Справа № 810/4525/14
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2014-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2014 року
810/4525/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого судді -
Балаклицького А.І., розглянувши в
порядку письмового провадження в м.
Києві адміністративну справу

за позовомфізичної особи-підприємця
ОСОБА_1доВишгородської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській областіпровизнання
протиправними дій, скасування
податкової вимоги та рішення про опис
майна у податкову заставу,

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся до Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Вишгородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправними дій
щодо складання податкової вимоги від
11.06.2014 №1002-25 та прийняття рішення про
опис майна у податкову заставу від
11.06.2014 №270, скасування податкової
вимоги від 11.06.2014 №1002-25 та рішення про
опис майна у податкову заставу від
11.06.2014 №270.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
оскаржувані рішення є протиправними,
оскільки прийняті відповідачем
передчасно, адже на момент формування
податкової вимоги грошове зобов'язання
з податку на додану вартість та з
податку на доходи фізичних осіб не
набуло статусу узгодженого. Тому і
податкова вимога, і рішення про опис
майна у податкову заставу підлягають
скасуванню.

Відповідач будь-яких пояснень та
заперечень проти позову до суду не
надав.

Представник позивача 04.08.2014 подав до
суду заяву про розгляд справи за його
відсутності в порядку письмового
провадження.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, хоча був повідомлений про
дату, час та місце судового засідання
належним чином, про причини своєї
неявки суд не повідомив.

Згідно ч. 4 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи не
відкладається і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Крім того, частиною шостою статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Відповідачем не надано суду доказів
поважності причин неможливості
забезпечення явки представника
відповідача на судове засідання, а тому
суд на підставі ч. 4 та ч. 6 ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливим розглянути справу в
порядку письмового провадження на
підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
посадовою особою Вишгородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області
проведено документальну планову
виїзну перевірку
фінансово-господарської діяльності з
питань дотримання фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2012 по
31.12.2013, за результатами якої складено
Акт від 28.03.2014 № 761/17-1/НОМЕР_1 (далі - Акт
перевірки).

За наслідками проведеної перевірки
відповідачем прийнято, зокрема,
податкові повідомлення-рішення від
30.04.2014 №, яким позивачу нараховано
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість в суму 11323,93 грн., в т.ч.
основний платіж - 9059,14 грн. та штрафні
(фінансові) санкції - 2264,79 грн., та від
30.04.2014 №, яким позивачу нараховано
податкове зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб на суму 6151,45 грн., в
т.ч. основний платіж - 4921,16 грн. та
штрафні (фінансові) санкції - 1230,29 грн.

Не погоджуючись із спірними
податковими повідомленнями-рішеннями,
позивач в травні 2014 року оскаржив їх в
судовому порядку.

Ухвалою Київського окружного
адміністративного суду від 14.05.2014
відкрито провадження в
адміністративній справі №810/2837/14 за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Вишгородської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 19 травня 2014
року №810/2837/14 адміністративний позов
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
задоволено, визнано протиправними та
скасовані податкові
повідомлення-рішення Вишгородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області від
30.04.2014 №, № та №.

18 червня 2014 року до канцелярії
Київського окружного
адміністративного суду надійшла
апеляційна скарга Вишгородської ОДПІ
ГУ Міндоходів у Київській області на
постанову №810/2837/14 від 19.05.2014.

Судом встановлено, що ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 17.07.2014
відкрито апеляційне провадження за
апеляційною скаргою відповідача на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 19 травня 2014
року №810/2837/14.

Разом з тим, 11 червня 2014 року
відповідачем було прийнято податкову
вимогу №1002-15, відповідно до якої за
позивачем обліковується узгоджена
сума грошового зобов'язання з податку
на додану вартість у розмірі 11109,79 грн.,
у тому числі за основним платежем - 8845,00
грн. та штрафними (фінансовими)
санкціями - 2264,79 грн., та з податку на
доходи фізичних осіб у розмірі 3976,56
грн., у тому числі за основним платежем -
2746,27 грн. та штрафними (фінансовими)
санкціями - 1230,29 грн.

З метою забезпечення виконання
податкової вимоги, рішенням заступника
начальника Вишгородської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області від 11.06.2014 №270
вирішено здійснити опис майна ОСОБА_1.

Не погоджуючись із діями та рішеннями
відповідача, позивач звернувся з даним
позовом до суду.

Спірні правовідносини врегульовано
Податковим кодексом України від 02.12.2010
№ 2755-VI.

Відповідно до підпункту 153 пункту 1
статті 14 Податкового кодексу України
податкова вимога - це письмова вимога
органу державної податкової служби до
платника податків щодо погашення суми
податкового боргу.

Так, частиною 1 статті 59 Податкового
кодексу України визначено, що у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає йому податкову вимогу в
порядку визначеному для надсилання
(вручення) податкового повідомлення
рішення.

Відповідно до ст. 14 Податкового кодексу
України податковий борг - сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання
(п.п.14.1.175); податкове зобов'язання - сума
коштів, яку платник податків, у тому
числі податковий агент, повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податок або збір на підставі, в порядку
та строки, визначені податковим
законодавством (у тому числі сума
коштів, визначена платником податків у
податковому векселі та не сплачена в
установлений законом строк) (п.п.14.1.156).

Таким чином податкова вимога може бути
складена виключно у випадку наявності
податкового боргу, тобто узгодженого
податкового зобов'язання.

При цьому, у разі несплати у строки,
встановлені цим Кодексом, суми
грошового зобов'язання, самостійно
визначеної контролюючим органом, з дня
виникнення податкового боргу виникає
право податкової застави (підпункт 89.1.2
пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу
України).

З урахуванням положень цієї статті
право податкової застави поширюється
на будь-яке майно платника податків,
яке перебуває в його власності
(господарському віданні або
оперативному управлінні) у день
виникнення такого права і балансова
вартість якого відповідає сумі
податкового боргу платника податків,
крім випадків, передбачених пунктом 89.5
цієї статті, а також на інше майно, на
яке платник податків набуде прав
власності у майбутньому.

Відповідно до абзацу 3 пункту 89.3 статті
89 Податкового кодексу України опис
майна у податкову заставу здійснюється
на підставі рішення керівника
контролюючого органу, яке
пред'являється платнику податків, що
має податковий борг.

Згідно пункту 56.1 статті 56 Податкового
кодексу України рішення, прийняті
контролюючим органом, можуть бути
оскаржені в адміністративному або
судовому порядку.

Разом з тим, згідно з пунктом 56.18 статті
56 Податкового кодексу України з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу,
платник податків має право оскаржити в
суді податкове повідомлення-рішення
або інше рішення контролюючого органу
у будь-який момент після отримання
такого рішення.

При зверненні платника податків до
суду з позовом щодо визнання недійсним
рішення контролюючого органу грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили.

З аналізу вищезазначеного вбачається,
що податкова вимога надсилається
платникам податків у разі несплати
ними лише узгодженого грошового
зобов'язання. У той же час, законодавцем
чітко визначено момент узгодження
грошових зобов'язань самостійно
визначених контролюючими органами у
разі їх судового оскарження, а саме -
набрання судовим рішенням законної
сили.

Тобто, за даних обставин справи
вирішальним для визначення наявності
підстав для прийняття та надсилання
податкової вимоги є факт набрання
законної сили рішення Київського
окружного адміністративного суду від
19.05.2014 №810/2837/14, оскільки саме з цією
обставиною Податковий кодекс України
пов'язує право контролюючого органу
стверджувати про наявність у позивача
податкового боргу.

Як вбачається з матеріалів справи,
30.04.2014 відповідачем прийняті податкові
повідомлення-рішення №, яким
позивачу нараховано податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість в суму 11323,93 грн., та №,
яким позивачу нараховано податкове
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб на суму 6151,45 грн.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями
позивач оскаржив їх до суду
(адміністративна справа № 810/2837/14).

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 19.05.2014
№810/2837/14 адміністративний позов
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
задоволено, визнано протиправними та
скасовані податкові
повідомлення-рішення Вишгородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області від
30.04.2014 №, № та №.

На час розгляду даної справи рішення у
справі № 810/2837/14 законної сили не
набрало.

Отже, з наведеного слідує, що станом на
час винесення податкової вимоги
визначена відповідачем сума
податкового зобов'язання була
неузгодженою та не могла вважатись
податковим боргом в розумінні
Податкового кодексу України, а відтак,
відповідач не мав законних підстав
виносити таку вимогу.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що вимога про сплату боргу від 11.06.2014
№1002-25 прийнята відповідачем
безпідставно та підлягає скасуванню.

Враховуючи те, що у позивача не виникло
податкового боргу на підставі
неузгодженого грошового зобов'язання,
то і право податкової застави за даним
зобов'язанням не виникає. Отже
відповідачем протиправно прийняте
рішення про опис майна у податкову
заставу від 11.06.2014 №270.

Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 69 Кодексу адміністративного
судочинства України доказами в
адміністративній справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін.

Згідно ч. 4 ст. 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На виконання цих вимог відповідачем, як
суб'єктом владних повноважень, не
надано суду доказів, які спростовували
б твердження позивача, а відтак, не
доведено правомірності своїх дій.

Таким чином, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України, матеріалів справи, суд дійшов
висновку про правомірність заявлених
позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись статтею 124 Конституції
України, статтями 11, 14, 69, 70, 71, 86, 94, 128,
158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії
Вишгородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області щодо складання податкової
вимоги від 11.06.2014 №1002-25 та прийняття
рішення про опис майна у податкову
заставу від 11.06.2014 №270.

Визнати протиправною та скасувати
податкову вимогу Вишгородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області від
11.06.2014 №1002-25.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Вишгородської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про опис майна у
податкову заставу від 11.06.2014 №270.

Стягнути з Державного бюджету України
на фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
сплачений судовий збір у розмірі 255
(двісті п'ятдесят п'ять) грн. 78 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Київський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення, а у разі
проголошення лише вступної та
резолютивної частини постанови або
прийняття постанови у письмовому
провадженні - протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови.

Суддя
Балаклицький А. І.