Справа № 825/1299/13-а
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1299/13-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Шостак О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

20 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Шостака О.О.,

суддів:
Горяйнова А.М., Желтобрюх І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві, без фіксування
технічними засобами, в порядку ст. 41 КАС
України, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від "12" квітня
2013 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Центрального відділу
Державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції про визнання протиправними та
скасування постанов, зобов'язання
вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року позивач звернувся до
Чернігівського окружного
адміністративного суду з позовом до
Центрального відділу Державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції у якому
просив:

-визнати протиправною та скасувати
постанову державного виконавця
Центрального відділу Державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції Євтух Д.М.
про відкриття виконавчого провадження
ВП № 22994825 від 15.11.2010 року про стягнення
з позивача на користь держави 102,00 грн.;

-визнати протиправною та скасувати
постанову державного виконавця
Центрального відділу Державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції Євтух Д.М.
про стягнення виконавчого збору ВП №
22994825 від 22.11.2010 року в розмірі 10,20 грн.;

-визнати протиправною та скасувати
постанову державного виконавця
Центрального відділу Державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції Євтух Д.М.
про стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій ВП № 22994825
від 22.11.2010 року в розмірі 32,40 грн.;

-зобов'язати відповідача повернути
позивачу зайво сплачені кошти у
розмірі 144,60 грн.; --присудити на
користь позивача з державного бюджету
України сплачені 850,00 грн. на
відшкодування витрат, пов'язаних з
наданням правової допомоги.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від "12" квітня
2013 року в задоволені позову було
відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими судовими
рішеннями, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду від 12.04.2013 року та
прийняте нове рішення, яким
задовольнити позов. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від "12" квітня
2013 року - залишити без змін, виходячи із
наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.
Згідно ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Як вбачається з витягу з
журналу реєстрації вхідних документів
про відкриття виконавчих проваджень,
постанова № СВ 123874 від 11.08.2010 року
надійшла до Центрального відділу ДВС
Чернігівського МУЮ 10.11.2010 року.

15.11.2010 року на підставі постанови № СВ
123874, виданої 11.08.2010 року ДАІ, державним
виконавцем Євтух Д.М. було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження про стягнення з ОСОБА_2
штрафу в розмірі 102 грн. та встановлено
строк для добровільного виконання до
22.11.2010 року (ВП № 22994825).
Постановою від 10.04.2013 року
начальником Центрального відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції Бондаревим І.В., відповідно до
частини 3 статті 83 Закону України "Про
виконавче провадження", було
виправлено допущену в постанові про
відкриття виконавчого провадження
помилку, а саме замість графи "Заява про
примусове виконання подана 15.11.2010 року"
зазначено "Заява про примусове
виконання подана 10.11.2010 року".

22.11.2010 року державним
виконавцем по виконавчому провадженню
№ 22994825 було винесено постанову про
стягнення виконавчого збору в розмірі
10,20 грн. та постанову про стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій в розмірі 32,40 грн.
Розпорядженням № 22994825/14 від 14.01.2013
року грошові кошти у сумі 2311,55 грн., що
надійшли 08.01.2013 року на рахунок з обліку
депозитних сум, державним виконавцем
були перераховані на відповідні
рахунки державного бюджету та
Головного управління юстиції у
Чернігівській області.

Постановою від 17.01.2013 року державним
виконавцем, керуючись п. 8 частини 1
статті 49, статтею 50 Закону України "Про
виконавче провадження" було закінчено
виконавче провадження ВП № 22994825 з
виконання постанови № СВ 123874 від 11.08.2010
року про стягнення з ОСОБА_2 штрафу в
розмірі 102,00 грн.

Не погоджуючись з вищевикладеними
обставинами, позивач звернувся до суду
з відповідним позовом.

Чернігівський окружний
адміністративний суд прийшов до
висновку про необхідність відмовити в
задоволені позову.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 1 Закон
України "Про виконавче провадження"
визначено, що виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.
Згідно ч.1 ст. 6 Закону державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону,
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч.1 ст. 22 Закону, виконавчі
документи можуть бути пред'явлені до
виконання в такі строки: посвідчення
комісій по трудових спорах, постанови
судів у справах про адміністративні
правопорушення та постанови органів
(посадових осіб), уповноважених
розглядати справи про адміністративні
правопорушення - протягом трьох
місяців.
Відповідно до ст. 23 Закону, строки
пред'явлення виконавчого документа до
виконання перериваються: пред'явленням
виконавчого документа до виконання;
частковим виконанням рішення
боржником; наданням судом, який видав
виконавчий документ, відстрочки або
розстрочки виконання рішення.

В силу ч. 1 ст. 26 Закону, державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження, зокрема, у
разі наявності інших передбачених
законом обставин, що виключають
здійснення виконавчого провадження.
Після переривання строку пред'явлення
виконавчого документа до виконання
перебіг строку поновлюється. Час, що
минув до переривання строку, до нового
строку не зараховується.
Частиною
першою статті 25 Закону визначено, що
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком судуд
першої інстанції та не бере до уваги
пояснення позивача щодо пропуску
строків пред'явлення виконавчого
документа до виконання, оскільки
вказаний строк було перервано у
відповідності до частини другою статті
23 Закону шляхом пред'явлення постанови
№ СВ 123874 від 11.08.2010 року до примусового
виконання до Центрального відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції 10.11.2010 року.
За таких обставин,
колегія суддів приходить до висновку
про відсутність правових підстав для
визнання протиправною та скасування
постанови державного виконавця
Центрального відділу Державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції Євтух Д.М.
про відкриття виконавчого провадження
ВП № 22994825 від 15.11.2010 року про стягнення
з позивача на користь держави 102,00 грн.

Відповідно до частини 2
статті 25 Закону, державний виконавець
протягом трьох робочих днів з дня
надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Копія постанови про
відкриття виконавчого провадження
надсилається боржнику рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
(частина перша статті 31 Закону України
"Про виконавче провадження").

Відповідно до частини першої статті 27
Закону України "Про виконавче
провадження" у разі ненадання
боржником у строки, встановлені
частиною другою статті 25 цього Закону
для самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення.
В матеріалах
справи відсутні докази отримання
позивачем копії постанови про
відкриття виконавчого провадження від
15.11.2010 року.
Оскільки позивачем не було
отримано копію постанови про відкриття
виконавчого провадження, він був
позбавлений можливості добровільно
виконати рішення, а державний
виконавець, в свою чергу, при
здійсненні виконавчих дій не
пересвідчився в отриманні позивачем
постанови про відкриття виконавчого
провадження та чи здійснювалися
позивачем дії, спрямовані на
добровільне виконання рішення.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що державним виконавцем
передчасно, а отже безпідставно було
винесено постанови про стягнення
виконавчого збору ВП № 22994825 від 22.11.2010
року та про стягнення з боржника витрат
на проведення виконавчих дій ВП № 22994825
від 22.11.2010 року.
10.04.2013 року начальником відділу
Центрального відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції
Бондаревим І.В. було винесено
постанову, якою скасовані постанова
про стягнення виконавчого збору ВП №
22994825 від 22.11.2010 року та постанова про
стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій ВП № 22994825
від 22.11.2010 року.

Відповідно до частини другої статті 55
Конституції України кожному
гарантується право на оскарження в
суді рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб.
Частиною першою статті 6
Кодексу адміністративного судочинства
України визначено, що кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

З аналізу вказаних правових
норм вбачається, що для ухвалення
правосудного судового рішення, яким
суд поновлює чи в інший спосіб надає
захист порушеним правам, свободам чи
інтересам особи, повинні бути порушені
права особи.
Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що в даному випадку, у
зв'язку із скасуванням оскаржуваних
постанов про стягнення виконавчого
збору ВП № 22994825 від 22.11.2010 року та про
стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій ВП № 22994825
від 22.11.2010 року, відсутні підстави для
задоволення позовних вимог про
визнання протиправною та скасування
постанови державного виконавця
Центрального відділу Державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції Євтух Д.М.
про стягнення виконавчого збору ВП №
22994825 від 22.11.2010 року в розмірі 10,20 грн.;
визнання протиправною та скасування
постанови державного виконавця
Центрального відділу Державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції Євтух Д.М.
про стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій ВП № 22994825
від 22.11.2010 року в розмірі 32,40 грн.

Що стосується
позовних вимог про зобов'язання
відповідача повернути зайво сплачені
кошти у розмірі 144,60 грн., то дана
позовна вимога також не підлягає
задоволенню, з огляду на наступне.

Вказана сума
складається з 102 грн. штрафу, 10,20 грн.
виконавчого збору та 32,40 грн. витрат на
проведення виконавчих дій.
В
матеріалах справи відсутні докази
сплати штрафу в розмірі 102 грн. до
відкриття виконавчого провадження в
добровільному порядку.
Відповідно до розпорядження
№ 22994825/14 від 14.01.2013 року грошові кошти
у сумі 2311,55 грн., що надійшли 08.01.2013 року
на рахунок з обліку депозитних сум при
примусовому виконанні постанови № 123874,
виданої ДАІ, були перераховані
державним виконавцем на відповідні
рахунки, в тому числі до державного
бюджету.
Згідно частини 5 статті 45 Закону, не
допускається виплата стягувачу
стягнутих сум готівкою або виплата
стягнутих сум іншим особам, які не є
стягувачами (крім виплати грошових сум
заставодержателю, який не є стягувачем,
згідно із статтею 54 цього Закону).
Забороняється використовувати
стягнуті з боржників грошові суми, що
підлягають виплаті стягувачам, на цілі,
не передбачені цією статтею, а також
звертати на них стягнення для виплати
іншим особам, які не є стягувачами за
виконавчими документами, під час
примусового виконання яких ці суми
стягнуто (крім випадків, коли стягувач
є одночасно боржником у іншому
виконавчому провадженні).
Враховуючи, що Законом заборонено
використовувати стягнуті з боржників
грошові суми, що підлягають виплаті
стягувачам, на цілі, не передбачені
статтею 45 Закону, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність правових
підстав для задоволення позовних вимог
про зобов'язання відповідача повернути
позивачу зайво сплачені 10,20 грн.
виконавчого збору та 32,40 грн. витрат на
проведення виконавчих дій.
З огляду на наведене,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам та прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права. В зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від "12" квітня
2013 року - без змін.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

В задоволені апеляційної скарги ОСОБА_2
- відмовити.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від "12" квітня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до вимог ч. 2 ст. 212 КАС
України та може бути оскаржена в
двадцятиденний термін шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Шостак

Судді А.М. Горяйнов

І.Л. Желтобрюх

.

Головуючий суддя
Шостак О.О.

Судді:
Мамчур Я.С

Желтобрюх І.Л.