Справа № 2-а-15285/11
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
у 1-й інстанції: Сташків В.Б.
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Ріпкинської
районної державної адміністрації
Чернігівської області на постанову
Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 19.12.2011 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Ріпкинської районної державної
адміністрації Чернігівської області
про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач 05.08.2011 року звернувся до
Ріпкинського районного суду
Чернігівської області з
адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Ріпкинської
районної державної адміністрації
Чернігівської області про зобов'язання
провести перерахунок та виплату
щомісячної грошової допомоги у зв'язку
з обмеженням споживання продуктів
харчування та підвищення до пенсії,
передбачених ст. ст. 37, 39 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Постановою Ріпкинського районного
суду Чернігівської області від 19.12.2011
року позов задоволено частково,
починаючи з 05.02.2011 року.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та відмовити в позові. В своїй
апеляційній скарзі апелянт
посилаються на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для скасування постанови суду першої
інстанції.

Апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197
КАС України, якою передбачено, що суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справ
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої ст. 183-2 КАС України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів знаходить, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду суд
апеляційної інстанції має право,
зокрема, скасувати постанову суду та
прийняти нову постанову.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є, зокрема,
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є потерпілим від
Чорнобильської катастрофи, постійно
проживає на території зони посиленого
радіоекологічного контролю, що
підтверджується відповідним
посвідченням серії В-Б № 142785, та
відноситься до 3 категорії
постраждалих внаслідок аварії на ЧАЕС.

У відповідності до статті 49 Закону
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Згідно до ст. 37 Закону, громадянам, які
проживають території, що відноситься
до зони посиленого радіоактивного
забруднення, виплачується щомісячна
грошова допомога у зв'язку із
обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства у
зоні посиленого радіоекологічного
контролю - 30% від мінімальної
заробітної плати.

Всупереч ст. 37 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивачу вказана грошова
допомога виплачувалися частково, у
фіксованому розмірі, визначеному
відповідно до ПКМУ № 836 від 26.07.1996 року
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не в кратному відношенні
до мінімальної заробітної плати, як
того вимагає вказаний Закон.

З огляду на те, що ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має вищу юридичну силу в
порівнянні з ПКМУ № 836 від 26.07.1996 року,
відповідач неправомірно виплачував
грошову допомогу в меншому розмірі, ніж
це передбачено ст. 37 зазначеного
Закону.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про наявність у позивача
права на перерахунок грошової допомоги
в розмірі, передбаченому ст. 37 ЗУ «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»

Крім того, ст. 22 Конституції України
передбачено, що права і свободи людини
і громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Однак колегія суддів не погоджується з
рішенням суду першої інстанції щодо
зобов'язання Управління праці та
соціального захисту населення
Ріпкинської районної державної
адміністрації Чернігівської області
здійснювати підвищення та виплату до
пенсії, передбачену ст. 39 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", з
наступних підстав.

Стаття 39 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачає громадянам, які
працють на територіях радіоактивного
забруднення, доплати до заробітної
плати.

Механізм використання, обліку,
звітності і контролю за використанням
коштів державного бюджету для
виконання програм, пов'язаних із
соціальним захистом громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, головним розпорядником
яких є Мінпраці, визначає Порядок
використання коштів державного
бюджету для виконання програм,
пов'язаних із соціальним захистом
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 вересня 2005 р. №
936.

П.п.5 п. 4 та п.п. 5 вказаного вище Порядку,
передбачено, що виплата доплат особам
за роботу на території зон
радіоактивного забруднення відповідно
до ст. 39 Закону проводиться за місцем
основної роботи громадян.

П.6 Порядку визначено, що підприємства,
установи та організації щомісячно
надають уповноваженому органу
документи про розрахункові витрати, в
тому числі відомості про нараховані
виплати, суму компенсації та вид
допомоги за формою, затвердженою
Мінпраці.

Управлінням праці здійснюється
відшкодування витрат, пов'язаних з
виплатою компенсацій та допомог певних
видів, що проводяться в установленому
законодавством порядку (постанова КМУ
№ 936 від 20.09.2005 р. п.6) підприємствам,
установам та організаціям, які
зареєстровані в управлінні згідно
паспортних даних підприємства, наданих
ними на бюджетний рік.

Таким чином, про розмір доплати
належної працівникові, управлінню
праці та соціального захисту населення
повідомляє роботодавець.

Отже, управління праці та соціального
захисту населення Ріпкинської
райдержадміністрації безпосередньо
громадянам доплати за роботу,
передбачену ст.39 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" не
проводить і проводити не зобов'язане,
тобто управління праці не є належним
відповідачем по справі - особою, яка має
безпосередній зв'язок зі спірними
матеріальними правовідносинами і
порушило права позивача та що не
враховано при винесенні рішення
Ріпкинським районним судом.

Відповідно до статті 63 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" виплати;
передбачені статтею 39 вищезазначеного
закону, фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету.

Рішенням Конституційного Суду України
від 20 червня 2001 року № 10-рп/2001 вказано,
що Основний Закон України закріплює
основоположні засади права на державну
соціальну допомогу громадянам і
відносить до законодавчого
регулювання механізм його реалізації.

Таким чином, Верховна Рада України,
доповнивши пунктом 4 розділ VII
"Прикінцеві положення" Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011
рік", визначила Кабінет Міністрів
України державним органом, який має
забезпечувати реалізацію встановлених
законами України соціальних прав
громадян, тобто надала право Кабінету
Міністрів України визначати порядок та
розміри соціальних виплат виходячи з
наявного фінансового ресурсу бюджету
України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 визнано
пункт 4 розділу VII "Прикінцеві
положення" Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік"
таким, що відповідає Конституції
України (є конституційним).

Згідно пункту 3 прикінцевих положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2012 рік" у 2012 році норми та
положення статті 39 Закону України " Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України на
2012 рік.

Суд першої інстанції на наведене уваги
не звернув та помилково дійшов
висновку про необхідність задоволення
позову в частині перерахунку та
виплати підвищення до пенсії,
передбаченого ст. 39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що порушення норм
матеріального та процесуального права
призвели до неправильного вирішення
справи, тому постанова Ріпкинського
районного суду Чернігівської області
від 19.12.2011 року підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови про
часткове задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207 КАС
України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Ріпкинської районної державної
адміністрації Чернігівської області -
задовольнити частково.

Постанову Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 19.12.2011 року в
частині задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Ріпкинської районної державної
адміністрації Чернігівської області
про перерахунок та виплату підвищення
до пенсії, передбаченого ст. 39 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" - скасувати
та ухвалити нову постанову, якою в
задоволенні позовних вимог в цій
частині відмовити.

В іншій частині постанову Ріпкинського
районного суду Чернігівської області
від 19.12.2011 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту прийняття та є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя

Федотов І.В.

Судді:

Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.