Справа № 2а-14390/11/2070
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" серпня 2014 р. м. Київ
К/9991/41010/12

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Сіроша М.В.

за участю секретаря Ковтун О.С.

представника позивача Єнько Є.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

Основ'янської об??єднаної державної
податкової інспекції м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області (правонаступника
Основ'янської міжрайонної державної
податкової інспекції м. Харкова
Харківської області Державної
податкової служби)

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 15.02.2012 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29.05.2012

у справі № 2а-14390/11/2070

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тубний завод»

до Державної податкової інспекції у
Червонозаводському районі м. Харкова

про скасування податкових повідомлень
- рішень , -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 15.02.2012,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29.05.2012,
позов задоволено. Скасовано податкові
повідомлення-рішення ДПІ у
Червонозаводському районі м.Харкова
від 21.09.2011 №, №.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
відповідача, у якій ставиться питання
про скасування рішення суду першої та
апеляційної інстанції та прийняття
нового рішення про відмову в позові, з
підстав порушення норм матеріального
та процесуального права.

Перевіривши повноту встановлення
обставин справи та правильність їх
юридичної оцінки в судових рішеннях, в
межах доводів касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем, відповідно до пп.78.1.1 п.78.1
ст.78, ст.79 Податкового кодексу України,
проведено невиїзну документальну
перевірку позивача щодо підтвердження
відомостей, отриманих від особи, яка
мала правові відносини з ТОВ
«Технопром» за період з 30.04.2008 по 31.12.2010,
за результатами якої складено акт
№3777/233/32030717 від 07.09.2011.

За висновками акта перевірки позивачем
допущено порушення вимог ч.1 ст. 203, ст.215,
ч. 1 ст. 216, ст. 228 ЦК України в частині
недодерження вимог зазначених статей в
момент вчинення правочинів по
придбанню товарів (робіт, послуг) у ТОВ
«Технопром» () за період
30.04.2008 року по 31.12.2010;

- відсутність об'єктів, які підпадають
під визначення ст. 3, ст. 4, ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», що діяла на момент вчинення
порушення та ст.ст. 185, 187, 188, 198
Податкового кодексу України;

- порушення пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» та ст.ст. 185, 188, 192 Податкового
кодексу України за рахунок чого
встановлено заниження податку на
додану вартість всього у сумі 4324335 грн.,
у тому числі: за лютий 2009 року у сумі
17062,00 грн., за березень 2009 року у сумі
28198,00 грн., за квітень 2009 року у сумі 14100,00
грн., за червень 2009 року у сумі 65511,00 грн.,
за серпень 2009 року у сумі 65672,00 грн., за
жовтень 2009 року 797738,00 грн., за листопад
2009 року у сумі 953534,00 грн., жовтень 2010
року у сумі 993729,00 грн., за листопад 2010
року у сумі 1388791 грн.;

- порушення п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 та пп.
11.2.1 п. 11.2 ст. 11 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
занижено податок на прибуток всього в
сумі 5405419,00 грн., у т.ч. за 1 квартал 2009
року на суму 56575,00 грн., за 2 квартал 2009
року у сумі 99514,00 грн., за 3 квартал 2009
року на суму 82090,00 грн., 4 квартал 2009 року
на суму 2189090,00 грн., 4 квартал 2010 року на
суму 2978150,00 грн.

На підставі акта перевірки від 07.09.2011 №
3777/233/32030717 відповідачем прийняті
податкові повідомлення-рішення від
21.09.2011: № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання позивача з
податку на додану вартість у розмірі
5405418,75 грн., з яких за основним платежем
4324335,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями у розмірі 1081083,75 грн., та №
, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток у
розмірі 6756773,75 грн., з яких за основним
платежем 5405419,00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями у розмірі 1351354,75
грн.

Підставою для таких висновків
відповідачем зазначено, що за
результатами опрацювання даних
Автоматизованої системи співставлення
розшифровок податкових зобов'язань та
податкового кредиту у розрiзi
контрагентів при спiвставленнi даних
додатку №5 до податкової декларації з
ПДВ «Розшифровка податкових
зобов?язань та податкового кредиту в
розрiзi контрагентів» встановлено, що
одним з підприємств - постачальників
ТОВ «Тубний завод» у перiод з 30.04.2008 по
31.12.2010 був ТОВ «Технопром» ().

З метою підтвердження взаємовідносин
ТОВ «Тубний завод» з ТОВ «Технопром» за
цей період ДПІ у Червонозаводському
районi м. Харкова на податкову адресу
ТОВ «Тубний завод» направлено лист вiд
23.08.2011 № 14951/10/23-312 щодо надання пояснень
та їх документального пiдтвердження.

ТОВ «Тубний завод» до ДПІ у
Червонозаводському районi м. Харкова
листом вiд 07.09.2011 № 23100/10/ повiдомило, що
підприємство надати документи не має
можливостi.

Зважаючи на наведене, податковий орган
дійшов висновку, що угоди укладені між
ТОВ «Тубний завод» та його
постачальником ТОВ «Технопром» не
спричинили реального настання
правових наслідків зважаючи на
положення Цивільного кодексу України
та, як наслідок, порушують вимоги пп. 7.4.1
п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» та п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2 ст.
5 та пп. 11.2.1 п. 11.2 ст. 11 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств».

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судом першої та апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, на які
посилається відповідач у касаційній
скарзі, та вважає, що судами повно
встановлено обставини у справі, яким
надана правильна правова оцінка на
підставі законодавства, яке
врегульовує спірні відносини.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем на адресу
позивача направлено запит від 23.08.2011 №
14951/10/23-312 про надання документів для
проведення невиїзної документальної
перевірки по господарських
взаємовідносинах між позивачем та ТОВ
«Торгівельно-промислова компанія
«Технопром».

Позивач листом від 07.09.2011 №333 повідомив
податкову інспекцію, що первинні
документи за період діяльності з 30.04.2008
по 31.03.2010 після проведення органами ДПС
планових виїзних комплексних
перевірок підприємства (акти №
1322/233/32030717 від 26.03.2009 та № 4927/233/32030717 від
02.06.2010), передані до ПП «Міжрегіональний
комерційний архів». За період з 01.04.2009
по 31.09.2010 позивач не мав взаємовідносин
з ТОВ «Торгівельно-промислова компанія
«Технопром». Стосовно первинних
документів на підтвердження
фінансово-господарських відносин між
позивачем та ТОВ
«Торгівельно-промислова компанія
«Технопром» за період діяльності з
01.10.2010, то вони були вилучені
співробітниками ГВ БКОЗ УСБУ в
Харківській області 03.08.2011 під час
проведення виїмки в приміщенні ТО
«Тубний завод».

Відповідно до пункту 79.1 статті 79
Податкового кодексу України
документальна невиїзна перевірка
здійснюється у разі прийняття
керівником органу державної
податкової служби рішення про її
проведення та за наявності обставин
для проведення документальної
перевірки, визначених статтями 77 та 78
цього Кодексу.

Згідно підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78
Податкового кодексу України
документальна позапланова виїзна
перевірка здійснюється у разі
виявлення недостовірності даних, що
містяться у податкових деклараціях,
поданих платником податків, якщо
платник податків не надасть пояснення
та їх документальні підтвердження на
письмовий запит органу державної
податкової служби протягом десяти
робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1
статті 75 Податкового кодексу України
документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Таким чином, завданням документальної
перевірки є встановлення, зокрема,
достовірності та повноти нарахування
податків та зборів. Достеменне
встановлення вказаних обставин на
підставі лише даних податкової
звітності платника податку та за
відсутності документів первинного
бухгалтерського обліку є неможливим.

Необхідність дослідження під час
проведення документальної перевірки
документів первинного бухгалтерського
обліку також закріплена
вищезазначеною правовою нормою.
Зокрема, документальна перевірка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів.

Відповідно до пункту 79.1 статті 79 та
пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу
України виявлення недостовірності
даних, що містяться у податкових
деклараціях, поданих платником
податків, якщо платник податків не
надасть пояснення та їх документальні
підтвердження на письмовий запит
органу державної податкової служби
протягом десяти робочих днів з дня
отримання запиту може бути підставою
для проведення як виїзної так і
невиїзної документальної перевірки.

Отже, у разі виконання платником
податків вимог підпункту 78.1.4 пункту 78.1
статті 78 Податкового кодексу України
та надання вичерпних пояснень та
повного пакету документів на їх
підтвердження - здійснюється
документальна невиїзна перевірка.
Зазначене узгоджується з положеннями
пункту 79.1 статті 79 Податкового кодексу
України, згідно з яким документальна
невиїзна перевірка здійснюється на
підставі зазначених у підпункті 75.1.2
пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу
документів та даних, наданих платником
податків у визначених цим Кодексом
випадках, або отриманих в інший спосіб,
передбачений законом.

У разі ж ненадання відповіді на запит
податкового органу або якщо надані
платником податку письмові пояснення
та документи будуть визнані неповними
чи недостатніми - виникають підстави
для проведення виїзної документальної
перевірки.

Дії податкового органу щодо
направлення письмового запиту про
надання письмових пояснень та їх
документального підтвердження, а також
щодо проведення саме виїзної
документальної перевірки мають на меті
отримання від платника податків
документів первинного бухгалтерського
обліку відносно операцій,
достовірність відображення в
податковій декларації даних по яких
викликала сумнів у контролюючого
органу.

Оскільки, відповідачам не дотримано
вищезазначених положень Податкового
кодексу України, суд касаційної
інстанції погоджується з висновками
судів попередніх інстанцій про
відсутність у відповідача правових
підстав для проведення невиїзної
документальної перевірки, з огляду на
відсутність первинних документів, що
пов?язано з їх вилученням
правоохоронними органами, та прийняття
оспорюваних податкових
повідомлень-рішень.

Не можуть бути підставою для інших
висновків і доводи контролюючого
органу про нікчемність укладених
позивачем з ТОВ «ТПК «Технопром»
договорів, оскільки, висновки щодо
завідомої суперечності правочину
інтересам держави та суспільства
контролюючі органи можуть робити
виключно в аспекті того, чи суперечить
відповідний правочин фіскальним
інтересам держави, забезпечення яких
покладається на контролюючі органи.
Наявність умислу та обставини щодо
виконання угод, стосовно дійсності
яких виник спір, сходять до предмету
доказування в судовому процесі,
зокрема, до таких доказів належить
обвинувальний вирок, який набрав
законної сили, що підтверджував би факт
ухилення від сплати податків
конкретними посадовими особами
суб'єктів господарської діяльності за
наслідками виконання оспорюваних угод.
Однак доказів постановлення вироків,
які б містили в собі встановлені судом
об'єктивні дані про нікчемність
оспорюваної угоди відповідачем не
надано.

У той час як за умови реального
здійснення господарської операції, яка
призвела до об'єктивної зміни складу
активів платника податків - покупця,
будь-які порушення постачальниками
товару правил ведення господарської
діяльності не можуть бути підставою
для позбавлення покупця права на
валові витрати чи податковий кредит.

Платник податків (покупець товару) не
має обов'язку та повноважень
здійснювати контроль за дотриманням
постачальниками товару вимог
законодавства щодо здійснення
господарської діяльності тощо і в
подальшому зазнавати певних
негативних наслідків у вигляді
позбавлення права на податковий кредит
за можливу неправомірну діяльність
будь-кого з контрагентів, а надто тих, з
якими у позивача відсутні
взаємовідносини. Такий платник не
повинен притягуватися до
відповідальності в тому випадку, якщо
він здійснював реальну господарську
операцію.

Дійсність укладених позивачем з ТОВ
«ТПК «Технопром» договорів
підтверджена рішенням Господарського
суду Харківської області від 01.04.2011 по
справі № 5023/2741/11 за позовом ТОВ
«Торгівельно-промислова компанія
«Технопром2 до ТОВ «Тубний завод» про
визнання недійсними правочинів у
вигляді договорів поставки № ЗЧ-1/01-09
від 19.01.2009, № СВ-2/03-09 від 23.03.2009, № СВ-12/07-10
від 20.07.2010, додаткових угод до них № 1
від 30.11.2009, від 23.03.2009, від 31.01.2010, яким в
задоволенні заявлених позовних вимог
відмовлено в повному обсязі (рішення
по справі набрало законної сили 02.08.2011).

Крім того, реальність господарських
операцій за наслідками виконання
оспорюваних договорів з ТОВ «ТПК
«Технопром» підтверджено наданими
суду копіями спірних договорів,
специфікаціями до них, видатковими та
податковими накладними,
товарно-транспортними накладними,
актами приймання-передачі векселів,
платіжними дорученнями про проведення
безготівкових розрахунків, довідкою
банку про перерахування коштів.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій,
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що суди першої та апеляційної
інстанції, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства,
всебічно перевіривши обставини справи,
вирішили справу у відповідності з
нормами матеріального права та
постановили обґрунтоване рішення,
підстав для їх скасування, з мотивів
викладених в касаційній скарзі, не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Основ'янської
об?єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області залишити без задоволення, а
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 15.02.2012 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29.05.2012 - без
змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

М.В.Сірош