Справа № 822/1624/14
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/1624/14
Головуючий у 1-й інстанції: Блонський
Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М.
Сторчака В.Ю.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кам'янці-Подільському та
Кам'янець-Подільському районі
Хмельницької області, Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.
Кам'янець-Подільському на постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 12 травня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Кам'янці-Подільському та
Кам'янець-Подільському районі
Хмельницької області (далі - позивач) до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.
Кам'янець-Подільському (далі -
відповідач) про стягнення коштів , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача в якому просив: стягнути
заборгованість по відшкодуванню
витрат на виплату пенсій по
інвалідності в розмірі 1949,16 грн.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 15.05.2014 позов
задоволено частково: стягнуто з
відповідача суму виплаченої пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання в розмірі
1677,45 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати вказане рішення та прийняти
нове, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог повністю. Позивач у
поданій ним апеляційній скарзі просить
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 15.05.2014
скасувати в частині відмови у
задоволенні позову та задовольнити
позовні вимоги повністю.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, заслухавши
суддю-доповідача, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги необхідно
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції без змін з таких
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, згідно актів
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, розрахунку суми витрат,
таблиці розбіжностей за період з 01.12.2013
по 28.02.2014 сума неприйнятих відповідачем
до заліку і відшкодування сум складає
1949,16 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідно до ст. 21 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" № 1105-XIV від 23.09.1999 (далі -
Закон № 1105-XIV) у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні, зокрема пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання.

Статтею 7 Закону України "Про страхові
тарифи на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності" № 2272-ІІІ від 22.02.2001
передбачено, що витрати, понесені
Пенсійним фондом України у зв'язку із
виплатою пенсій, передбачених ст. 26
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" № 1788-ХІІ від 05.11.1991,
підлягають відшкодуванню Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві.

Зокрема п. 2 цієї ж статті зазначає, що
Фонд сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на виробництві
до 01.04.2001, з того часу, коли відповідні
підприємства передали в установленому
порядку Фонду документи, що
підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку. Потерпілі, документи яких не
передані до Фонду, продовжують
отримувати належні виплати та
соціальні послуги від свого
роботодавця, Пенсійного фонду України
та Фонду соціального страхування
України. При цьому кошти, виплачені
потерпілому страхувальником,
зараховуються Фондом у рахунок його
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, з
таких підстав.

Відшкодування витрат, понесених
Пенсійним фондом України у зв'язку із
виплатою пенсій, передбачених статтею
26 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" регулюється Порядком
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного, захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений Постановою
правління Пенсійного фонду України,
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 № 5-4/4. Як
вказано в п. 2 Постанови, Порядок
визначає механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Закону №
1105-XIV(крім осіб, зазначених у п. 2 ст. 8
цього Закону), у тому числі добровільно
застраховані, та потерпілим особам,
право яких на отримання відшкодування
шкоди раніше було встановлено згідно
із законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.

Згідно п. 3 Порядку, відшкодуванню
підлягають пенсії, призначені
відповідно до п. "а", "в", "г" ст. 26, ст. ст.
37,38, та пенсії, виплачені відповідно до
ст.ст. 91, 92 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" в разі настання
страхових випадків, визначених
Переліком обставин, за яких настає
страховий випадок державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України від 21.08.2001 №1094 .

Водночас угода про гарантії прав
громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав в
галузі пенсійного забезпечення від
13.03.1992 розповсюджується на всі види
пенсійного забезпечення громадян, які
встановлені законодавством
держав-учасниць Угоди. Так, згідно ст. 1
Угоди пенсійне забезпечення громадян
держав-учасниць цієї Угоди та членів їх
сімей здійснюється за законодавством
держави, на території якої вони
проживають. При цьому усі витрати,
пов'язані із здійсненням пенсійного
забезпечення за цією Угодою несе
Держава, що надає пенсійне
забезпечення (ст. 3 Угоди). Стаття 5 Угоди
встановлює, що Угода поширюється на всі
види пенсійного забезпечення громадян,
які встановлені законодавством
держав-учасниць Угоди.

Згідно з ст. 2 Закону № 1105-XIV особи, право
яких на отримання відшкодування шкоди
раніше було встановлено згідно із
законодавством СРСР про відшкодування
шкоди, завданої працівникам внаслідок
травмування на виробництві, мають
право на забезпечення по страхуванню
від нещасного випадку на виробництві.

Окрім цього, ч. 2 ст. 24 Закону № 1105-XIV
передбачено, що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Таким чином, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України зобов'язаний
відшкодовувати органам Пенсійного
фонду України витрати на виплату
пенсій, якщо нещасний випадок стався на
території держав-учасниць Угоди
відповідно до вимог спільної Постанови
правління Пенсійного фонду України та
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України № 5-4/4 від 04.03.03,
якою затверджено Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, що регулює
механізм погодження та відшкодування
таких витрат.

Отже, за відповідачем закріплений
обов'язок відшкодувати позивачу
нараховану та виплачену пенсію по
інвалідності внаслідок нещасних
випадків на виробництві або
професійних захворювань, громадянам
держав-учасниць СНД та членів їх сімей,
які отримали каліцтво в державах СНД і
переїхали на постійне місце проживання
до України за період з 01.05.2013 по 30.09.2013.
Оскільки розмір невідшкодованої суми
витрат на суму 1677,45 грн.
підтверджується наявними у справі
доказами, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо задоволення
позову у цій частині.

Стосовно відшкодування витрат на
виплату та доставку пенсій по
інвалідності по громадянину ОСОБА_2 в
сумі 271,71 грн., то судом першої
інстанції, з висновками якого
погоджується колегія суддів, вірно
встановлено, що згідно акту про
нещасний випадок, ОСОБА_2 отримав
пошкодження ока через необережну
поведінку іншого учня в приміщенні
класної кімнати під час занять у групі
продовженого дня.

Згідно ст. 8 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" обов'язковому
страхуванню від нещасного випадку
підлягають, зокрема учні та студенти
навчальних закладів, клінічні
ординатори, аспіранти, докторанти,
залучені до будь-яких робіт під час,
перед або після занять; під час занять
коли вони набувають професійних
навичок; у період проходження
виробничої практики (стажування),
виконання робіт на підприємствах.

Отже, випадок із ОСОБА_2 є нещасним, але
отриманим не на виробництві і не під
час виконання трудових обов'язків, а
також не з підстав, передбачених ст. 8
вказаного вище Закону, тому призначена
йому пенсія по інвалідності загального
захворювання, яка виплачується
Пенсійним фондом, не може
відшкодовуватись за рахунок страхових
коштів Фонду, тому позов у цій частині
задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо часткового
задоволення заявлених вимог у спосіб
та межах, визначених законом.

Оскільки доводи апеляційної скарги
відповідача не ґрунтуються на вимогах
законодавства та не спростовують
висновків суду першої інстанції,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи, та ухвалив судове
рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для його скасування або
зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кам'янці-Подільському та
Кам'янець-Подільському районі
Хмельницької області, - залишити без
задоволення, а постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 12
травня 2014 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Ватаманюк Р.В.

Судді
Мельник-Томенко Ж. М.

Сторчак В. Ю.