Справа № 815/2273/14
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/2273/14

Категорія: 3.1.1 Головуючий в 1 інстанції:
Левчук О. А.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі: судді доповідача -
головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Крусяна А.В., Лук'янчук О.В.,

при секретарі Загоруйко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Одесі апеляційну скаргу
Головного управління державної
міграційної служби України в Одеській
області на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 04
червня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Головного управління державної
міграційної служби України в Одеській
області про зобов'язання прийняти
рішення про видачу ОСОБА_1 довідку про
реєстрацію його неповнолітньої доньки
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у якості
громадянки України, як особі, що
народилася в Україні від іноземців, які
на законних підставах проживають на
території України, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся з
адміністративним позовом, в якому
просив зобов`язати Головне управління
державної міграційної служби України в
Одеській області прийняти рішення про
видачу ОСОБА_1 довідки про реєстрацію
його неповнолітньої доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у якості громадянки
України, як особі, що народилася в
Україні від іноземців, які на законних
підставах проживають на території
України.

В обґрунтування позовних вимог
зазначалось, що ОСОБА_1 прибув до
України на постійне проживання у 1988
році, згідно з угодою між урядами
Соціалістичної республіки В`єтнам та
СРСР від 02.04.1981 року та з того часу вже 25
років постійно на законних підставах
проживає на території України. 13.06.2013
року позивач звертався до ГУ ДМС в
Одеській області щодо видачі довідки
про реєстрацію його доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у якості громадянки
України. Листом за вих. № 1/776-ОП 20.06.13 р.
відповідачем було відмовлено в
задоволенні заяви. 31.03.2014 року позивач
повторно звернувся до ГУ ДМС України в
Одеській області із тим самим
проханням, проте листом від 04.04.2014 року
№ 5/3-3839 ГУ ДМС України в Одеській
області знову було відмовлено у
реєстрації його доньки, ОСОБА_5, яка
народилась в Україні, громадянкою
України. Свою відповідь відповідач
мотивував тим, що облікові справи про
отримання дозволу на імміграцію та
документування посвідками на постійне
проживання, вилучені прокуратурою
Одеської області в рамках провадження
по кримінальній справі. Відмова
відповідача у документуванні його
неповнолітньої доньки ОСОБА_5 довідкою
про її реєстрацію у якості громадянки
України, є незаконною, оскільки не
тільки порушує права, свободи та
інтереси його доньки, але й суперечить
принципам законодавства України,
визначеним у статті 2 та приписам ст. 7
Закону України «Про громадянство
України». В зв`язку з чим просить суд
позов задовольнити в повному обсязі.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 04 червня 2014
року адміністративний позов було
задоволено.

Зобов`язано Головне управління
державної міграційної служби України в
Одеській області зареєструвати ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянкою України та
видати ОСОБА_1 довідку про реєстрацію
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянкою
України, на підставі ч. 4, ч. 8 ст. 7 Закону
України від 18.01.2001 року № 2235-ІІІ «Про
громадянство України».

Не погоджуючись з даною постановою
суду Головне управління державної
міграційної служби України в Одеській
області подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що
рішення судом першої інстанції
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим просить його скасувати
та ухвалити нову постанову, якою в
задоволенні адміністративного позову
відмовити.

Розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав для її
задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно свідоцтва про народження,
виданого Відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Одеського міського управління юстиції
31 серпня 2011 року, серія НОМЕР_1,
громадянин В`єтнаму ОСОБА_1 є батьком
неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
місце народження якої - Україна, місто
Одеса.

Відповідно до посвідки на постійне
проживання НОМЕР_2, виданої ВГІРФО
ГУМВС України в Одеській області 29.09.08
за № 255404 безстроково, ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин В`єтнаму,
перебуває на території України з 1988
року, зареєстрований в АДРЕСА_1.

Позивач неодноразово, в тому числі
13.06.2013 року, 10.01.2014 року, звертався до
відповідача щодо видачі ОСОБА_1 довідки
про реєстрацію його неповнолітньої
доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянкою України.

Головне управління ДМС України в
Одеській області листом від 20.06.2013 року
№ 1/776-ОП та листом від 04.04.2014 року № 5/3-3839
повідомило позивачу, що його заяви
розглянуті та, що всі облікові справи
про отримання дозволу на імміграцію та
документування посвідками на постійне
проживання громадян Республіки
В`єтнам, а також журнали обліків видачі
посвідок на постійне проживання
вилучені Прокуратурою Одеської
області в рамках провадження по
кримінальній справі, у зв`язку з цим,
немає можливості підтвердити
законність та факт видачі громадянину
В`єтнаму ОСОБА_1 посвідки на постійне
проживання серії НОМЕР_2, а відповідно,
внести відомості до національного
паспорту та оформити документи про
реєстрацію дитини громадянкою України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відсутні підстави для відмови у
оформленні набуття громадянства
України ОСОБА_5.

Колегія суддів вважає ці висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11,
70, 71 КАС України, Закону України «Про
громадянство України».

За змістом ч. 4, ч. 8 ст. 7 Закону України
від 18.01.2001 року № 2235-ІІІ «Про
громадянство України» (в редакції від
06.12.2012 року) особа, яка народилася на
території України від іноземців, які на
законних підставах проживають на
території України, і не набула за
народженням громадянства жодного з
батьків, є громадянином України. Особа,
яка має право на набуття громадянства
України за народженням, є громадянином
України з моменту народження.

На підставі статті 1 Закону України
«Про громадянство України» проживання
на території України на законних
підставах - проживання в Україні
іноземця чи особи без громадянства, які
мають у паспорті громадянина
колишнього СРСР зразка 1974 року
відмітку про постійну чи тимчасову
прописку на території України, або
зареєстрували на території України
свій національний паспорт, або мають
посвідку на постійне чи тимчасове
проживання на території України, або їм
надано статус біженця чи притулок в
Україні.

В ході судового розгляду встановлено,
що Відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Одеського міського
управління юстиції в Книзі реєстрації
народжень 27 лютого 2003 року зроблено
актовий запис № 6 про народження
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження -
Україна, місто Одеса, батько ОСОБА_1 -
громадянин В`єтнаму, мати ОСОБА_6 -
громадянка В`єтнаму, що
підтверджується свідоцтвом про
народження виданим Відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Одеського міського управління юстиції
31 серпня 2011 року, серія 275592.

Згідно посвідки на постійне проживання
НОМЕР_3, виданої матері ОСОБА_5 - ОСОБА_6
20.03.2008 року за № 261942 безстроково, ОСОБА_6
є громадянкою В'єтнаму та приїхала в
Україну в 1994 році з В'єтнаму до м. Одеси.

Відповідно до посвідки на постійне
проживання НОМЕР_4, виданої батьку
ОСОБА_5 - ОСОБА_1 29.09.2008 року за № 255401
безстроково, ОСОБА_1 є громадянином
В'єтнаму та приїхав в Україну в 1988 році
з В'єтнаму до м. Одеси.

Отже, батьки ОСОБА_5 відповідно до
статті 1 Закону України «Про
громадянство України» проживають на
території України на законних
підставах, оскільки мають посвідки на
постійне проживання на території
України.

Доказів скасування зазначених
посвідок та доказів проживання ОСОБА_1
та ОСОБА_6 на території України з 1988
року та з 1994 року відповідно на
території Україні без наявності
законних підстав надано не було.

Згідно довідки №-14/CNTP, виданої
Посольством Соціалістичної Республіки
В'єтнам в Україні 12.02.2014 року, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Одеси, не має
громадянства В'єтнаму.

Отже, відповідно до ч. 4, ч. 8 ст. 7 Закону
України «Про громадянство України»
ОСОБА_5 має право на набуття
громадянства України за народженням,
та є громадянкою України з моменту
народження.

На підставі ст. 1 Закону України «Про
громадянство України» громадянство
України - правовий зв'язок між фізичною
особою і Україною, що знаходить свій
вияв у їх взаємних правах та обов'язках.
Особа без громадянства - особа, яку
жодна держава відповідно до свого
законодавства не вважає своїм
громадянином.

За правилами п.п. 2), 3), 6) ст. 2 Закону
України «Про громадянство України»
законодавство України про
громадянство ґрунтується на таких
принципах: запобігання виникненню
випадків безгромадянства;
неможливості позбавлення громадянина
України громадянства України; рівності
перед законом громадян України
незалежно від підстав, порядку і
моменту набуття ними громадянства
України.

На підставі викладеного колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що відповідно до чинного
законодавства України відсутність
особової справи про отримання дозволу
на імміграцію в Україну та
документування посвідками на постійне
проживання не може бути підставою для
позбавлення або обмеження прав і
свобод неповнолітньої доньки позивача,
залишення її без громадянства.

З огляду на те, що ОСОБА_5 набула
громадянство України за народженням,
бажає бути зареєстрованою громадянкою
України в порядку, встановленому ч. ч. 4,
8 ст. 7 Закону України «Про громадянство
України», та у її батька - ОСОБА_1 наявні
всі передбачені чинним законодавством
України документи, необхідні для
оформлення набуття ОСОБА_5
громадянства України за народженням,
суд дійшов до висновку, що відсутні
підстави для відмови у оформленні
набуття громадянства України ОСОБА_5.

За змістом п. 117 Порядку у разі
прийняття щодо особи рішення про
встановлення належності до
громадянства України, прийняття до
громадянства України або оформлення
набуття громадянства України головне
управління (управління) міграційної
служби в Автономній Республіці Крим,
області, містах Києві та Севастополі,
дипломатичне представництво чи
консульська установа України за місцем
її проживання реєструють особу
громадянином України. Такій особі
видається довідка про реєстрацію особи
громадянином України, яка подається
нею для одержання документів, що
підтверджують громадянство України.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач довів
суду ті обставини, на які він посилався
в обґрунтування заявлених вимог, а
відповідач не надав суду належні
докази на підтвердження своїх
заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та
рішень органів владних повноважень,
суд керується критеріями, закріпленими
у ст.2 КАС України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури,
встановлюючи при цьому чи прийняті
(вчинені) ним рішення (дії): на підставі,
у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються
на суб'єктивній оцінці фактичних
обставин справи та доказів, а також на
невірному тлумаченні норм
матеріального права. Зазначені доводи
не містять посилань на конкретні
обставини чи факти або на нові докази,
які б давали підстави для скасування
рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в
ході судового розгляду обставин, суд
першої інстанції правильно дійшов
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Головного
управління державної міграційної
служби України в Одеській області
залишити без задоволення, а постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 04 червня 2014 року у справі №
815/2273/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складення ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Дата складення у повному обсязі і
підписання рішення суду - 11 серпня 2014
року.

Головуючий:
О.І. Шляхтицький

Суддя:
А.В. Крусян

Суддя:
О.В. Лук'янчук