Справа № 278/1741/14-а
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2014-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"11" серпня 2014 р.
Справа № 278/1741/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Франовської К.С.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Моніча Б.С.,

при секретарі
Степанській А.В. ,

за участю сторін:

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Житомирського районного
суду Житомирської області від "02" липня
2014 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Житомирському районі Житомирської
області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся в
суд з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Житомирському районі, в якому просив
визнати неправомірною відмову
відповідача щодо нарахування і виплати
йому підвищення до пенсії, як дитині
війни та зобов'язати нарахувати і
виплатити йому таке підвищення до
пенсії відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» у розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком з 01 січня по 31 березня 2014 року.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач посилався на те, що відповідно
до статті 1 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» він є
особою, якій відповідно до цього Закону
надано статус дитини війни. Згідно зі
статтею 6 цього Закону йому має
виплачуватись щомісячне підвищення до
пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком, однак у вказаний період
підвищення виплачувалось не в повному
обсязі.

Постановою Житомирського районного
суду від 02 липня 2014 року у позові ОСОБА_3
відмовлено. Постанова мотивована тим,
що вимоги позивача є надуманими,
оскільки йому підвищення до пенсії
здійснюється у встановленому порядку,
на підставі Постанови КМ України №1381
від 28 грудня 2011 року "Про підвищення
рівня соціального захисту найбільш
вразливих верств населення" в розмірі
66,43 грн., що становить 7% від
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

ОСОБА_3 з постановою не погодився, подав
апеляційну скаргу, в якій просить
судове рішення скасувати з прийняттям
нового про задоволення позову та
відшкодування судових витрат. На
обґрунтування зазначає, що суд
неправильно застосував норми
матеріального права, не врахував
принципу пріоритетності норм права, а
тому постановив незаконне рішення.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи скарги, законність
і обґрунтованість рішення суду,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач відноситься до категорії
громадян, яким встановлено статус
дитини війни, відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» (у редакції, що була чинною на
час виникнення спірних правовідносин)
і з 01 січня 2014 року відповідача
нараховує та виплачує йому підвищення
до пенсії, відповідно до статусу
"дитина війни", в розмірі 7% від
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність згідно з п.4
Постанови КМУ №1381 від 28.12.2011 року " "Про
підвищення рівня соціального захисту
найбільш вразливих верств населення".

Відмовляючи у позові, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідач, відмовляючи ОСОБА_3 у
нарахуванні та виплаті підвищення до
пенсії, як особі, що має статус "дитина
війни" у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком, діяв правомірно, оскільки
здійснював виплату позивачу
підвищення до пенсії у розмірі,
визначеному Постановою КМУ №1381 від
28.12.2011 року, якою врегульовано порядок
виплати підвищення до пенсії дітям
війни.

Колегія суддів апеляційного суду з
таким висновком не погоджується з
наступних міркувань.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України.

Статтею 6 Закону України „Про
соціальний захист дітей війни" , який
набрав чинності з 01.01.2006 року,
визначено, що дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року, іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Статтею 7 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
передбачено, що фінансове забезпечення
соціальних гарантій, передбачених
зазначеним законом, здійснюється за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

Відповідно до статті 71 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2007 рік"
та Законом України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік» з метою
приведення окремих норм законів у
відповідність із цими законами, на 2007
та 2008 роки було зупинено, зокрема, дію
статті 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни".

Поряд з цим, 09.07.2007 року Конституційним
Судом України у справі № 1-29/2007 (справа
про соціальні гарантії громадян)
ухвалено Рішення № 6-рп/2007, відповідно
до якого, визнані такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), положення, зокрема,
п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік» № 489-V від
19.12.2006 року, а також рішенням
Конституційного Суду України №10-рп/2008
від 22.05.2008 року положення пункту 28
розділу ІІ «Внесення змін до деяких
законодавчих актів України» Закону
України «Про державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28.12.2007
року щодо внесення змін до Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» визнані такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Конституційний Суд України відзначив,
що положеннями Закону України про
Державний бюджет України не можуть
скасовуватися чи змінюватися обсяги
прав і обов'язків, пільг, компенсацій і
гарантій громадян, передбачених іншими
законами України, не можуть вноситися
зміни, зупинятися дія чинних законів
України, а також встановлюватися інше
(додаткове) правове регулювання
відносин, що є предметом інших законів
України.

Таким чином, з 09 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року до
22.07.2011 року спірні відносини
регулювалися відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» в редакції Закону, яка діяла до 01
січня 2007 року, відповідно до якої дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищується на 30%
мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 4 Прикінцевих положень ЗУ «Про
Державний бюджет України на 2013 рік»
встановлено, що у 2013 році норми і
положення, зокрема, статей 5 та 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Тобто, визначення порядку та розмірів
виплат указаним категоріям громадян на
2013 рік делеговано Кабінету Міністрів
України.

В 2013 році порядок та розмір виплат
«дітям війни» визначалися постановою
КМУ №1381 від 28.12.2011 року, якою визначено
розмір підвищення «дітям війни» 7%
прожиткового мінімуму, встановлено
законом для осіб, які втратили
працездатність.

Згідно ст..3 Бюджетного Кодексу України
бюджетний період для всіх бюджетів, що
складають бюджетну систему України,
становить один календарний рік, який
починається 1 січня кожного року і
закінчується 31 грудня того ж року.

Тобто положення п.4 Прикінцевих
положень ЗУ «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» діяли протягом
бюджетного року та закінчилися 31.12.2013
року.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» не встановлено
обмеження щодо виплат підвищення до
пенсії «дітям війни», не внесено змін
до ЗУ «Про соціальний захист дітей
війни», тому з 01.01.2014 року діють
положення ст.6 ЗУ «Про соціальний
захист дітей війни», відповідно до якої
дітям війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищується на 30%
мінімальної пенсії за віком.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
неправильно застосував норми
матеріального права, внаслідок чого
постановив помилкове судове рішення.

З огляду на те, що судом першої
інстанції рішення прийняте з
порушенням норм процесуального та
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, суд
апеляційної інстанції прийшов до
висновку, що оскаржувану постанову
слід скасувати та прийняти нову
постанову, якою адміністративний позов
задовольнити.

Відповідно до приписів ст.194 КАС
України позивачу належить
відшкодувати з Державного бюджету
понесені судові витрати, які
документально підтверджені ( 146 грн.16
коп.- судовий збір, а.с.2).

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити, постанову Житомирського
районного суду Житомирської області
від "02" липня 2014 р. скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати неправомірною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
Житомирському районі щодо нарахування
та виплати ОСОБА_3 підвищення до пенсії
як "дитині війни" з 01 січня 2014 року у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України " Про
соціальний захист дітей війни".

Зобов"язати Управління Пенсійного
фонду України в Житомирському районі
нарахувати та виплатити ОСОБА_3 з 01
січня 2014 року щомісячне підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком, відповідно до ст.6 Закону
України " Про соціальний захист дітей
війни" з урахуванням виплачених сум.

Присудити ОСОБА_3 з Державного бюджету
146 грн.16 коп. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання її в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
К.С. Франовська

судді:
І.Ф.Бондарчук

Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення
виготовлено "11" серпня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
Житомирському районі Житомирської
області пл. Польова, 8,м.Житомир,10009

4-третій особі: - ,