Справа № К/9991/7395/12-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/7395/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в
Тальнівському районі Черкаської
області на постанову Тальнівського
районного суду Черкаської області від
18 грудня 2009 року та ухвалу колегії
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Черкаської
області від 21 грудня 2011 року в справі
за позовом ОСОБА_4 до управління
Пенсійного фонду України в
Тальнівському районі Черкаської
області про зобов'язання підвищити
пенсію,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2009 року позивач звернулася в
суд з адміністративним позовом, в якому
зазначала, що відповідач в порушення
вимог статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з 01
січня 2006 року по 01 серпня 2009 року не
підвищував пенсію на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком, внаслідок
чого виникла заборгованість, яку
просила стягнути.

Постановою Тальнівського районного
суду Черкаської області від 18 грудня 2009
року, залишеною без змін ухвалою
колегії суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Черкаської області від 21 грудня 2011
року, позов задоволено частково:
зобов'язано нарахувати недоплачену
щомісячну державну соціальну допомогу
в розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком з 22 вересня 2008 року по 01 серпня 2009
року включно, за виключенням
виплачених коштів.

У касаційній скарзі відповідач
посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права,
просив скасувати судові рішення та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач має право на
підвищення пенсії на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком відповідно
до вимог статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» і таке
підвищення протягом 2008-2009 років не
проводилося.

Частково задовольняючи позов суд
першої інстанції, з позицією якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що строк звернення до суду
позивачем було пропущено без поважних
причин, права позивача щодо грошового
розміру державної соціальної
підтримки порушені та підлягають
поновленню з урахуванням Рішення
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року та строку звернення до
суду.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Статтею 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», яка
регулює питання державної соціальної
підтримки дітей війни, дітям війни до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, виплачується
підвищення у розмірі надбавки,
встановленої для учасників війни.

Відповідно до вимог статті 7 вказаного
Закону фінансове забезпечення
державних соціальних гарантій,
передбачених цим Законом, здійснюється
за рахунок коштів Державного бюджету
України.

Пунктом 41 розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» текст
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» було викладено в
такій редакції:

«Дітям війни (крім тих, на яких
поширюється дія Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту») до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, виплачується підвищення у
розмірі надбавки, встановленої для
учасників війни.

Ветеранам війни, які мають право на
отримання підвищення до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, відповідно до цього Закону та
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» дане підвищення провадиться
за їх вибором згідно з одним із
законів».

Положення пункту 41 розділу II вказаного
Закону втратили чинність, як такі, що є
неконституційними, на підставі Рішення
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року (справа щодо предмета та
змісту закону про Державний бюджет
України).

Статтею 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік»
надане право Кабінету Міністрів
України у 2009 році встановлювати
розміри соціальних виплат, які
відповідно до законодавства
визначаються залежно від розміру
мінімальної заробітної плати, в
абсолютних сумах у межах асигнувань,
передбачених за відповідними
бюджетними програмами.

Кабінетом Міністрів України у 2009 році
таке право використано не було, а тому
вказані норми не підлягають
застосуванню під час визначення
розміру виплат, у зв`язку з чим їх
виплату слід здійснювати виходячи з
розміру, встановленого статтею 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Положення частини третьої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» стосовно застосування
мінімального розміру пенсії за віком,
встановленого частиною першої цієї
статті, тільки щодо визначення
розмірів пенсій, призначених згідно з
цим Законом, не є перешкодою для
застосування даної величини
мінімального розміру пенсії за віком
до обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною першою цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Отже право на підвищення пенсії, що
передбачене статтею 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», у
2008 році порушено з 22 травня 2008 року,
тобто з дня визнання неконституційними
положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» щодо дії статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», а у 2009 році - з 01 січня.

Обставини щодо дотримання строку
звернення до адміністративного суду
до-сліджувалися й отримали правову
оцінку, внаслідок якої суди попередніх
інстанцій прийшли до обґрунтованого
висновку про відсутність поважних
причин пропуску строку звернення до
суду та підстав для його поновлення.

Судові рішення ухвалені з додержанням
норм процесуального та матеріального
права, передбачених статтею 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстав для їх скасування і ухвалення
нового судового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Тальнівському районі Черкаської
області залишити без задоволення, а
постанову Тальнівського районного
суду Черкаської області від 18 грудня 2009
року та ухвалу колегії суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області
від 21 грудня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/