Справа № 815/4312/14
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2014-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4312/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого судді
Єфіменка К.С., розглянувши у приміщенні
суду в порядку письмового провадження
справу за адміністративним позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Правекс-Банк» до
Відділу примусового виконання рішень
Відділу ДВС Головного управління
юстиції в Одеській області про
визнання протиправними та скасування
постанов державного виконавця від
27.06.2014 року та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернулось
Публічне акціонерне товариство
Комерційний банк «Правекс-Банк» до
Відділу примусового виконання рішень
Відділу ДВС Головного управління
юстиції в Одеській області про
визнання протиправними та скасування
постанов державного виконавця від
27.06.2014 року про закінчення виконавчого
провадження та повернення виконавчого
документу без виконання і зобов'язання
вчинити певні дії шляхом поновлення
виконавчих проваджень.

В судовому засіданні 08.08.2014 року
представник позивача не заявив
будь-яких клопотань з приводу
витребування додаткових доказів чи
допиту свідків, представник
відповідача був сповіщений належним
чином про день, час та місце слухання
справи (а.с.45), але не з'явився до суду
без поважних причин, а тому судом
ухвалено рішення на підстав положень
ч.6 ст.128 КАС України, щодо розгляду цієї
справи в порядку письмового
провадження..

Дослідивши наявні в справі
письмові докази суд встановлює
наступні обставини та факти:

Відповідач - Відділ примусового
виконання рішень Відділу ДВС Головного
управління юстиції в Одеській області
на підставі ст.2 Закону України «Про
виконавче провадження» є місцевим
підрозділом центрального органу
державної виконавчої влади та згідно
ст.5 цього ж Закону здійснює
повноваження щодо виконання судових
рішень, в порядку передбаченому цим
Законом. Оскільки згідно ст.181 КАС
України учасники виконавчого
провадження та особи залучені до
участі у ньому мають право оскаржити
рішення, дії чи бездіяльність органу
державної виконавчої служби, якщо
інших порядок оскарження не
передбачений законом, а тому на
підставі ст.55 Конституції України, п.1
ч.2 ст.17, ст.104, ст.181 КАС України позивач
може оскаржити до суду в порядку
адміністративного судочинства
рішення, дії чи бездіяльність органу
виконання судових рішень.

У провадженні Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області
знаходяться наступні виконавчі
провадження: №322152143 про примусове
виконання виконавчого напису
приватного нотаріусу Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_1
вчиненого 06.04.2009 року та
зареєстрованого в реєстрі за №224, про
звернення стягнення на нерухоме майно -
квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві
власності ОСОБА_2; №31658525 про стягнення
з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Правекс-
Банк" заборгованості за кредитом на
загальну суму 3444506,54 грн., витрати по
сплаті держмита у сумі 1700,00 грн. та
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення справи у сумі 250,00 грн. на
підставі виконавчого листа № 2-1437/10 від
05.12.2011 року.

Постановою заступника начальника
Другого Приморського відділу
Державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції
Калашніковим Р.В. від 12.06.2009 року було
відкрито виконавче провадження №3/67 по
виконанню виконавчого напису №224, який
видав Приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_1
06.04.2009 року, про звернення стягнення на
заставлене нерухоме майно, яким є
квартира АДРЕСА_1, що належить на праві
власності ОСОБА_2 на користь АКБ
"Правекс-Банк" у розмірі 1700,00 грн. та 410248
дол. США.

Постановою головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби ГУЮ в Одеській
області Коваленко В.О. від 17.04.2012 року
прийнято до виконання виконавче
провадження по виконанню виконавчого
напису № 224, виданого 06.04.2009 року.

У зв'язку з тим, що 01.08.2013 року
представником боржника було подано
позовну заяву про визнання виконавчого
напису від 06.04.2009 року таким, що не
підлягає виконанню, виконавче
провадження було зупинено. 04.06.2014 року
суддею Приморського районного суду
Абухіним Р.Д. позовні вимоги було
задоволено. 13.06.2014 року Представником
ПАТ КБ "Правекс-Банк" рекомендованим
листом було подано апеляційну скаргу
на рішення суду першої інстанції.

14.07.2014 року позивачем було отримано
постанову про закінчення виконавчого
провадження від 27.06.2014 року. В своїй
постанові головний державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління ДВС ГУЮ в
Одеській області Коваленко В.О.
посилався на існування рішення по
справі № 522/19607/13ц від 04.06.2014 про
визнання виконавчого напису №224,
виданого 06.04.2009 року Приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу, таким, що не
підлягає виконанню.

14.03.2012 року головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління ДВС ГУЮ в
Одеській області Коваленко В.О. було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження.

Згідно відповіді з КП "ОМБТІ та РОН" та
довідки з Реєстру прав власності на
нерухоме майно, за боржником
зареєстровано право власності на
квартиру за адресою: АДРЕСА_1, проте
згідно Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна,
вказана квартира перебуває під
забороною.

27.06.2014 року головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління ДВС ГУЮ в
Одеській області з посиланням на п.2 ч.1
ст. 47 Закону України "Про виконавче
провадження" було винесено постанову
про повернення виконавчого документа
стягувачеві, яку було отримано
позивачем 14.07.2014 року.

Суд оцінюючи дії та оскаржені
рішення суб`єкту владних повноважень,
виходячи з положень ч.3 ст.2 КАС України,
приходить до висновку, що вони не
відповідають законові з наступних
підстав:

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
місцевого самоврядування, їхні
посадові й службові особи повинні
діяти порядком та у спосіб, передбачені
Конституцією та законами України.

Ці положення Основного Закону для мети
адміністративного судочинства
конкретизовані у частині третій ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
(КАС) України, відповідно до якої у
подібних справах щодо оскарження
рішень суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють, чи
прийняті вони: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Частиною першою статті 47 Закону
України "Про виконавче провадження"
визначений вичерпний перелік підстав
для повернення виконавчого документа
стягувачеві. Такими підставами є,
зокрема: є письмова заява стягувача; у
боржника відсутнє майно, на яке може
бути звернуто стягнення, а, здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними; стягувач відмовився
залишити за собою майно боржника, не
реалізоване під час виконання рішення;
стягувач перешкоджає провадженню
виконавчих дій або не здійснив
авансування витрат на організацію та
проведення виконавчих дій, авансування
яких передбачено цим Законом,
незважаючи на попередження державного
виконавця про повернення йому
виконавчого документа; у результаті
вжитих державним виконавцем заходів
неможливо встановити особу боржника,
з'ясувати місцезнаходження боржника -
юридичної особи, місце проживання,
перебування боржника - фізичної особи
(крім випадків, коли виконанню
підлягають виконавчі документи про
стягнення аліментів, відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, у зв'язку з
втратою годувальника, а також
виконавчі документи про відібрання
дитини, за якими мають бути стягнуті
кошти чи інше майно, та інші виконавчі
документи, що можуть бути виконані за
безпосередньої участі боржника); у
боржника відсутнє визначене
виконавчим документом майно, яке він за
виконавчим документом має передати
стягувачу, або майно, на яке необхідно
звернути стягнення з метою погашення
заборгованості (крім коштів), а
здійснені державним виконавцем
відповідно до цього Закону заходи щодо
розшуку такого майна виявилися
безрезультатними; боржник - фізична
особа (крім випадків, коли виконанню
підлягають виконавчі документи про
стягнення аліментів, відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, у зв'язку з
втратою годувальника, а також
виконавчі документи про відібрання
дитини) чи майно боржника, розшук яких
здійснювався органами внутрішніх
справ, не виявлені протягом року з дня
оголошення розшуку; коштів, що надійшли
від реалізації заставленого майна,
недостатньо для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя за
виконавчим документом, на підставі
якого звернуто стягнення на заставлене
майно; наявна встановлена законом
заборона щодо звернення стягнення на
майно чи кошти боржника, якщо у нього
відсутнє інше майно чи кошти, на які
можливо звернути стягнення, а також
щодо проведення інших виконавчих дій
стосовно боржника, що виключає
можливість виконання відповідного
рішення.

Відповідно до ч.1 ст.49 вищеназваного
Закону підставами для закінчення
виконавчого провадження є, зокрема:
визнання судом відмови стягувана від
примусового виконання рішення суду;
визнання судом мирової угоди між
стягувачем і боржником у процесі
виконання; смерті або оголошення
померлим стягувана чи боржника,
визнання безвісно відсутнім боржника
або стягувача, ліквідації юридичної
особи - сторони виконавчого
провадження, якщо виконання їх
обов'язків чи вимог у виконавчому
провадженні не допускає
правонаступництва; скасування рішення
суду або іншого органу (посадової
особи), на підставі якого виданий
виконавчий документ, або визнання
судом виконавчого документа таким, що
не підлягає виконанню; письмової
відмови стягувача від одержання
предметів, вилучених у боржника під час
виконання рішення про передачу їх
стягувачу, або знищення речі, що має
бути передана стягувану в натурі;
закінчення строку, передбаченого
законом для відповідного виду
стягнення; визнання боржника
банкрутом; фактичного виконання в
повному обсязі рішення згідно з
виконавчим документом; повернення
виконавчого документа без виконання на
вимогу суду або іншого органу
(посадової особи), який видав
виконавчий документ; направлення
виконавчого документа за належністю до
іншого відділу державної виконавчої
служби; повернення виконавчого
документа до суду чи іншого органу
(посадової особи), який його видав, у
випадку, передбаченому частиною
третьою статті 75 цього Закону; якщо
рішення фактично виконано під час
виконання рішення Європейського суду з
прав людини; непред'явлення
виконавчого документа за відновленим
виконавчим провадженням у строки,
визначені статтею 51 цього Закону;
списання згідно із Законом України "Про
деякі питання заборгованості за
спожитий природний газ та електричну
енергію" заборгованості, встановленої
рішенням суду, яке підлягало виконанню
на підставі виконавчого документа.

У постанові від 27.06.2014 року про
закінчення виконавчого провадження
№32215243 головний державний виконавець
Коваленко В.О. керується п.4 ч.1 ст. 49
Закону України Про виконавче
провадження", а саме визнання судом
виконавчого документа таким, що не
підлягає виконанню.

Представником позивача (стягувач)а
було подано апеляційну скаргу (а.с.29-35)
на рішення Приморського районного суду
м.Одеси від 04.06.2014 року про визнання
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню, у межах строків,
встановлених на його оскарження,
внаслідок чого в силу ч. 1 ст. 223 ЦПК
України таке рішення суду не набирає
законної сили до вирішення питання
прийняття до розгляду та після
закінчення його перегляду в
апеляційному порядку.

Представник відповідача був
сповіщений належним чином про день, час
та місце слухання справи, але в
порушення вимог ч.2 ст.71 КАС України, він
не надав доказів того, що рішення
Приморського районного суду м.Одеси
від 04.06.2014 року по справі №522/19607/13ц
(а.с.16-20) набрало законної сили, в зв'язку
із чим, суд виходить з наданих
представником позивача доказів, та
вважає, що постанова державного
виконавця від 27.06.2014 року про
закінчення виконавчого провадження є
незаконною з огляду на положення ч.3 ст.2
КАС України.

У постанові від 27.06.2014 року про
повернення виконавчого документа
стягувачеві у виконавчому провадженні
№31658525 головний державний виконавець
Коваленко В.О. керується п.2 ч.1 ст. 47
Закону України "Про виконавче
провадження", а саме відсутністю у
боржника майна, на яке може бути
звернуто стягнення. Це за жодних
обставин не може відповідати
дійсності, оскільки у боржника наявна
квартира №23, що знаходиться за адресою:
м. Одеса, вулиця Катерининська, буд. 1,
яка була виявлена державним виконавцем
та стосовно якої він мав безумовну
можливість звернути стягнення.

Представник відповідача був
сповіщений належним чином про день, час
та місце слухання справи, але в
порушення вимог ч.2 ст.71 КАС України, він
не надав доказів того, що на вказану
квартиру боржника неможливо звернути
стягнення за зверненням саме цього
стягувача в зв'язку із чим, суд виходить
з наданих представником позивача
доказів, та вважає, що постанова
державного виконавця від 27.06.2014 року
про повернення виконавчого документу є
передчасною, а тому не відповідає
закону з огляду на положення ч.3 ст.2 КАС
України.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.51
вказаного Закону в разі якщо постанова
державного виконавця про закінчення
виконавчого провадження або
повернення виконавчого документа
стягувачу визнана судом незаконною чи
скасована начальником відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або керівником
відповідного органу державної
виконавчої служби або якщо до
державного виконавця надійшло рішення
суду про скасування заходів до
забезпечення позову, а також у разі
повернення виконавчого документа з
іншого відділу державної виконавчої
служби, виконавче провадження підлягає
відновленню протягом трьох робочих
днів з дня надходження рішення суду,
виконавчого документа чи постанови
керівника відповідного органу
державної виконавчої служби.

Таким чином, обов'язок поновити
виконавчі провадження у разі
скасування судом постанов державного
виконавця є обов'язком органу
державної виконавчої служби, який
прямо зазначений у законі, а тому у суду
не має підстав для задоволення
позовних вимог про зобов'язання
відповідача поновити виконавчі
провадження, адже ним ще не отримано
судового рішення про скасування
постанов державного виконавця.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України
дії та акти суб'єкту владних
повноважень, які прийняті не порядком
та у спосіб, передбачені Конституцією
та законами України слід визнавати
неправомірними, а тому, позовні вимоги
про скасування оскаржених постанов
підлягають задоволенню з огляду на
положення ч.2 ст.162 КАС України, а
позовні вимоги про зобов'язання
вчинити певні дії є передчасними, а
тому у їх задоволенні треба відмовити
на підставі положень ч.1 ст.162 КАС
України.

Судові витрати розподілити за
правилами ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.94,158-163,181 КАС України,
суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги
задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та
скасувати постанови Головного
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень Відділу
ДВС Головного управління юстиції в
Одеській області Коваленко В.О. від
27.06.2014 року про закінчення виконавчого
провадження ВП №32215243, від 27.06.2014 року
про повернення виконавчого документу
стягувачеві в рамках виконавчого
провадження ВП №31658525.

3. В задоволенні решти позовних
вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня отримання повного тексту
постанови.

Суддя
Єфіменко
К.С.

08 серпня 2014 року