Справа № 2а/0470/4916/12
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" серпня 2014 р. м. Київ
К/800/78/14

Вищий адміністративний суд України у
складі:

Головуючого - суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівГоляшкіна О. В.,
Чумаченко Т. А.,секретаря судового
засідання Левіної А. А.,

за участю: представника позивача -
Янчук І. Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "ДТЄК
Павлоградвугілля" на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 28 травня 2012
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 26 березня 2013 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства "ДТЄК Павлоградвугілля" до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Павлоград та Павлоградському районі
Дніпропетровської області про
скасування рішення,

встановив:

Публічне акціонерне товариство "ДТЄК
Павлоградвугілля" звернулось з позовом
до Управління Пенсійного фонду України
в м. Павлоград та Павлоградському
районі Дніпропетровської області про
скасування рішення відповідача "Про
застосування фінансових санкцій за
неподання, несвоєчасне подання,
подання за невстановленою формою
звітності до органів Пенсійного фонду
України" № 793 від 08 лютого 2012 року.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 28
травня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 26 березня 2013 року, в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
позивач звернувся з касаційною скаргою
на них, в якій, посилаючись на порушення
судами норм матеріального права,
просив їх скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Заперечень на касаційну скаргу не
надійшло.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів приходить до висновку,
що касаційна скарга підлягає
задоволенню.

Судами встановлено, що ПАТ "ДТЕК
Павлоградвугілля" зареєстровано в
управлінні Пенсійного фонду України в
м. Павлограді та Павлоградському
районі Дніпропетровської області як
платник страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та зобов'язано у
відповідності до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" подавати, обчислювати та
сплачувати у встановлені цим Законом
строки страхові внески та надавати
відповідну інформацію щодо
застрахованих осіб.

Позивач зобов'язаний був подати до
системи персоніфікованого обліку ПФУ
відомості про застраховану особу -
ОСОБА_5 за 2004 рік у строк до 01 квітня 2005
року.

31 січня 2012 року листом від 27 січня 2012
року № 1-45/857 позивач надав до органу ПФУ
індивідуальні відомості про
застраховану особу ОСОБА_5 за 2004 рік, що
підтверджується відповідною відміткою
пенсійного фонду.

Актом від 31 січня 2012 року за № 36
встановлено, що ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» несвоєчасно надало
відомості, які використовуються в
системі персоніфікованого обліку, за
2004 рік на ОСОБА_5, у зв'язку з чим
порушено п. 4 ч. 2 ст. 17, ч. 6 ст. 21 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", п. 9.3.5
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
зареєстрованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженого постановою
правління ПФУ № 21-1 від 19 грудня 2003 року
та зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 16 січня 2004 року за №
64/8663, та п. 1.3 Порядку формування та
подання органам Пенсійного фонду
України відомостей про застраховану
особу, що використовуються в системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, затвердженого
постановою Правління № 7-6 від 10 серпня
2004 року, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 10 серпня
2004 року за № 1000/9599. При цьому зазначено,
що по ОСОБА_5 підлягали сплаті страхові
внески у розмірі 1 795 грн 53 коп. -
за 2004 рік.

08 лютого 2012 року прийнято рішення № 793
про застосування фінансових санкцій за
несвоєчасне подання, подання не за
встановленою формою звітності до
органів ПФУ на підставі п. 5 ч. 9 ст. 106
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", відповідно до якого до
позивача застосовано фінансові
санкції у розмірі 14 723 грн 35 коп. за
несвоєчасне подання звіту щодо сум
нарахованої заробітної плати
застрахованих осіб та суми нарахованих
внесків.

Не погоджуючись з цим рішенням, позивач
заявив позов.

Суд першої інстанції дійшов висновку, з
яким погодився суд апеляційної
інстанції, що підстави для задоволення
позову відсутні.

Колегія суддів не погоджується з
висновками судів.

Згідно із п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" за неподання,
несвоєчасне подання, подання не за
встановленою формою або подання
недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку та іншої
звітності, передбаченої
законодавством, до територіальних
органів ПФУ накладається штраф у
розмірі 10 відсотків суми страхових
внесків, які були сплачені або
підлягали сплаті за відповідний
звітний період, за кожний повний або
неповний місяць затримки подання
відомостей, звітності, але не менше
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а в разі повторного
протягом року такого порушення - у
розмірі 20 відсотків зазначених сум та
не менше 20 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Згідно зі ст. 58 Конституції України
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи.

Відповідно до абз. 5 п. 7 Прикінцевих та
Перехідних положень Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011
року, в тому числі страхових внесків,
строк сплати яких на 1 січня 2011 року не
настав, здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

Аналіз наведених норм законодавства
дає підстави вважати, що управління ПФУ
протиправно винесло рішення про
застосування до позивача фінансових
санкцій за несвоєчасне подання
звітності до органів ПФУ за 2004 рік на
підставі п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», оскільки
зазначена норма Закону втратила
чинність з 1 січня 2011 року згідно із
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» і не
діяла на дату прийняття відповідачем
оскаржуваного рішення.

Така правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
20 листопада 2012 року у
справі № 21-367а12.

Згідно із ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України.

Отже висновки судів першої та
апеляційної інстанцій не ґрунтуються
на нормах законодавства і
спростовується наявними матеріалами
справи, у зв'язку з чим суди дійшли
помилкового висновку про відмову в
задоволені позову.

Відповідно до статті 229 КАС України суд
касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Враховуючи викладене, та керуючись 220,
221, 223, 229, 230, 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "ДТЄК
Павлоградвугілля" задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 28
травня 2012 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 26 березня
2013 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити.

Скасувати рішення Управління
Пенсійного фонду України в м. Павлоград
та Павлоградському районі
Дніпропетровської області "Про
застосування фінансових санкцій за
неподання, несвоєчасне подання,
подання за невстановленою формою
звітності до органів Пенсійного фонду
України" № 793 від 08 лютого 2012 року.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: