Справа № 818/841/14
Суддя: П'янова Я.В.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 р.Справа № 818/841/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у м. Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
11.06.2014р. по справі № 818/841/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Комсервіс"

до Державної податкової інспекції у
м. Сумах Головного управління
Міндоходів у Сумській області

про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Комсервіс"
(далі - позивач, ТОВ "Компанія
"Комсервіс"), звернувся до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у м. Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області (далі - відповідач, ДПІ у м.
Сумах), в якому, з урахуванням уточнених
позовних вимог, просив суд визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення рішення Державної
податкової інспекції у м.Сумах від
29.01.2014 року №/4579 в частині
визначення грошового зобов'язання за
основним платежем в сумі 89654,02 грн. та
штрафними санкціями 23305,51 грн. та
рішення Державної податкової
інспекції у м. Сумах від 29.01.2014 року
№/4582.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 11.06.2014 р.
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Компанія
"Комсервіс" - задоволено в повному
обсязі.

Скасовано податкове повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у м. Сумах від 29.01.2014 року
№/4579 в частині визначення
грошового зобов'язання за основним
платежем в сумі 89654,02 грн. та штрафними
санкціями 23305,51 грн. та рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сумах від 29.01.2014 року №/4582.

Не погодившись з прийнятою постановою,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог позивача, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи, що
призвело до неправильного її
вирішення.

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу відповідно до ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, вивчивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги,
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що
з 02.12.2013 р. по 13.12.2013 р. ДПІ у м. Сумах
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку ТОВ "Компанія
"Комсервіс" щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податку на доходи фізичних осіб
за період з 01.10.2010 р. по 31.10.2013 р., єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з
01.01.2011 р. по 31.10.2013 р. та дотримання
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
Міндоходів за період з 01.10.2010 р. по 31.10.2013
р.

За результатами зазначеної перевірки
складено акт перевірки № 2179/18-19-17-0509/92
від 20.12.2013 р. (а.с. 28-36 том 1), в якому
зафіксовані порушення позивачем п. 51.1
ст.51, п.п 164.1.2, п.164.1,п.п 164.2.1, 164.2.2, п.164.2.
ст.164, - абз."г" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, пп.168.1.1,
пп. 168.1.2. п.168.1, ст.168 п.п., «б» п.176.2 ст.176
Податкового кодексу України від 2
грудня 2010 року № 2755-УІ.

29 січня 2014 р. на підставі висновків
вищезазначеного акту перевірки ДПІ у м.
Сумах прийняло податкове повідомлення
- рішення №/4579, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем: податок на доходи фізичних
осіб в розмірі 113469,53 грн., з яких: 89654,02
грн. - за основним платежем, 23305,51 грн. -
за штрафними (фінансовими) санкціями, а
також рішення №/4582 про
застосування штрафних санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску, яким до позивача
застосовано штрафні санкції в розмірі
5202,21 грн. (а.с. 28-36).

Не погодившись із зазначеними
податковими повідомленнями-рішеннями,
позивач звернувся до суду з вказаним
позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскаржувані податкові повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у м. Сумах від 29.01.2014 року
№/4579 та від 29.01.2014 року №/4582
прийняті з порушенням вимог ч.2 ст. 19
Конституції України, а тому є
протиправними та такими, що підлягають
скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на таке.

Відповідно до п. 51.1. ст. 51 Податкового
кодексу України (далі - ПКУ) податковий
агент зобов'язаний подавати у строки,
встановлені цим Кодексом для
податкового кварталу, податковий
розрахунок сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податків, а також сум нарахованого та
утриманого з них податку контролюючому
органу за місцем свого обліку.

Згідно з п. 164.1. ст. 164 ПКУ базою
оподаткування є загальний
оподатковуваний дохід, з урахуванням
особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід -
будь-який дохід, який підлягає
оподаткуванню, нарахований
(виплачений, наданий) на користь
платника податку протягом звітного
податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний
дохід складається із суми
оподатковуваних доходів, нарахованих
(виплачених, наданих) протягом такого
звітного податкового місяця (п. 164.1.2 ст.
164 ПКУ).

Відповідно до п. 164.2. ст. 164 ПКУ до
загального місячного (річного)
оподатковуваного доходу платника
податку включаються:

164.2.1. доходи у вигляді заробітної плати,
нараховані (виплачені) платнику
податку відповідно до умов трудового
договору (контракту);

164.2.2. суми винагород та інших виплат,
нарахованих (виплачених) платнику
податку відповідно до умов
цивільно-правового договору.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів,
висновків експертів. Належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування.

Відповідно до ст. 71 вказаного Кодексу
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Згідно з ч.6 ст.71 КАС України якщо особа,
яка бере участь у справі, без поважних
причин не надасть докази на пропозицію
суду для підтвердження обставин, на які
вона посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів.

Суд, відповідно до ст.86 КАС України,
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою донарахування позивачу
податку на доходи фізичних осіб є,
зокрема, висновок відповідача про те,
що громадяни - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
працювали на підприємстві та не
отримали належної їм заробітної плати.

Зазначені висновки відповідачем
зроблено на підставі пояснень вказаних
громадян, опитування яких проводили
співробітники ГВПМ ДПІ у м.Сумах .

Отже, висновки акту перевірки щодо
нарахування ТОВ "Компанія "Комсервіс"
податку з доходів фізичних осіб та
єдиного внеску ґрунтуються виключно на
поясненнях осіб, які стверджували, що
працюють в ТОВ "Компанія "Комсервіс".

В свою чергу, судом першої інстанції
встановлено та підтверджено при
розгляді апеляційної скарги, що
відповідно до табелю обліку робочого
часу за період січень - жовтень 2013 року,
відомостей про виплату заробітної
плати, громадяни - ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
офіційно не були працевлаштовані на
підприємстві позивача (а.с. 70 -79 том.1).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході розгляду справи встановлено, що
відповідачем, в порушення вимог ст.ст.
69, 70, 71, 86 КАС України, не доведено факту
заборгованості ТОВ "Компанія
"Комсервіс" перед громадян - ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та відповідного
працевлаштування їх на підприємстві, а
тому суд першої інстанції дійшов
правомірного висновку про те, що
висновки відповідача про
донарахування позивачу податку на
доходи з фізичних осіб у розмірі 6492,54
грн. та єдиного внеску у розмірі 16442,84
грн. є безпідставними.

Також, підставою донарахування
позивачу податку на доходи з фізичних
осіб у розмірі 5440,41 грн. є висновок
відповідача про наявність станом на
31.10.2013 року на підприємстві
заборгованості по заробітній платі у
розмірі 53114,81 грн. та використання
коштів, що надходили на картковий
рахунок підприємства у власному
використанні директора Матішинця А.В.

Зазначені висновки були зроблені у
зв'язку з тим, що під час перевірки ДПІ
у м.Сумах виявлено, що у відомостях на
виплату грошей відсутні підписи
працівників про отримання заробітної
плати (а.с. 59-67).

В свою чергу, судом першої інстанції
встановлено та підтверджено при
розгляді апеляційної скарги, що
позивачем у повному обсязі було
сплачено заробітну плату та зі
сплачених коштів було сплачено податок
на доходи фізичних осіб, що
підтверджується відомостями про
виплату заробітної плати за період
серпень 2012 року по жовтень 2013 року та
платіжними дорученнями про
перерахування єдиного внеску та
податку на доходи фізичної особи за
період серпень 2012 року по жовтень 2013
року (а.с. 80-149 том.1).

Також, під час подання позивачем
заперечення на акт перевірки ТОВ
"Компанія "Комсервіс" було надані
письмові пояснення про своєчасну
сплату працівникам підприємства
заробітної плати, проте, відповідачем
не було взято до уваги зазначені
пояснення (а.с. 39 том.1).

Таким чином, всупереч положенням ч.ч.1,2
ст. 71 КАС України, відповідачем не
доведено правомірність застосування
донарахування позивачу податку на
доходи з фізичних осіб у розмірі 5440,41
грн.

Підставою донарахування позивачу
податку на доходи з фізичних осіб у
розмірі 77721,07 грн. є висновок
відповідача, що використані кошти, які
передбачені на відрядження та на
господарські потреби, не підтверджені
відповідними фінансовими документами.

Проте, на думку суду першої інстанції, з
якою погоджується і колегія суддів,
зазначені висновки є помилковими.

Так, відповідно до п.п. 165.1.11 ст. 165
Податкового кодексу України до
загального місячного
(оподатковуваного) доходу платника
податку не включаються кошти, отримані
на відрядження або під звіт і
розраховані згідно із п. 170.9 ст. 170
Податкового кодексу України.

Пунктом 170.9 ст. 170 Податкового кодексу
України передбачено оподаткування сум
надміру витрачених коштів, отриманих
платником податку на відрядження або
під звіт та не повернутих у
встановлений строк.

Відповідно до Наказу Міністерства
фінансів України N 59 від 13.03.1998 року,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 31 березня 1998 р. за N
218/2658, затверджено Інструкцію про
службові відрядження в межах України
та за кордон (далі - Інструкція).

Згідно з п. 6 розділу ІІ Інструкції
відрядженому працівникові в межах
території України відшкодовуються
витрати на проїзд міським транспортом
загального користування (крім таксі)
відповідно до маршруту, погодженого
керівником, та на орендованому
транспорті за місцем відрядження
(згідно з підтвердними документами).

Відповідно до п. 9 розділу ІІІ
Інструкції витрати за користування
таксі або оренду автотранспорту під
час відрядження за кордоном можуть
бути відшкодовані платнику податку
лише з дозволу керівника підприємства
(згідно з підтвердними документами).

Після повернення з відрядження
працівник зобов'язаний надати Звіт про
використання коштів, виданих на
відрядження або під звіт, при цьому
головною умовою відшкодування витрат
на відрядження є наявність оригіналу
документів, що підтверджують вартість
таких витрат (квитки, квитанції, чеки,
розрахунки тощо).

Зі звітів про використання коштів,
виданих на відрядження або під звіт за
період серпень 2012 року по серпень 2013
року, посвідчень про відрядження та
платі, товарних чеків вбачається, що
позивачем належним чином підтверджено
використання коштів на відрядження та
на господарські потреби (а.с. 150 том. 1,
а.с. 2-74 том. 2), а тому суд першої
інстанції дійшов правомірного
висновку про те, що висновки ДПІ у м.
Сумах про донарахування позивачу
податку на доходи з фізичних осіб у
розмірі 77721,07 грн. є безпідставними.

Крім того, під час подання позивачем
заперечення на акт перевірки ТОВ
"Компанія "Комсервіс" було надані
письмові пояснення про наявність
відповідних документів, що
підтверджують використання коштів на
відрядження та на господарські
потреби, проте, відповідачем не було
взято до уваги зазначені пояснення (а.с.
39 том.1).

Відповідно до вимог частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проте, всупереч наведеним положенням,
відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не доведено правомірність
його рішень, що оскаржуються.

Враховуючи наведене вище, колегія
суддів апеляційної інстанції зазначає,
що обставини, які викладені
відповідачем в акті перевірки та в
апеляційній скарзі, неможливо
кваліфікувати як порушення, що
передбачені п. 51.1 ст.51, п.п 164.1.2, п.164.1,п.п
164.2.1, 164.2.2, п.164.2. ст.164, - абз."г" пп.164.2.17
п.164.2 ст.164, пп.168.1.1, пп. 168.1.2. п.168.1, ст.168
п.п., «б» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу
України від 2 грудня 2010 року № 2755-УІ.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про те, що
оскаржувані податкові повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у м. Сумах від 29.01.2014 року
№/4579 та від 29.01.2014 року №/4582
прийняті з порушенням вимог ч.2 ст. 19
Конституції України, а тому є
протиправними та такими, що підлягають
скасуванню.

З огляду на викладене, колегія суддів
апеляційної інстанції підтверджує, що
постанова суду першої інстанції
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи, які мають значення для
вирішення спору, відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
а тому посилання відповідача в
апеляційній скарзі на порушення судом
ст. 159 Кодексу адміністративного
судочинства України є безпідставними.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області залишити без
задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 11.06.2014р.
по справі № 818/841/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя П’янова Я.В.Судді
Зеленський В.В. Чалий І.С.