Справа № 820/6878/14
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 р.Справа № 820/6878/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: П'янової Я.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 02.06.2014р. по
справі № 820/6878/14

за позовом Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття в особі
Харківського міського центру
зайнятості

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

Фонд загальнообовязкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття в особі робочого
органу Харківського міського центру
(далі - позивач) звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) в
якому просив суд стягнути з
відповідача (ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
АДРЕСА_1) вартість матеріального
забезпечення на випадок безробіття та
повернення коштів, витрачених на
професійне навчання у загальній сумі
18663 грн. 53 коп. на користь відповідача.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 02.06.2014 року
адміністративний позов було
задоволено.

Стягнуто з відповідача
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса:
АДРЕСА_1) на користь позивача вартість
матеріального забезпечення на випадок
безробіття та повернення коштів,
витрачених на професійне навчання у
загальній сумі 18663, 53 грн. (вісімнадцять
тисяч шістсот шістдесят три гривні 53
коп.)

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції подав апеляційну
скаргу, в якій просив суд скасувати
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 02.06.2014 року
та ухвалити нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги посилається на те, що суд першої
інстанції не дослідив всі надані
докази, а також неправильно застосував
норми матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства дана
справа розглядається в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
доводів апеляційної скарги рішення
суду першої інстанції, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що 21.01.2013 року між
Харківським міським центром
зайнятості-робочим органом виконавчої
дирекції Фонду загальнообов"язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття та
відповідачем було укладено договір
№00002 про направлення відповідача
до ПАТ "Харківський електротехнічний
завод "Укрелектромаш" за навчальною
програмою "слюсар з механоскладальних
робіт", зі строком навчання з 21.01.2013 року
по 26.04.2013 року, з метою сприяння
подальшому працевлаштуванню.

Наказом ПАТ "Харківський
електротехнічний завод "Укрелектромаш"
№147-к від 26.04.2013 року відповідача
відраховано з 26.04.2013 року, у зв'язку з
закінченням професійного навчання.

Вартість професійного навчання за
період з 21.01.2013 р. по 26.04.2013 року склала
4429,91 грн. без вартості проїзду до місця
навчання та зворотно, і вартості
проживання, що підтверджується
наявними у матеріалах справи довідкою
про вартість профнавчання для
відшкодування коштів та виконавчим
кошторисом витрат на професійне
навчання безробітного.

13.05.2013 року відповідач був знятий з
обліку, у зв'язку з працевлаштуванням
за наймом на умовах трудового договору
(контракту) відповідно до абзацу 3
абзацу 2 пп.1 п.37 Порядку реєстрації,
перереєстрації безробітних та ведення
обліку осіб, які шукають роботу.

Згідно розрахунку позивача період
виплати допомоги відповідачу з 03.01.2013
року по 12.05.2013 року сума виплачених
коштів склала 14233,62 грн.

21.01.2014 року відповідач вдруге звернувся
до позивача за сприянням у
працевлаштуванні.

Під час прийому відповідача
спеціалістом позивача був виявлений
факт, що відповідач з 19.10.1995 року був
зареєстрований як приватний
підприємець та рекомендовано надати
документи про скасування
підприємницької діяльності.

Крім того, спеціалістом позивача було
з'ясовано, що відповідач перебував на
обліку в позивача, як безробітний з
03.01.2013 року.

Допомога по безробіття призначена як
застрахованій особі з урахуванням
страхового стажу (360 календарних днів) з
03.01.2013 по 28.12.2013 року.

Приймаючи рішення про задоволення
адміністративного позову суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
на момент звернення до позивача був
зареєстрований як фізична особа -
підприємець у зв'язку з чим відносився
до категорії зайнятого населення, а
тому не мав право на отримання допомогу
по безробіттю.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції на
підставі наступного.

Закон України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» визначає
правові, фінансові та
організаційні засади
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття.

Відповідно до п.2 ст. 36 вищевказаного
Закону застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Згідно п.2, 3 Порядку розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення
безробітним, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України, Державної податкової
адміністрації України від 13.02.2009 за №
60/62 розслідування згідно з цим
Порядком здійснюється шляхом
проведення перевірки достовірності
даних, які є підставою для надання
особі статусу безробітної та виплати
їй матеріального забезпечення, що
зазначені в документах, поданих
особою до державної служби зайнятості
під час її реєстрації та протягом
періоду її перебування на обліку як
безробітної.

Перевірка проводиться районними,
міськрайонними, міськими та районними
у містах центрами зайнятості, на які
покладено виконання функцій робочих
органів виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття, за місцем
реєстрації роботодавця як платника
внесків на загальнообов'язкове
соціальне страхування на випадок
безробіття (далі - центри зайнятості) у
разі, коли:подані застрахованою особою
документи дають їй право на
одержання допомоги по безробіттю
відповідно до частини першої статті 22
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття"

Як вбачається з акту розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплат матеріального забезпечення,
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» за №55 від 04.03.2014 року в ході
підготовки довідки був виявлений факт,
що позивач з 19.10.1995 року був
зареєстрований як приватний
підприємець та знаходиться в процесі
припинення підприємницької
діяльності.

Згідно Витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, судом встановлено, що
позивач був зареєстрований 19.10.1995 року
в якості фізичної особи-підприємця.

22.01.2014 року до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців були внесені дані про
перебування фізичної особи-підприємця
в процесі припинення підприємницької
діяльності, банкрутства, а саме: в стані
припинення підприємницької діяльності
за власним рішенням.

Відповідно до п. б ч. 3 ст. 1 Закону
України «Про зайнятість населення» до
зайнятого населення належать
громадяни, що проживають на території
держави на законних підставах:
громадяни, які самостійно забезпечують
себе роботою, включаючи підприємців,
осіб, зайнятих індивідуальною трудовою
діяльністю, творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві, а
також члени особистих селянських
господарств, діяльність яких
здійснюється відповідно до Закону
України "Про особисте селянське
господарство".

Згідно ст. 2 вищевказаного Закону
безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу.

Колегія суддів зазначає, що відповідач
в порушення ч. 2, 3 ст. 36 Закону України
"Про загальнообов'язкове соціальне
страхування на випадок безробіття" під
час призначення та отримання допомоги
по безробіттю, своєчасно не повідомив
позивача про те, що він є суб'єктом
підприємницької діяльності у зв'язку з
чим не може бути визнаний як
безробітний.

Згідно абз.1 ч.3 ст. 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Відповідно до п. 6 Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності передбачено, що у разі
встановлення центрами зайнятості
відповідно до цього Порядку належності
безробітної особи до категорії
зайнятих така особа знімається з
обліку як безробітна в установленому
законодавством порядку та повертає
суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг. Якщо відомості про доходи є
недостовірними з вини особи, центри
зайнятості припиняють відповідні
виплати, а суми здійснених з дня
призначення виплат повертаються
особою відповідно до пункту 7 цього
Порядку, а саме рішення про повернення
коштів особою чи роботодавцем
оформлюється наказом. Протягом двох
робочих днів після прийняття рішення
центр зайнятості надсилає особі чи
роботодавцю рекомендованим листом
повідомлення про необхідність
протягом 15 календарних днів з дня
отримання повідомлення повернути
незаконно виплачені кошти.

Як вбачається з матеріалів справи
директором Харківського міського
центру зайнятості було ухвалено наказ
про повернення коштів за № 412 від 05.03.2014
р., згідно якого передбачено вжиття
заходів по поверненню коштів у сумі
14233,62 грн., виплачених відповідачу, як
матеріальне забезпечення на випадок
безробіття за період з 03.01.2013 року по
12.05.2013 року

06.03.2014 року позивачем було направлено
відповідачу направлено лист -
претензію з попередженням, що у разі
неповернення коштів у встановлений
строк, питання щодо їх стягнення буде
вирішуватися у судовому порядку
відповідно до чинного законодавства.

Також, директором Харківського
міського центру зайнятості було
ухвалено наказ про повернення коштів
витрачених на професійне навчання
відповідача № 491 від 17.03.2014 р., в якому
передбачено вжиття заходів по
поверненню коштів у сумі 4429,91 грн.,
витрачених на професійне навчання за
період з 21.01.2013 року по 26.04.2013 року.

Колегія суддів зазначає, що позивачем
по справі було вчинено дії щодо
встановлення обставин, які впливають
на порядок виплати матеріальної
допомоги по безробіттю, прийнято
рішення в межах повноважень та
відповідно до встановленого порядку та
з визначених законом підстав про
повернення допомоги по безробіттю, яке
надіслано відповідачу.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
на момент розгляду даної справи сума
отриманої допомоги по безробіттю
відповідачем та сума коштів витрачених
на професійне навчання не була
повернута.

Щодо доводів апеляційної скарги про те,
що відповідач вважав, що постановою
Харківського окружного
адміністративного суду від 17.06.2010 року
по справі №2а-5408/10/2070 була припинена
підприємницька діяльність останнього,
колегія суддів вважає їх
необґрунтованими з огляду на наступне.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду по справі
№2а-5408/10/2070 від
17.06.2010 року було припинено
підприємницьку діяльність
відповідача.

Частиною 5 ст. 49 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців»
передбачено, що порядок державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності за судовим рішенням, що не
пов'язано з банкрутством фізичної
особи - підприємця, здійснюється за
процедурами, встановленими частинами
дев'ятою - вісімнадцятою статті 47 цього
Закону.

Згідно ч.ч. 9 - 18 ст. 47 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб -підприємців» для
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою - підприємцем за її
рішенням фізична особа - підприємець
або уповноважена нею особа не раніше
двох місяців з дати публікації
повідомлення у спеціалізованому
друкованому засобі масової інформації
подає державному реєстратору особисто
(надсилає рекомендованим листом з
описом вкладення) або через
уповноважену особу такі документи:
заповнену реєстраційну картку на
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою - підприємцем за її
рішенням; свідоцтво про державну
реєстрацію фізичної особи - підприємця;
довідку відповідного органу державної
податкової служби про відсутність
заборгованості по податках, зборах
(обов'язкових платежах); довідку
відповідного органу Пенсійного фонду
України про відсутність
заборгованості; довідки відповідних
органів фондів соціального
страхування про відсутність
заборгованості або про те, що вона не
перебувала на обліку. Дата
внесення до Єдиного державного реєстру
запису про проведення державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності фізичною особою -
підприємцем є датою державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності фізичною особою -
підприємцем.

Строк державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем не повинен
перевищувати два робочих дні з дати
надходження документів для проведення
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем.

Державний реєстратор не пізніше
наступного робочого дня з дати
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем повинен видати або
надіслати заявнику копію свідоцтва про
державну реєстрацію фізичної особи -
підприємця із спеціальною відміткою
про державну реєстрацію припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем.

Отже, колегія суддів зазначає, що
навіть при ухваленні судом рішення про
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
Законом України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» передбачено
обов'язок особи вчинити певні дії і
лише при належному їх виконанні
державний реєстратор вносить
відповідний запис до Єдиного
державного реєстру.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 02.06.2014 року
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог апелянта - відповідача по справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст.
198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 02.06.2014р. по
справі № 820/6878/14
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Зеленський В.В.Судді
П’янова Я.В. Чалий І.С.