Справа № 810/2154/13-а
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2154/13-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Шостак О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

13 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Шостака О.О.,

суддів
Горяйнова А.М., Желтобрюх І.Л.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві, без
фіксування технічними засобами, в
порядку ст. 41 КАС України, апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м. Фастові та Фастівському
районі Київської області на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від "30" травня
2013 року у справі за адміністративним
позовом Фізичної особи-підприємеця
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Фастові та Фастівському
районі Київської області про визнання
протиправною та скасування вимоги про
стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2013 року позивач звернувся до
Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Фастові та Фастівському районі
Київської області у якому просив
визнати протиправною та скасувати
вимоги про сплату боргу №Ф87 від 15.04.2013
року та зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в м. Фастові
та Фастівському районі Київської
області припинити нарахувати позивачу
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.
Постановою Київського окружного
адміністративного суду від "30" травня
2013 року позов було задоволено.

Не погоджуючись із прийнятими судовими
рішеннями, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду від 30.05.2013 року та
прийняте нове рішення, яким відмовити в
задоволені позову. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Фастові та Фастівському районі
Київської області - залишити без
задоволення, а постанову Київського
окружного адміністративного суду від
"30" травня 2013 року - залишити без змін,
виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як було встановлено судом першої
інстанції, позивач є особою, яка
постійно проживає на території зони
посиленого радіоекологічного контролю
(категорія 4), що підтверджується копією
відповідного посвідчення, наявного у
матеріалах справи.
З 2011 року позивач є пенсіонером, про що
свідчить наявне у матеріалах справи
пенсійне посвідчення, яке видане
Пенсійним фондом України 27.09.2011 року та
як особа, яка працювала або проживала
на територіях радіоактивного
забруднення, отримав право на пенсію за
віком із зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".
У квітні 2013 року територіальний
орган Пенсійного фонду за результатами
камеральної перевірки визначив
позивачеві зобов'язання зі сплати
єдиного соціального внеску та надіслав
вимогу від 15.04.2013 № Ф 87 на суму 4572,42
грн., згідно з якою вимагає від позивача
сплати недоїмку за єдиним внеском на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 4572,42 грн.

Як вбачається з
повідомлення-розрахунку № 87,
розрахунок суми недоїмки позивачеві
проведено з урахуванням розміру
мінімального страхового внеску у 2012
році який складає 372,33 грн. на місяць.

Не погоджуючись з
вищевикладеними обставинами, позивач
звернувся до суду з відповідним
позовом.
Київський
окружний адміністративний суд прийшов
до висновку про необхідність
задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів погоджується з
даним висновком суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 1 частини
першої статті 4 Закону України "Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" платниками
єдиного внеску є роботодавці, у тому
числі фізичні особи - підприємці.
Однак, в силу пункту 4
частини першої статті 4 вказаного
Закону фізичні особи - підприємці, які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Вирішення даної справи залежить від
відповіді на питання чи належить
позивач до кола пенсіонерів за віком.

Пенсія "за віком" є
одним з видів трудової пенсії, що
передбачені статтею 2 Закону України
"Про пенсійне забезпечення".
Розділ
ІІ "Трудові пенсії" Закону України "Про
пенсійне забезпечення" містить норми,
що регулюють питання набуття права на
пенсію за віком.
Так, статтею 12 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" встановлено
загальні умови призначення пенсій за
віком, відповідно до яких право на
пенсію за віком мають: чоловіки - після
досягнення 60 років і при стажі роботи
не менше 25 років; жінки - після
досягнення 55 років і при стажі роботи
не менше 20 років.
Водночас, статтями 13 - 22
розділу ІІ "Трудові пенсії" Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
врегульовано особливості набуття
права на пенсію за віком певними
категоріями осіб (працівниками, які
набувають права на пенсію за віком на
пільгових умовах за списками № 1 та №
2; працівниками, зайнятими на
підземних і відкритих гірничих роботах
та в металургії; громадянами, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи; багатодітними матерями і
матерями інвалідів з дитинства;
інвалідами, учасниками війни, сім'ями
загиблих (померлих)
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ тощо).
Так, стаття 15 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" містить
відсилочну норму, згідно з якою умови,
норми та порядок пенсійного
забезпечення громадян, які постраждали
від Чорнобильської катастрофи,
визначаються Законом Української РСР
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" або їм
надається право на одержання пенсій на
підставах, передбачених цим Законом.

Аналіз наведених
положень Закону України "Про пенсійне
забезпечення" дозволяє дійти висновку
про те, що чинне законодавство України
передбачає загальні умови набуття
особами права на пенсію, а також
допускає існування особливостей для
певних категорій громадян (існування
загальних і спеціальних норм).
Нормами іншого
законодавчого акта - Закону України від
09.07.2003 року № 1058-ІV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" також визначено умови
призначення пенсії за віком.

Так, відповідно до статті 26 Закону
України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення чоловіками 60 років, жінками
- 55 років та наявності страхового стажу
не менше п'яти років (у редакції, що
діяла на 09.07.2008, тобто на момент набуття
позивачем права на пенсію за віком).

Водночас, в силу положень статті 55
Закону України від 28.02.1991 № 796-XII "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особам, які
працювали або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування":
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які працювали у
зоні відчуження з моменту аварії до 1
липня 1986 року незалежно від кількості
робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31
грудня 1986 року - не менше 5 календарних
днів - 10 років; які працювали у 1987 році у
зоні відчуження не менше 14 календарних
днів - 8 років; які працювали з 1 липня 1986
року по 31 грудня 1986 року у зоні
відчуження від 1 до 5 календарних днів, у
1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у
1988 році - не менше 30 календарних днів, на
діючих пунктах санітарної обробки
населення і дезактивації техніки або
їх будівництві - не менше 14 календарних
днів у 1986 році - 5 років.
Системний аналіз
статей 2, 15 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", статті 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", статті 55 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" дозволяє
дійти висновку, що особи, які працювали
або проживали на територіях
радіоактивного забруднення та
отримали право на пенсію за віком із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", належать до кола
осіб, які отримали право на пенсію за
віком як різновиду трудової пенсії.

Положення пункту 4 частини першої
статті 4 вказаного Закону України від
08.07.2010 № 2464-VI "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування",
відповідно до якого фізичні особи -
підприємці, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу,
поширюються на усіх пенсіонерів за
віком або інвалідів. Жодних
обмежень для осіб, які набували права
на пенсію за віком або визнані в
установленому порядку інвалідами у
минулому і на підставі різних
законодавчих актів, положення Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" не
встановлюють.
Громадяни України, які в
установленому законом порядку набули
певних прав і керуються у своїх
відносинах з державою нормами чинного
законодавства, діють правомірно, адже
спираються на довіру до держави і
принцип правової визначеності.
Існування законодавчих актів, які, на
думку уповноважених органів державної
влади, по різному регулюють одні й ті ж
питання, не повинно негативно впливати
на зміст громадянських прав.
Протилежний підхід, відповідно до яких
норми певних законів мають
ігноруватися громадянами, є шкідливим
для правопорядку, а визнання за
громадянами певних прав в залежності
від того, в який час і на підставі якого
законодавчого акта вони їх набули, не
відповідає принципу рівності усіх
перед законом. В даній справі
судом встановлено, що позивач є
фізичною особою - підприємцем, яка
перебуває на спрощеній системі
оподаткування, і належить до кола осіб,
які отримують пенсію за віком.

Це означає, що в силу положень
пункту 4 частини першої статті 4 Закону
України від 08.07.2010 № 2464-VI "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" позивач є
звільненим від сплати за себе єдиного
соціального внеску. Однак,
відповідач неправомірно та
безпідставно звужує коло осіб, які
звільняються від сплати єдиного
внеску.
Крім того, відповідно до частини
сьомої статті 1 Закону України 07.07.2011
року № 3609 - VI "Про внесення змін до
Податкового кодексу України і деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України" статтю 4
Закону України 08.07.2010 № 2464-VI "Про збір та
облік єдиного внеску на державне
соціальне страхування", доповнено
частину четверту, згідно з якою особи,
якщо вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу і
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску. Такі особи можуть бути
платниками єдиного внеску виключно за
умови їх добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.
Ці зміни
відповідно до частини першої розділу II
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України № 3609-VI набули чинності з
дня, наступного за днем його
опублікування, а саме з 06.08.2011, тому
нарахування сум щодо сплати єдиного
внеску починаючи з січня 2012 року є
неправомірним.
Враховуючи
викладене, колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції, що
вимога територіального органу
Пенсійного фонду щодо сплати недоїмки
за єдиним внеском на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 4572, 42 грн.
є незаконною та необґрунтованою.

Враховуючи викладене, повно та
всебічно дослідивши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що доводи апеляційної скарги не
спростовую висновки суду першої
інстанції викладені в постанові від 30
травня 2013 року, та не можуть бути
підставою для її скасування.

З огляду на наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам та
прийнято законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.
В зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Фастові та Фастівському районі
Київської області - залишити без
задоволення, а постанову Київського
окружного адміністративного суду від
"30" травня 2013 року - без змін.
Керуючись ст.ст. 160, 167,
195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

В задоволені апеляційної скарги
Управління Пенсійного фонду України в
м. Фастові та Фастівському районі
Київської області - відмовити.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від "30" травня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до вимог ч. 2 ст. 212 КАС
України та може бути оскаржена в
двадцятиденний термін шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Шостак

Судді А.М. Горяйнов

І.Л. Желтобрюх

.

Головуючий суддя
Шостак О.О.

Судді:
Горяйнов А.М.

Желтобрюх І.Л.