Справа № 263/2562/14-а
Суддя: Жаботинська С.В.
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ковтуненко
Суддя-доповідач - Жаботинська С.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року
справа №263/2562/14-а

приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Приміщення суду за адресою: м. Донецьк,
бульвар Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі:

судді - доповідача: Жаботинської С.В.,
суддів: Ханової Р.Ф., Білак С.В.,
розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Маріуполя
Донецької області на постанову
Жовтневого районного суду м. Маріуполя
Донецької області від 26 травня 2014 р. у
справі № 263/2562/14-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Маріуполя
Донецької області про визнання
бездіяльності неправомірною та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату щомісячного підвищення до
пенсії, як дитині війни,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Маріуполя
Донецької області, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Маріуполя
Донецької області щодо не нарахування
та невиплати йому з 01 січня 2014 року
підвищення до пенсії відповідно до
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
(прожиткового мінімуму для осіб, що
втратили працездатність);

- визнати його право на отримання
підвищення до пенсії, встановлене ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком
(прожиткового мінімуму для осіб, що
втратили працездатність) з 01 січня 2014
року, зобов'язавши Управління ПФУ в
Жовтневому районі м. Маріуполя
Донецької області з 01 січня 2014 року
провести йому нарахування та виплату
підвищення до пенсії, встановлене ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», в розмірі 30 % відсотків
мінімальної пенсії за віком
(прожиткового мінімуму для осіб, що
втратили працездатність).

Постановою Жовтневого районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 26
травня 2014 р. у справі № 263/2562/14-а
позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність та
зобов'язано Управління Пенсійного
Фонду України в Жовтневому районі м.
Маріуполя Донецької області здійснити
ОСОБА_2 нарахування та виплату
щомісячної доплати до пенсії,
встановлене ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», в
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком,
з урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
за період з 01 січня 2014 року по 26 травня
2014 року включно, з урахуванням фактично
виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, вказуючи на порушення норм
матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги
посилається на правильність зроблених
виплат позивачу відповідно до постанов
Кабінету Міністрів України. Вважає, що
постанова підлягає скасуванню з
відмовою позивачу у задоволенні
позову.

Частиною 8 ст. 183-2 КАС України
передбачено, що апеляційні скарги у
справах, передбачених пунктами 1, 2
частини першої цієї статті,
розглядаються апеляційними судами в
порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційних скарг, встановила
наступне.

Судом встановлено, що позивач
ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно посвідчення,
належить до соціальної групи «діти
війни» та користується правами і
пільгами, встановленими Законом
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Відповідно до ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно - правових відносин від
порушень з боку, у тому числі, органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За Преамбулою Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року № 1058-ІV цей
Закон, розроблений відповідно до
Конституції України та Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, визначає
принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел,
передбачених цим Законом, а також
регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 58 зазначеного Закону саме на
Пенсійний фонд покладене керівництво
та управління солідарною системою,
збір, акумуляція та облік страхових
внесків, призначення пенсії та
підготовка документів для її виплати,
забезпечення своєчасного і в повному
обсязі фінансування та виплати пенсій,
допомоги на поховання, здійснення
контролю за цільовим використанням
коштів Пенсійного фонду, вирішення
питань, пов'язаних з веденням обліку
пенсійних активів застрахованих осіб
на накопичувальних пенсійних рахунках,
здійснення адміністративного
управління Накопичувальним фондом та
інші функції, передбачені Законом і
статутом Пенсійного фонду.

Правовий статус дітей війни, що
визначає основи їх соціального захисту
та гарантії шляхом надання пільг і
державної соціальної підтримки,
встановлює Закон України "Про
соціальний захист дітей війни".

Відповідно до ст. 6 цього Закону
України, дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з якої випливає, що
мінімальна пенсія за віком дорівнює
прожитковому мінімуму встановленого
для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до частини першої статті 2
Закону України "Про прожитковий
мінімум" від 15 липня 1999 року № 966-ХІV
прожитковий мінімум застосовується
для встановлення розмірів мінімальної
заробітної плати та мінімальної пенсії
за віком.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
державні соціальні гарантії дітям
війни, встановлені цим Законом, не
можуть бути обмежені або скасовані
іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
який набрав чинності з 01 січня 2006 року,
дітям війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09 липня 2003 року,
іншого нормативно-правового акта, який
би визначав цей розмір або
встановлював інший розмір, немає.

Статтею 7 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
передбачено, що фінансове забезпечення
соціальних гарантій, передбачених
зазначеним законом, здійснюється за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

Відповідно до статті 71 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2007 рік"
та Законом України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік…» з метою
приведення окремих норм законів у
відповідність із цими законами, на 2007
та 2008 роки було зупинено, зокрема, дію
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни».

Поряд з цим, 09 липня 2007 року
Конституційним Судом України у справі
№ 1-29/2007 (справа про соціальні гарантії
громадян) ухвалено Рішення № 6-рп/2007,
відповідно до якого, визнані такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними), положення, зокрема,
п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік» № 489-V від 19
грудня 2006 року, а також рішенням
Конституційного Суду України №10-рп/2008
від 22 травня 2008 року положення пункту 28
розділу ІІ «Внесення змін до деяких
законодавчих актів України» Закону
України «Про державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року щодо внесення змін до
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» визнані такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Конституційний Суд України відзначив,
що положеннями Закону України про
Державний бюджет України не можуть
скасовуватися чи змінюватися обсяги
прав і обов'язків, пільг, компенсацій і
гарантій громадян, передбачених іншими
законами України, не можуть вноситися
зміни, зупинятися дія чинних законів
України, а також встановлюватися інше
(додаткове) правове регулювання
відносин, що є предметом інших законів
України.

Таким чином, з 09 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року до 22
липня 2011 року спірні відносини
регулювалися відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» в редакції Закону, яка діяла до 01
січня 2007 року, відповідно до якої дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищується на 30%
мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік» встановлено, що у 2013 році
норми і положення, зокрема, статей 5 та 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Тобто, визначення порядку та розмірів
виплат вказаним категоріям громадян на
2013 рік делеговано Кабінету Міністрів
України.

В 2013 році порядок та розмір виплат
"дітям війни" визначалися постановою
Кабінету Міністрів України № 1381 від 28
грудня 2011 року, якою визначено розмір
підвищення "дітям війни" 7% прожиткового
мінімуму, встановлено законом для осіб,
які втратили працездатність.

Саме в такому розмірі здійснював
відповідач нарахування та виплати
підвищення до пенсії "дітям війни" в 2013
році.

Згідно ст. 3 Бюджетного Кодексу України
бюджетний період для всіх бюджетів, що
складають бюджетну систему України,
становить один календарний рік, який
починається 1 січня кожного року і
закінчується 31 грудня того ж року.

Тобто, положення п. 4 Прикінцевих
положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2013 рік» діяли
протягом бюджетного року та
закінчилися 31 грудня 2013 року.

Колегія суддів зазначає, що Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік» та на час розгляду судом
першої інстанції справи, не
встановлено обмеження щодо виплат
підвищення до пенсії "дітям війни", не
внесено змін до Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», тому з
01 січня 2014 року діють положення ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», відповідно до якої дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищується на 30%
мінімальної пенсії за віком.

Аналізуючи встановлені обставини та
приведені норми закону, які
врегульовують спірні правовідносини,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
задоволення позовних вимог про
зобов'язання нарахувати та виплатити
на користь позивачки підвищення до
пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком, як дитині війни починаючи з 01
січня 2014 року.

Відповідно до вимог ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами для скасування рішення є
порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про те, що при
розгляді справи судом першої інстанції
допущено неправильне застосування
норм матеріального чи процесуального
права.

Колегія суддів дійшла висновку про те,
що підстави для скасування рішення
суду першої інстанції відсутні, а тому
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 183-2, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Маріуполя
Донецької області - залишити без
задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 26
травня 2014 р. у справі № 263/2562/14-а -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів
С.В. Жаботинська

Р.Ф. Ханова

С.В. Білак