Справа № 1570/1766/12
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" липня 2014 р. м. Київ
К/800/56328/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі :

Пасічник С.С.,

Винокурова К.С.,

Олексієнка М.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 15 травня 2013
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 03 жовтня 2013
року у справі за позовом Кодимського
районного центру зайнятості до ОСОБА_4
про стягнення незаконно отриманої
допомоги по безробіттю,

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2012р. Кодимський районний
центр зайнятості звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_4 про стягнення з
відповідача на користь позивача
виплаченої допомоги по безробіттю у
зв'язку з приховуванням відомостей про
належність до категорії зайнятого
населення під час перебування на
обліку як безробітного, що призвело до
незаконного отримання матеріального
забезпечення в загальній сумі 10397,29 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказав, що, перебуваючи на обліку у
Кодимському районному центрі
зайнятості як безробітний, ОСОБА_4
одночасно працював за сумісництвом
учителем німецької мови НВК "ЗШ І-ІІІ
ст.-ліцей" з 01.09.2010р. по 31.05.2011р., чим
порушив вимоги Закону України "Про
зайнятість населення" та Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття", й за час
перебування на обліку в центрі
зайнятості у період з 24.11.2010р. по 09.11.2011р.
незаконно отримав допомогу по
безробіттю в розмірі 10397,29 грн., яку на
вимогу позивача в добровільному
порядку не повернув, що й спонукало
його звернутись до суду з позовом.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 15 травня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 03 жовтня 2013
року, позов було задоволено та стягнуто
з відповідача на користь позивача
10397,29грн. незаконно отриманої допомоги
по безробіттю.

При цьому, задовольняючи позов в
повному обсязі, суди першої та
апеляційної інстанцій прийшли до
висновку, що у зв'язку з
неповідомленням відповідачем під час
реєстрації в службі зайнятості про
перебування в трудових відносинах з
НВК "ЗШ І-ІІІ ст.-ліцей", він
безпідставно отримав статус
безробітного й, як наслідок, незаконно
отримав матеріальне забезпечення за
нормами Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", яке підлягає поверненню за
весь час його перебування на обліку в
центрі зайнятості як безробітного.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
відповідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального і процесуального
права, просив рішення судів першої та
апеляційної інстанцій частково
скасувати й прийняти нове рішення, яким
стягнути з відповідача на користь
позивача 652,19 грн., що були йому
виплачені в період з 17.05.2011р. (початок
виплати допомоги по безробіттю) по
31.05.2011р.(закінчення строку роботи
відповідача учителем в НВК "ЗШ І-ІІІ
ст.-ліцей").

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 24.11.2010р. ОСОБА_4
звернувся до Кодимського районного
центру зайнятості із заявою про
надання статусу безробітного з
виплатою допомоги по безробіттю. У
поданій заяві відповідач зазначив, що
не зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності, трудовою
діяльністю не займається та пенсії не
отримує.

Наказом Кодимського районного центру
зайнятості від 24.11.2010р. №НТ101124
відповідачу було надано статус
безробітного з 24.11.2010р. та призначено
допомогу по безробіттю, виплату якої
відкладено по 17.05.2011р. у зв'язку з
наданням особі вихідної допомоги або
інших виплат при звільненні з ПОУ або
закінченні строку повноважень за
виборною посадою, що забезпечують
часткову або тимчасову компенсацію
втраченого заробітку.

Наказом від 18.05.2011 року №НТ110518
позивачем розпочато ОСОБА_4 відповідні
виплати.

Згідно з актом №2 від 08.02.2012р.
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" виявлено порушення
відповідачем вимог ст.ст.1,2 Закону
України "Про зайнятість населення", а
саме: на момент реєстрації у центрі
зайнятості ОСОБА_4 працював за
сумісництвом учителем німецької мови
НВК "ЗШ І-ІІІ ст.-ліцей" з 01.09.2010р. по
31.05.2011р. відповідно до наказу №193-К від
06.09.2010р.

Проте, відповідач в своїй заяві про
надання статусу безробітного від
24.11.2010р. вказав, що не відноситься до
категорії зайнятого населення.

Рішенням центру зайнятості від 13.02.2012р.
№НТ120213 зобов'язано відповідача
повернути кошти, виплачені йому як
допомога по безробіттю в сумі 10397,29грн.

При цьому, Кодимським районним центром
зайнятості було запропоновано ОСОБА_4
повернути виплачені кошти в
добровільному порядку, в зв'язку з чим
надіслано на адресу останнього
претензію від 10.02.2012р. №8/05/д.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України
«Про зайнятість населення» до
зайнятого населення належать особи,
які працюють за наймом на умовах
трудового договору (контракту) або на
інших умовах, передбачених
законодавством, особи, які
забезпечують себе роботою самостійно
(у тому числі члени особистих
селянських господарств), проходять
військову чи альтернативну
(невійськову) службу, на законних
підставах працюють за кордоном та які
мають доходи від такої зайнятості, а
також особи, що навчаються за денною
формою у загальноосвітніх,
професійно-технічних та вищих
навчальних закладах та поєднують
навчання з роботою.

Згідно з ч.2 ст.36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Відповідно до п.20 Порядку реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян, які шукають роботу, і
безробітних, затвердженого постановою
КМУ №219 від 14.02.2007р., громадяни,
зареєстровані, як такі, що шукають
роботу та безробітні, знімаються з
обліку з дня виявлення факту подання
недостовірних даних, що мав місце під
час перебування особи на обліку як
безробітної, або неповідомлення
державної служби зайнятості про виїзд
за межі України з метою
працевлаштування чи провадження іншої
діяльності, спрямованої на отримання
прибутку.

Підпунктом 6.14 Порядку надання допомоги
по безробіттю, у тому числі одноразової
її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 20.11.2000р. №307
(надалі - Порядок), передбачено, якщо під
час одержання допомоги по безробіттю
безробітний своєчасно не подав
відомості про обставини, що впливають
на умови її виплати, у тому числі
встановлені під час розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення, з
безробітного стягується сума
виплаченої допомоги по безробіттю з
моменту виникнення цих обставин. Якщо
безробітний відмовився добровільно
повернути зазначені кошти, то питання
щодо їх повернення вирішується у
судовому порядку.

При цьому, судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що на момент
звернення до Кодимського районного
центру зайнятості відповідач належав
до категорії зайнятого населення,
оскільки наказом в.о. начальника
відділу освіти Кодимської районної
державної адміністрації Одеської
області №193-К від 06.09.2010р. його було
призначено на посаду учителя німецької
мови НВК «ЗОШ І-ІІІ ст.-ліцей» м.Кодима з
01 вересня по 31 травня 2011 року за
сумісництвом.

Однак, при реєстрації в центрі
зайнятості відповідач вказаний факт
приховав, зазначивши в поданій ним
заяві, що не займається видами
діяльності, які визначені в ч.3 ст.1
Закону України «Про зайнятість
населення».

Наведене, як правильно вказали суди
попередніх інстанцій, свідчить про
порушення ОСОБА_4 ч.2 ст.36 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», що, в свою чергу,
відповідно до приписів п.6.14 Порядку є
підставою для стягнення з нього суми
виплаченої допомоги по безробіттю.

Враховуючи викладене, судова колегія
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій про наявність
підстав для задоволення позовних
вимог.

При цьому, судами попередніх інстанцій
підставно не були взяті до уваги
посилання відповідача на той факт, що
допомогу по безробіттю незаконно він
отримував лише за період з 18.05.2011р. по
31.05.2011р., а в подальшому (до 09.11.2011р.) він
дійсно не працював та отримував таку
допомогу на законних підставах, проте
відповідно до ч.3 ст.36 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг, й такою
обставиною, в даному випадку, є надання
відповідачем недостовірних відомостей
під час реєстрації статусу
безробітного.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи ж касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору, а тому
підстав для скасування судових рішень
колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
м.Хмельницькому залишити без
задоволення, а постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від
13.05.2013р. та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 04.07.2013р. - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Пасічник С.С.

Винокуров К.С.

Олексієнко М.М.