Справа № 581/361/14-а
Суддя: Бутенко Д. В.
Дата ухвалення: 2014-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 581/361/14-а
Провадження № 2-а/581/23/14
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 серпня 2014 року
смт.Липова
Долина

Липоводолинський районний суд
Сумської області у складі головуючого
судді - Бутенка Д.В., за участі секретаря
судового засідання - Якименко Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до голови Синівської
сільської ради Липоводолинського
району Сумської області Гайдабури
Анатолія Івановича, третя особа без
права заявлення самостійних вимог на
предмет спору: Синівська сільська рада
Липоводолинського району Сумської
області, про зобов'язання видати
довідку,

в с т а н
о в и в:

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із вищевказаним позовом, який
мотивував тим, що відповідач
безпідставно відмовляє позивачу у
видачі довідки, про те що він у 2014 році
не є членом особистого селянського
господарства, так як для таких цілей
йому земельна ділянка у встановленому
порядку не виділялася, а отримання
даної довідки є необхідним йому для її
подачі до Липоводолинського районного
центру зайнятості з метою
постановлення на облік в якості особи,
яка шукає підходящу роботу. Просив суд
зобов'язати сільського голову
Синівської сільської ради Гайдабуру
А.І. видати йому довідку про те, що він
не є членом особистого селянського
господарства в 2014 році.

У судовому засіданні позивач заявлену
до суду вимогу підтримав у повному
обсязі та додатково суду пояснив про
те, що він є розлученим, на даний час
його сім'ю складають троє його синів
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, він є
непрацевлаштованим та отримує
компенсаційні виплати в управлінні
праці та соціального захисту населення
Липоводолинської РДА по догляду за
його матір'ю інвалідом ІІ-групи
загального захворювання ОСОБА_6
Указані члени його сім'ї (окрім його
матері та колишньої дружини, цих осіб
він не відносить до членів своєї сім'ї)
та він особисто земельних ділянок у
власності чи користуванні для ведення
особистого селянського і підсобного
господарства не отримували. У лютому, 05
березня та 28 квітня 2014 року він тричі
особисто звертався до відповідача із
письмовими заявами про видачу йому
довідки про те, що він не відноситься до
члену особистого селянського
господарства (далі-ОСГ), проте,
відмовляючи у її видачі, відповідач
вказував про те, що відсутні підстави
для оформлення такого документа.

Відповідач в судове засідання з'явився
без підтвердження власних повноважень
за посадою, подав заяву про невизнання
позову в повному обсязі та про розгляд
справи у його відсутності.

Представник третьої особи Олійник В.І.
підтримала позицію відповідача щодо
невизнання заявленого позову та суду
пояснила про те, що до травня 2014 року
Синівська сільрада чекала набрання
законної сили постанови місцевого суду
про задоволення позову ОСОБА_1 про
зобов'язання сільраду видати йому
довідку про те, що він станом на 19
грудня 2013 року не є членом особистого
селянського господарства, а тому
довідка до травня поточного року про
невіднесення позивача до члена ОСГ не
видавалась. На даний час вона вважає, що
позивач приймає трудову участь у
веденні ОСГ його матері ОСОБА_6, яка має
у власності відведену для таких цілей
земельну ділянку. Уточнила те, що
погосподарський обход і поновлення
даних щодо членів сім'ї позивача по
місцю його проживання у січні 2014 року
провести не вдалося через недопуск
ОСОБА_1 працівників сільради та
місцевого депутата до
домогосподарства.

Заслухавши позивача, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню, з
наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, у домогосподарстві
по АДРЕСА_1 зареєстровані та
проживають:

голова домогосподарства - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1,

її син - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,

невістка - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3,

онук - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4,

онук - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5,

онук - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.39-44).

ОСОБА_6 на праві приватної власності
належить земельна ділянка, площею 0,11 га
для ведення особистого підсобного
господарства, що розташована на
території с.Синівка Синівської
сільради Липоводолинського району
Сумської області (а.с.55-56).

За даними Державного агентства
земельних ресурсів в
Липоводолинському районі Сумської
області станом на 14 липня 2014 року
ОСОБА_1 на праві приватної власності не
належить земельна ділянка для ведення
особистого селянського чи підсобного
господарства (а.с.55).

07 лютого 2014 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про видачу
довідки про те, що ОСОБА_1 не належить до
членів особистого селянського
господарства, так як для таких цілей
йому земельна ділянка із відповідним
її призначенням у власність не
надавалась. У відповіді від 21 лютого 2014
року відповідач позивачу відмовив у
видачі вищевказаної довідки з
посиланням на те, що порушене ним
питання на день надання відповіді
розглядається в судовому апеляційному
порядку, і поки не ухвалено остаточне
рішення по справі видати таку довідку
відповідач можливості не має (а.с.37,38).

05 березня 2014 року, 28 квітня 2014 року
позивач повторно письмово звертався до
відповідача з вищевказаним питанням,
однак відповідач відмовляв у видачі
вказаної довідки позивачу з посиланням
на те, що його повторні звернення
задоволенню не підлягають та письмові
відповіді про неможливість видачі
такої довідки позивачу вже надавалися
неоднократно (а.с.33-36).

При вирішенні даного
адміністративного спору суд виходить з
нижченаведених висновків та норм
закону.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
особисте селянське господарство»
особисте селянське господарство - це
господарська діяльність, яка
проводиться без створення юридичної
особи фізичною особою індивідуально
або особами, які перебувають у сімейних
чи родинних відносинах і спільно
проживають, з метою задоволення
особистих потреб шляхом виробництва,
переробки і споживання
сільськогосподарської продукції,
реалізації її надлишків та надання
послуг із використанням майна
особистого селянського господарства, у
тому числі й у сфері сільського
зеленого туризму. Члени особистого
селянського господарства здійснюють
діяльність на свій розсуд і ризик у
межах встановленого правового
господарського порядку, дотримуючись
вимог цього Закону, законів України,
інших нормативно - правових актів.
Діяльність, пов'язана з веденням
особистого селянського господарства,
не відноситься до підприємницької
діяльності.

Стаття 5 вказаного Закону та ст.121 ЗК
України передбачає, що для ведення
особистого селянського господарства
використовуються земельні ділянки
розміром не більше 2,0 га, передані
фізичним особам у власність або оренду
в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.4 зазначеного Закону
облік особистих селянських
господарств здійснюють сільські,
селищні, міські ради за місцем
розташування земельної ділянки в
порядку, визначеному центральним
органом виконавчої влади з питань
статистики.

Як встановлено судом, матір позивача
ОСОБА_6 є власником земельної ділянки,
площею 0,11 га, яка їй відведена для
ведення особистого підсобного
господарства. Зазначену земельну
ділянку вона отримала 30 листопада 1998
року, тобто за чинності ще ЗК України (в
редакції 1990 року), який у ст.56
передбачав такий вид земель - для
ведення особистого підсобного
господарства.

Пункт 2.2 Порядку обліку особистих
селянських господарств сільськими,
селищними та міськими радами,
затвердженого наказом Державного
комітету статистики України від 26
жовтня 2009 року №409, ототожнює землі для
особистого підсобного господарства та
особистого селянського господарства.
Відповідно до п.1.5 вказаного Порядку у
разі ведення особистого селянського
господарства для його обліку у формах
№1, №4 та №5 зазначаються: прізвище,
ім'я, по батькові особи, якій була
надана земельна ділянка для ведення
особистого селянського господарства,
її постійне місце проживання, площа
земельної ділянки, яка належить цій
особі або перебуває у її користуванні в
межах сільської, селищної, міської
ради, назва і дата документа, який
засвідчує право власності або право
користування земельною ділянкою для
ведення особистого селянського
господарства, прізвище, ім'я,
по-батькові осіб, які разом з нею ведуть
особисте селянське господарство.

Згідно з п.1.4 Порядку форма №1 та форма
№4 використовуються для обліку
особистих селянських господарств
сільськими, селищними, міськими радами,
на території яких розташовані сільські
населені пункти, форма №5 - міськими, а
також селищними радами в частині
міських поселень.

Заповнення вказаних в п.1.5 Порядку
відомостей проводиться на підставі
суцільних обходів домогосподарств і
опитування населення під час
перезакладення документів
погосподарського обліку. Пункт 2.1
Порядку передбачає проведення обліку
особистих селянських господарств та їх
членів шляхом опитування
безпосередньо в домогосподарствах
його голови або інших дорослих членів
домогосподарства. Зі змісту ст.1 Закону
України «Про особисте селянське
господарство» випливає висновок про
те, що особисте селянське господарство
може складатись із одного громадянина
або з членів однієї сім'ї, що спільно
проживають і ведуть таке господарство.

З вищенаведених норм права випливає
висновок про те, що членом особистого
селянського господарства може бути як
особа, яка здійснює особисту трудову
діяльність в особистому господарстві
на відведеній для цієї мети земельній
ділянці, так і особа, яка разом із
членом сім'ї чи її близьким родичем
також приймає трудову участь у веденні
такого господарства, і відомості про
участь такої особи у задоволенні
особистих потреб членів особистого
селянського господарства сільська
рада отримує безпосередньо зі слів
цієї особи або членів його
домогосподарства.

Оскільки ОСОБА_1 в судовому розгляді
справи заперечував факт ведення
спільного господарства з матір'ю на
належній їй для ведення особистого
підсобного господарства земельній
ділянці, площею 0,11 га, а відповідач
всупереч положень ч.2 ст.71 КАС України
іншого не довів, як і не довів факту
постійної безпосередньої трудової
участі позивача на земельній ділянці
його матері, то позивача не можна
віднести до членів особистого
селянського господарства. Отже,
відповідач не довів, що при відмові у
видачі довідки позивачу про
неналежність останнього до члена ОСГ,
він діяв у спосіб, в межах та в порядку,
визначеному Конституцією та законами
України.

За відсутності у погосподарському
обліку сільської ради відомостей за 2014
рік щодо членства позивача у
селянському господарстві своєї матері,
його звернення до сільради з вимогою
видати довідку про те, що він не є
членом особистого селянського
господарства, та його категоричне
заперечення цього факту, суд розглядає
як небажання відповідача у подальшому
бути зареєстрованим у
погосподарському обліку в якості члена
особистого селянського господарства
своєї матері.

Тому, зважаючи на зазначені положення
нормативно-правових актів у сфері
регулювання особистого селянського
господарства, суд вважає право
позивача є порушеним та таким, що
підлягає судовому захисту, шляхом
зобов'язання відповідача видати ОСОБА_1
довідку про те, що він станом саме на 08
серпня 2014 року не має статусу члена
особистого селянського господарства.

Зважаючи на можливість набуття
позивачем у майбутньому права
власності на земельну ділянку для
ведення особистого селянського
господарства або відновлення його
трудової участі у селянському
господарстві своєї матері, суд визнає
ОСОБА_1 не членом особистого
селянського господарства станом на
дату ухвалення даного рішення.

Оскільки позивач оскаржує
бездіяльність голови сільської ради
с.Синівка по невидачі довідки в порядку
вирішення звернення громадянина, на
якого згідно з п.18 ч.4 ст.42 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», ст. 19 Закону України «Про
звернення громадян» покладено
обов'язок забезпечувати додержання
законодавства щодо розгляду звернень
громадян з вирішенням їх по суті, і
враховуючи те, що попередні звернення,
адресовані цій посадові особі, не були
залишені без розгляду з підстав
відсутності повноважень на їх
вирішення саме у відповідача, то
суб'єкт владних повноважень правомірно
відніс порушене позивачем питання до
своєї компетенції, а тому суд вважає за
необхідне зобов'язати видати
вищевказану довідку саме Гайдабуру
А.І., як самостійної посадової особи
місцевого самоврядування, який
повноважний перевіряти інформацію по
зверненнях громадян і видавати
відповідні довідкові відомості.

Визначений ст.99 КАС України строк
звернення до суду з боку відповідача у
даних правовідносинах суд вважає
дотриманим.

Керуючись ст.ст.11, 161, 163, 167 КАС України,
суд

п о с т а н
о в и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати голову Синівської
сільської ради Липоводолинського
району Сумської області Гайдабуру
Анатолія Івановича видати ОСОБА_1
довідку про те, що він станом на 08
серпня 2014 року не є членом особистого
селянського господарства.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано.

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Липоводолинський районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів із дня отримання
копії постанови.

Суддя
Д. В. Бутенко