Справа № 816/2639/14
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2014-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/2639/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Костенко Г.В.,

при секретаря судового засідання -
Панькіної А.С.,

за участю представника відповідача -
Трунової Т.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за
адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до
Управління Укртрансінспекції у
Полтавській області про визнання
протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

07 липня 2014 року позивач Фізична особа -
підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3)
звернувся до Полтавського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Управління Укртрансінспекції у
Полтавській області про визнання
протиправною та скасування постанови
про застосування адміністративно -
господарського штрафу №032317 від 10
червня 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що встановлені під час
перевірки порушення фактично не мали
місця в його господарській діяльності,
оскільки у цей день позивач
нерегулярних пасажирських перевезень
не здійснював, а отже, відомості акта
перевірки про відсутність у водія
договору із замовником та документа
про оплату транспортних послуг не
відповідають дійсності.

В судове засідання позивач не з'явився,
хоча про дату, час та місце розгляду
справи повідомлявся завчасно та
належним чином, причини неявки суду не
повідомив.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечував, просив суд
відмовити у задоволенні позову. У
письмових запереченнях на позов
відповідач зазначав, що в ході
перевірки транспортного засобу, що
належить позивачу, інспекторами
встановлено відсутність документів,
необхідний перелік яких визначений
статтею 39 Закону України "Про
автомобільний транспорт".

За приписами частини 1 статті 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративна справа має бути
розглянута і вирішена протягом
розумного строку, але не більше місяця
з дня відкриття провадження у справі,
якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Враховуючи стислі строки розгляду
адміністративних справ та достатність
наявних у матеріалах справи доказів,
судом визнано за необхідне розглянути
справу за даної явки на підставі
доказів, наявних в матеріалах справи, в
порядку статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали
справи, дійшов наступних висновків.

Процедуру здійснення державного
контролю визначено постановою
Кабінету Міністрів України від 08
листопада 2006 року № 1567 "Про
затвердження Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті" (далі - Порядок контролю).

Пунктом 4 Порядку контролю встановлено,
що державний контроль на
автомобільному транспорті
здійснюється посадовими особами
органу державного контролю шляхом
проведення планових, позапланових та
рейдових перевірок.

Судом встановлено, що 30 квітня 2014 року
при проведенні рейдової перевірки на
АВДД, а.д.М-03 від 71 км. до 78 км. відповідно
до завдання на перевірку № 024504 від
30.04.2014 року державними інспекторами
Управління у Київській області був
перевірений транспортний засіб марки
Mercedes-Benz д.р.н. НОМЕР_2, який, відповідно
до свідоцтва про державну реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_3, належить
ОСОБА_3 /а.с.8-9/.

Під час перевірки встановлено та
зафіксовано в акті від 30 квітня 2014 року
№004378 /а.с.28/ факт надання послуг з
нерегулярних пасажирських перевезень
без оформлення документів, перелік
яких визначений в статті 39 Закону
України "Про автомобільний транспорт",
а саме: не оформлений договір із
замовником транспортних послуг та
відсутній документ, що засвідчує
оплату транспортних послуг.

Водій транспортного засобу Mercedes-Benz
д.р.н. НОМЕР_2 під час проведення
перевірки документів, що посвідчують
його особу, не надав, від підписання
акта та викладення пояснень
відмовився, про що зроблений
посадовими особами запис.

10 червня 2014 року начальником
управління Укртрансінспекції у
Полтавській області Кужіль В.М.
винесено постанову № 032317 /а.с.5/ про
застосування
адміністративно-господарського штрафу
на суму 1700,00 грн.

Позивач не погодився із вказаною
постановою та оскаржив її до суду.

Надаючи правову оцінку спірному
рішенню суб'єкта владних повноважень,
суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно із частиною 1 статті 34 Закону
України "Про автомобільний транспорт"
автомобільний перевізник повинен:
виконувати вимоги цього Закону та
інших законодавчих і
нормативно-правових актів України у
сфері перевезення пасажирів та/чи
вантажів.

Статтею 1 Закону України "Про
автомобільний транспорт" визначено, що
нерегулярні пасажирські перевезення -
перевезення пасажирів автобусом,
замовленим юридичною або фізичною
особою з укладанням письмового
договору на кожну послугу, в якому
визначають маршрут руху, дату та час
перевезень, інші умови перевезень та
форму оплати послуги, або перевезення
за власний кошт.

Відповідно до частини 1 статті 39 Закону
України "Про автомобільний транспорт"
автомобільні перевізники, водії,
пасажири повинні мати і пред'являти
особам, які уповноважені здійснювати
контроль на автомобільному транспорті
та у сфері безпеки дорожнього руху,
документи, на підставі яких
виконуються пасажирські перевезення.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
транспорт" нормативні акти, які
визначають умови перевезень, порядок
використання засобів транспорту,
організації безпеки руху тощо, є
обов'язковими для власників
транспорту.

Статтею 30 Закону України "Про
автомобільний транспорт" визначено, що
автомобільний перевізник зобов'язаний
забезпечувати водія відповідною
документацією. Дана норма закріплена і
в статті 34 цього Закону.

Окрім того, статтею 34 Закону України
"Про автомобільний транспорт" також
встановлено, що автомобільний
перевізник повинен виконувати вимоги
цього Закону та інших законодавчих і
нормативно-правових актів України у
сфері перевезення пасажирів.

Частиною 4 статті 39 Закону України "Про
автомобільний транспорт" визначений
перелік документів, на підставі яких
виконуються перевезення пасажирів.
Так, для нерегулярних пасажирських
перевезень: для автомобільного
перевізника - ліцензія, документ, що
засвідчує використання автобуса на
законних підставах, інші документи,
передбачені законодавством України;
для водія автобуса - посвідчення водія
відповідної категорії, реєстраційні
документи на транспортний засіб,
ліцензійна картка, договір із
замовником транспортних послуг,
документ, що засвідчує оплату
транспортних послуг.

Під час перевірки транспортного засобу
Mercedes-Benz д.р.н. НОМЕР_2, що належить
ОСОБА_3, інспекторами управління
встановлено факт надання послуг з
нерегулярних перевезень без
оформлення договору із замовником
транспортних послуг та за відсутності
документу, що засвідчує оплату
транспортних послуг, що є порушенням
вимог статті 39 Закону України "Про
автомобільний транспорт".

За приписами пунктів 55, 56 Правил
надання послуг пасажирського
автомобільного транспорту,
затверджених Постановою КМ України від
18 лютого 1997 року № 176, замовлення
юридичною або фізичною особою автобуса
для нерегулярних перевезень
здійснюється шляхом укладення з
перевізником письмового договору про
замовлення транспортного засобу.

Договір на здійснення нерегулярних
перевезень, що укладається між
юридичною або фізичною особою та
перевізником у письмовій формі,
повинен містити дату і час здійснення
перевезень, початковий та кінцевий
пункти маршруту, маршрут перевезення і
державний реєстраційний номер
транспортного засобу.

Згідно вимог пункту 61 зазначених
Правил, під час здійснення
нерегулярних перевезень водій повинен
мати копію договору перевізника із
замовником транспортних послуг і копію
договору обов'язкового особистого
страхування від нещасних випадків на
транспорті.

Типову форму договору про здійснення
нерегулярних перевезень затверджує
Мінінфраструктури.

Згідно з пунктом 2 Наказу Міністерство
інфраструктури України від 20 червня 2012
року № 331 "Про затвердження Типової
форми договору про здійснення
нерегулярних перевезень пасажирів
автомобільним транспортом на
внутрішньообласних маршрутах
протяжністю понад 50 км та міжобласних
маршрутах" визначено, що автомобільним
перевізникам, крім суб'єктів
господарювання, які надають туристичні
та екскурсійні послуги власним чи
орендованим транспортним засобом, при
укладанні договорів про здійснення
нерегулярних перевезень пасажирів
автомобільним транспортом на
внутрішньообласних маршрутах
протяжністю понад 50 км та міжобласних
маршрутах в обов'язковому порядку
належить керуватися Типовою формою
договору.

Судом встановлено, що договір про
здійснення нерегулярних перевезень
пасажирів під час перевірки у водія був
відсутній.

Згідно з пунктом 4.1 Типової форми
договору розрахунки Замовника з
Перевізником за перевезення
організованої групи пасажирів та їх
багажу здійснюються відповідно до
вимог цивільного законодавства
України шляхом перерахування грошових
коштів Замовником на поточний рахунок
Перевізника.

Отже, законодавством визначено, що
наданню послуг з нерегулярних
пасажирських перевезень передує
оплата цих послуг у безготівковій
формі шляхом перерахування грошових
коштів на банківський рахунок
перевізника. При здійсненні
перевезення водій повинен мати
документ про перерахування коштів до
початку здійснення поїздки.

Матеріалами справи підтверджено, що
документів, що посвідчують оплату
послуг з нерегулярних пасажирських
перевезень, водієм транспортного
засобу Mercedes-Benz д.р.н. НОМЕР_2 до
перевірки не надано, що зумовлює
висновок про їх відсутність.

З огляду на викладене, суд погоджується
з доводами відповідача про те, що
позивач надавав послуги нерегулярних
пасажирських перевезень без
оформлення документів, перелік яких
визначений в статті 39 Закону України
"Про автомобільний транспорт".

В частині 1 статті 60 Закону України "Про
автомобільний транспорт" зазначено, що
за порушення законодавства про
автомобільний транспорт до
автомобільних перевізників
застосовуються
адміністративно-господарські штрафи
за: надання послуг з перевезень
пасажирів та вантажів без оформлення
документів, перелік яких визначений
статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у
розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Спірною постановою до позивача
застосовано штраф у розмірі ста
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, тобто 1700,00 грн.

Таким чином, управлінням
Укртрансінспекції у Полтавській
області правомірно винесено постанову
від 10 червня 2014 року №032317 про
застосування до ФОП ОСОБА_3
адміністративно-господарського штрафу
в розмірі 1700,00 грн.

Доводи позивача, викладені в
адміністративному позові, про
нездійснення ним 30 червня 2014 року
діяльності з перевезення пасажирів не
відповідає дійсності та
спростовується самим фактом
проведення перевірки та виявлення
порушень, актом проведення перевірки №
004378 від 30 квітня 2014 року, який складено
та підписано двома уповноваженими
посадовими особами у відповідності до
вимог чинного законодавства.

До того ж позивач має ліцензію на
надання послуг з перевезення пасажирів
та ліцензійну картку, оформлену на
автомобіль Mercedes-Benz д.р.н. НОМЕР_2 /а.с.7,10/.

Аналіз викладеного дає підстави
стверджувати, що у спірних
правовідносинах відповідач діяв на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, передбачений Законом України
"Про автомобільний транспорт", Порядком
здійснення державного контролю та
іншими нормативно-правовими актами, що
регламентують діяльність державного
органу з питань контролю на
автомобільному транспорті, з
використанням цих повноважень з метою,
з якою це повноваження надано.

З огляду на викладене, суд дійшов до
висновку, що позовні вимоги
необґрунтовані, а тому задоволенню не
підлягають.

Пунктом 3 частини 2 статті 4 Закону
України "Про судовий збір" визначено, що
за подання до адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру встановлюється ставка
судового збору в розмірі 2 відсотка
розміру майнових вимог, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Розмір мінімальної заробітної плати
станом на 01 січня 2014 року становить 1218,00
грн.

Отже ставка судового збору за подання
позовної заяви майнового характеру в
даному випадку складає 1827,00 грн.

Згідно квитанції №N17L431627 від 07 липня 2014
року /а.с.2/ позивачем сплачено 10%
розміру ставки судового збору, що
становить 182,70 грн.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про
судовий збір" передбачено, що під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

У зв'язку із зазначеним, з ФОП
ОСОБА_3 належить стягнути до Державного
бюджету України витрати зі сплаті
судового збору в розмірі 1644,30 грн (1827,00 -
182,70).

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимоги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Управління
Укртрансінспекції у Полтавській
області про визнання протиправною та
скасування постанови - відмовити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1)
витрати зі сплати судового збору в
розмірі 1644 (одна тисяча шістсот сорок
чотири) грн. 30 коп. на користь
Державного бюджету України на
розрахунковий рахунок № 4002,
отримувач коштів: УДКСУ у м. Полтаві
Полтавської області, 22030001, код за
, банк отримувача: ГУДКСУ у
Полтавській області, код банку: 831019, Код
класифікації доходів бюджету: 22030001,
призначення платежу: Судовий збір, за
позовом ОСОБА_3, Полтавський окружний
адміністративний суд, .

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 11
серпня 2014 року.

Суддя
Г.В. Костенко