичного її
отримання, тобто 27.05.2014 р.

Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області відобразити показники (дані)
податкової декларації Товариства з
обмеженою відповідальністю «КОРТ
ПЛЮС» з податку на додану вартість за
звітний період квітень 2014 р. з
додатками в електронних базах даних
податкової звітності, у тому числі в
картці особового рахунку Товариства з
обмеженою відповідальністю «КОРТ
ПЛЮС».

В іншій частині у задоволенні позовних
вимог - відмовити.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання апеляційної скарги
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна,
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя О.С. Луніна