Справа № 754/10487/14-а
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2014-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Ярошенко С.В.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
- Троян Н.М.,

суддів
- Горбань Н.І., Файдюк В.В.

за участю секретаря
- Костюченка М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського
районного суду міста Києва від 25 червня
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі міста Києва про
визнання дій та бездіяльності
незаконними і неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Деснянського районного суду
міста Києва від 25 червня 2014 року позов
залишено без руху та надано строк до 07
липня 2014 року, для виправлення
недоліків.

Позивач, не погоджуючись із зазначеною
ухвалою, подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права, просить суд скасувати ухвалу, що
перешкоджає подальшому провадженню у
справі, і направити справу для
продовження розгляду.

Згідно до частини четвертої ст. 196
Кодексу адміністративного судочинства
України, неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої ст. 41
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать обставини справи, 23 червня
2014 року ОСОБА_2 звернувся в Деснянський
районний суд міста Києва з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі міста Києва в
якому просив:

1. Звернутися до Верховного Суду
України з клопотанням для вирішення
питання стосовно внесення до
Конституційного Суду України подання
щодо конституційності постанови
Кабінету Міністрів України від 23
листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»;

2. Визнати незаконними дії
Відповідача щодо застосування ним під
час нарахування/перерахунку пенсій
Позивача положень Бюджетних законів, а
також підзаконних нормативно-правових
актів, якими у порушення та розріз
встановлених Конституцією і Законами
України вимог і норм, визначено розміри
пенсій для осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
до того, ще й значно менші, ніж
передбачені статтями 50, 54 Закону
України № 796 для відповідної категорії
громадян;

3. Визнати бездіяльність
Відповідача щодо нарахування,
перерахунку та виплати ним Позивачу
недоотриманих сум державної та
додаткової пенсій, передбачених
статтями 49, 50, 54 Закону України № 796,
протиправною;

4. Зобов'язати Відповідача зробити
нарахування, перерахунок та виплату
пенсій Позивача відповідно, на
підставі, у порядку та розмірах,
встановлених Законом України № 796 у
редакції діючих Законів України № 230/96,
№ 231, та пов'язаних із ним Законами, - без
урахування неконституційних приписів
Бюджетних законів, а також підзаконних
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, якими визначено
розміри пенсій для осіб, постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
відмінні від законодавчо встановлених,
ще й у бік зменшення;

А саме: державну пенсію: - у розмірі не
нижчому 8 (восьми) мінімальних пенсій за
віком; додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю: - у розмірі 75
(сімдесят п'ять) процентів мінімальної
пенсії за віком, де розмір пенсії за
віком визначається у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
встановленого законом, одночасно
враховуючи вимоги статті 67 Закону
України № 796, за якими розміри пенсій
збільшуються у разі збільшення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність;

5. Зобов'язати Відповідача
зазначені нарахування та перерахунки
провести за період, починаючи з 2013 року
і до моменту винесення рішення у цій
справі;

6. Зобов'язати Відповідача
перераховувати у подальшому Позивачу,
визначені статтями 50, 54 Закону України
№ 796 розміри пенсій, у зв'язку зі
збільшенням розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
відповідної групи осіб, починаючи з дня
встановлення нового розміру, а також
вчасно виплачувати належні йому
пенсії;

7. Стягнути з Відповідача у
порядку негайного виконання,
передбаченого статтею

256 КАС України, на користь Позивача суму
боргу за пенсійними виплатами, що виник
за

весь період невиконання вимог Законів
України щодо нарахування та
перерахунку пенсій

Позивача, передбачених статтями 50, 54
Закону України № 796;

8. За наявності всіх
необхідних доказів для вирішення
справи, відповідно до статті 183-2 КАС
України, розглянути цю справу у порядку
скороченого провадження;

9. У разі неможливості розгляду
справи в порядку скороченого
провадження, слухати справу за
відсутності Позивача та його
представника; позовні вимоги підтримую
у повному обсязі та прошу їх
задовольнити.

26 червня 2014 року суд першої інстанції, в
результаті вирішення питання
відкриття провадження в даній справі,
прийнято ухвалу про залишення
адміністративного позову без руху з
тих підстав, що позивачем не зрозуміло
викладенні обставини, якими він
обґрунтовує свої позовні вимоги, а
також зміст таких вимог; на
підтвердження обставин, якими
обґрунтовуються позовні вимоги,
позивач зазначає докази, про які йому
відомо і які можуть бути використані
судом; за наявності у позивача доказів
доцільно, щоб він додав їхні оригінали
або копії до позовної заяви, в разі
неможливості позивач зазначає докази,
які не може самостійно, із зазначенням
причин неможливості подання таких
доказів; позовна заява повинна
відповідати іншим вимогам,
встановленим законом.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на таке.

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ
(частина перша ст. 2 КАС України)

Відповідно до частини першої ст. 108 КАС
України, суддя, встановивши, що позовну
заяву подано без додержання вимог,
встановлених ст. 106 КАС України,
постановляє ухвалу про залишення
позовної заяви без руху, у якій
зазначаються недоліки позовної заяви,
спосіб їх усунення і встановлюється
строк для їх усунення.

Згідно із п. 4 частини першої ст. 106 КАС
України, у позовній заяві зазначаються
зміст позовних вимог згідно з
частинами четвертою і п'ятою статті 105
цього Кодексу і виклад обставин, якими
позивач обґрунтовує свої вимоги, а в
разі подання позову до декількох
відповідачів, - зміст позовних вимог
щодо кожного з відповідачів;

Так, положення частини четвертої ст. 105
КАС України визначають, що
адміністративний позов може містити
такі вимоги: скасування або визнання
нечинним рішення відповідача - суб'єкта
владних повноважень повністю чи
окремих його положень; зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних
повноважень прийняти рішення або
вчинити певні дії; зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних
повноважень утриматися від вчинення
певних дій; стягнення з відповідача -
суб'єкта владних повноважень коштів на
відшкодування шкоди, завданої його
незаконним рішенням, дією або
бездіяльністю; виконання зупиненої чи
невчиненої дії; встановлення наявності
чи відсутності компетенції
(повноважень) суб'єкта владних
повноважень; примусове відчуження
земельної ділянки, інших об'єктів
нерухомого майна, що на ній розміщені, з
мотивів суспільної необхідності.

Отже, з аналізу наведених норм та вимог
даної позовної заяви, суд апеляційної
інстанції приходить до переконання, що
викладенні обставини справи та позовні
вимоги є зрозумілими, не мають
неточностей і викладенні у
відповідності до вимог Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Окрім того, згідно із частини другої ст.
69 КАС України, докази суду надають
особи, які беруть участь у справі. Суд
може запропонувати надати додаткові
докази або витребувати додаткові
докази за клопотанням осіб, які беруть
участь у справі, або з власної
ініціативи.

Водночас, суд апеляційної інстанції
звертає увагу на те, що докази на які
посилається позивач наявні в
матеріалах справи. Натомість, у разі їх
недостатності для вирішення справи суд
першої інстанції має право витребувати
докази з власної ініціативи, або
розглянути справу з урахуванням,
наявних в ній доказах.

Підсумовуючи наведене судова колегія
приходить до переконання, що судом
безпідставно залишено
адміністративний позов ОСОБА_2 без
руху, адже при поданні
адміністративного позову ним
дотримано вимоги Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно до частини першої ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим.

Згідно до п. 1 частини першої ст. 199 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на ухвалу суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право скасувати ухвалу
суду, яка перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направити
справу для продовження розгляду.

Відповідно до статті 202 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є: 1) неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи; 2)
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими; 3)
невідповідність висновків суду
обставинам справи; 4) порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Керуючись ст.ст.41,160,195,196,199,202, 205,206, 254 КАС
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду
міста Києва від 25 червня 2014 року -
скасувати.

Справу за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Деснянському районі міста
Києва про визнання дій та
бездіяльності незаконними і
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, направити до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Ухвала апеляційної інстанції за
наслідками її перегляду, набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі і не підлягає
оскарженню, як така що не перешкоджає
подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя:
Н.М. Троян

Судді:
Н.І. Горбань,

В.В. Файдюк

Головуючий суддя
Троян Н.М.

Судді:
Горбань Н.І.

Файдюк В.В.