Справа № 619/120/14-а
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2014 р.Справа № 619/120/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання
Шалаєвої І.Т.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Бєсєдіна О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на постанову
Дергачівського районного суду
Харківської області від 16.06.2014р. по
справі № 619/120/14-а

за позовом ОСОБА_3

до Русько-Лозівської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області

про внесення змін до рішення сільської
ради,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулася до
суду з позовом до Русько-Лозівської
сільської ради Дергачівського району
Харківської області (далі - відповідач),
в якому, з урахуванням уточнень,
просила суд:

- рішення ХХХІV сесії VІ скликання
Русько-Лозівської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області від 30.07.2013р. за № 14 «Про надання
дозволу на виготовлення технічної
документації з встановлення меж в
натурі (на місцевості) земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд в
АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_3» - скасувати як
незаконне.

Постановою Дергачівського районного
суду Харківської області від 16.06.2014р. в
задоволенні зазначеного позову
відмовлено.

Позивач, не погодившись з постановою
суду першої інстанції, подала
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на неповне встановлення судом першої
інстанції обставин, що мають значення
для справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
а саме: ст. 67 Земельного кодексу
України в редакції від 05.05.1993р., Декрету
Кабінету Міністрів України № 15-92 від
26.12.1992 року «Про приватизацію земельних
ділянок», п. 7 Перехідних положень
Земельного кодексу України від 25.10.2001р,
просить оскаржувану постанову
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
відсутності підстав для скасування
рішення ХХХІV сесії VІ скликання
Русько-Лозівської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області сільської ради від 30.07.2013р. № 14.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням виконавчого комітету
Русько-Лозівської сільської ради
народних депутатів ОСОБА_4 було
передано в приватну власність земельну
ділянку за адресою: АДРЕСА_1 площею 0, 16
га (а.с. 10).

Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу
України від 18.12.1990р. (який діяв на момент
винесення зазначеного рішення про
передачу у приватну власність
земельної ділянки) право власності на
землю або право користування наданою
земельною ділянкою виникає після
встановлення землевпорядними
організаціями меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) і одержання
документа, що посвідчує це право.

При цьому, матеріалами справи не
підтверджено, що межі земельної
ділянки були встановлені в натурі.

За договором купівлі-продажу житлового
будинку № 1987 від 29.10.2010р. спадкоємцями
ОСОБА_4 - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 було
передано у власність ОСОБА_3 житловий
будинок з надвірними будівлями
АДРЕСА_1, на земельній ділянці площею 0,
1600 га (а.с.5).

Відповідно до ч.9 ст. 79-1 Земельного
кодексу України від 25.10.2001р. земельна
ділянка може бути об'єктом цивільних
прав виключно з моменту її формування
та державної реєстрації права
власності на неї.

Разом з тим, доказів здійснення
формування земельної ділянки та
державної реєстрації права власності
на зазначену земельну ділянку площею
0,16 га за адресою АДРЕСА_1 до укладання
договору купівлі-продажу будинку на
зазначеній земельній ділянці -
позивачем не надано.

Таким чином, земельна ділянка за
адресою АДРЕСА_1 не була об'єктом
цивільних прав при укладанні
вищезазначеного договору
купівлі-продажу.

На підставі заяви ОСОБА_3 було
здійснено вимірювання земельної
ділянки, яка належить позивачу. В
результаті проведеного вимірювання
було встановлено, що площа земельної
ділянки по АДРЕСА_1 землеволодільця
ОСОБА_3 складає 0,1067 га (а.с. 24).

Крім того, відповідно до заяв ОСОБА_5 та
ОСОБА_7 межі земельних ділянок по
АДРЕСА_1 не змінювалися як до та і після
продажу будинку ОСОБА_3 (а.с.25, 26).

Таким чином, площа земельної ділянки
фактично складає 0, 1067 га, а не 0, 16 га, що
підтверджується актом обслідування
присадибної ділянки гр. ОСОБА_3, яка
проживає за адресою АДРЕСА_1 від 30.11.2011р.
(а.с. 24).

Отже, підстави для надання дозволу на
виготовлення технічної документації з
встановленням меж земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1 площею 0,16 га -
відсутні.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу
України до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селищ, міст належить, зокрема,
розпорядження землями територіальних
громад; передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу.

Таким чином, Русько-Лозівською
сільською радою Дергачівського району
Харківської області обґрунтовано
надано дозвіл на виготовлення
технічної документації земельної
ділянки за адресою АДРЕСА_1 по факту
обміру з урахуванням чітко сформованих
меж саме у орієнтовному розмірі 0,11 га.

Колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги, що ОСОБА_4 набув
права приватної власності на земельну
ділянку площею 0,16 га за адресою:
АДРЕСА_1 на підставі рішення
виконавчого комітету
Русько-Лозівської сільської ради
народних депутатів № 22 від 23 лютого 1996
року відповідно до положень Земельного
кодексу України від 18.12.1990р. без
встановлення меж земельної ділянки в
натурі.

Так, позивачем не підтверджено, що
земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1
було передано ОСОБА_4 саме у розмірі 0,16
га, оскільки вимірювання та виділення
меж в натурі зазначеної земельної
ділянки у відповідності до вимог ст. 22
Земельного кодексу України від 18.12.1990р.
- не здійснювалось. При цьому, розмір
цієї земельної ділянки - 0,1067 га, який
визначено в результаті вимірювання та
зафіксовано в акті від 30.11.2013р., за
свідченнями попередніх землевласників
не змінювався.

Також колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги щодо застосування
до спірних правовідносин Рішення
Конституційного Суду України № 1-17/2005
від 22.09.2005р.

Так, Рішення Конституційного Суду
України № 1-17/2005 від 22.09.2005р. стосується
питань дотримання законодавства
України щодо видачі державних актів на
право власності на землю, сертифікатів
на право на земельну частку (пай) та їх
обігу, про дотримання законодавства
України щодо виділення в натурі (на
місцевості), використання та обігу
земельних ділянок
сільськогосподарського призначення.
Між тим, зазначеним Рішенням
Конституційного Суду України не надано
тлумачення положень статті 22
Земельного кодексу України від 18.12.1990р.
щодо обов'язковості встановлення меж
земельної ділянки для набуття права
власності або користування земельною
ділянкою.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що підстави для надання
відповідачем дозволу ОСОБА_3 на
виготовлення технічної документації
земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1
площею 0,16 га - відсутні.

Враховуючи викладене, переглянувши
постанову суду першої інстанції,
колегія суддів, підтверджує, що при
прийнятті судового рішення у справі
суд першої інстанції дійшов вичерпних
юридичних висновків щодо встановлення
обставин справи і правильно застосував
до спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1
ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення.

Постанову Дергачівського районного
суду Харківської області від 16.06.2014р.
по справі № 619/120/14-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Шевцова
Н.В.Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М.
Мінаєва О.М. Повний текст ухвали
виготовлений 08.08.2014 р.