Справа № 810/4323/14
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2014-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2014 року 810/4323/14

м. Київ

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Журавель В.О.,
розглянувши в порядку письмового
провадження в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
місті Переяслав-Хмельницькому та
Переяслав-Хмельницькому районі до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у
Переяслав-Хмельницькому районі
Київської області про зобов'язання
вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Управління Пенсійного фонду в місті
Переяслав-Хмельницькому та
Переяслав-Хмельницькому районі (далі -
позивач) з адміністративним позовом до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у
Переяслав-Хмельницькому районі
Київської області (далі - відповідач)
про зобов'язання вчинити певні дії -
включити суми витрат, пов'язані з
виплатою гр. ОСОБА_1 пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, в акт щомісячної звірки
для подальшого відшкодування
понесених витрат в сумі 1200 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що у період з жовтня 2013 р. по
травень 2014 р. Управління Пенсійного
Фонду в м. Переяславі-Хмельницькому та
Переяслав-Хмельницькому районі
Київської області здійснювало виплату
пенсії гр. ОСОБА_1 у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві, у
сумі 1200 грн. Вказану особу позивачем
було включено до списку осіб, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, який щомісячно
надсилається органу фонду соціального
страхування для проведення звірки і
подальшого відшкодування сум пенсій.
Відповідач не відшкодував позивачу
вказані витрати, тому Управління
Пенсійного Фонду в м.
Переяславі-Хмельницькому та
Переяслав-Хмельницькому районі
Київської області звернулось до суду з
цим позовом.

Позивач 01.08.2014 подав клопотання про
розгляд справи без його участі, позовні
вимоги підтримав у повному обсязі,
позов просив задовольнити.

Відповідач 04.08.2014 подав до суду
клопотання про розгляд справи без його
участі в порядку письмового
провадження, проти позову заперечував
повністю, у його задоволенні просив
відмовити повністю. До суду надав
письмові заперечення, в яких зазначив,
що фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України не
повинні відшкодовуватись суми витрат,
пов'язані з виплатою гр. ОСОБА_1 пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві, оскільки гр. ОСОБА_1 на
момент смерті чоловіка не перебувала
на утриманні померлого.

Дослідивши матеріали справи, надавши
оцінку доказам, суд встановив наступні
обставини справи та правовідносини, що
склалися між сторонами.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного Фонду України в
м. Переяславі-Хмельницькому та
Переяслав-Хмельницькому районі
Київської області.

У період з жовтня 2013 по травень 2014
Управління Пенсійного Фонду в м.
Переяславі-Хмельницькому та
Переяслав-Хмельницькому районі
Київської області здійснювало виплату
пенсії гр. ОСОБА_1 у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві, на
загальну суму 1200 грн.

З метою відшкодування зазначених
витрат позивач звернувся до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
Переяслав-Хмельницькому районі
Київської області із відповідною
заявою.

Відповідач листом від 23.09.2013 № 01-05-149
повідомив позивачу про відсутність
підстав для відшкодування витрат на
виплату пенсії зазначеній особі.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
такого.

Відповідно до статті 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом. Це
право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення.

В силу пункту 6 статті 92 Конституції
України виключно законами України
визначаються основи соціального
захисту, форми і види пенсійного
забезпечення.

Правову основу, економічний механізм
та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
призвели до втрати працездатності або
загибелі застрахованих на виробництві,
визначено Законом України від 23.09.1999 №
1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі - Закон України
від 23.09.1999 № 1105-XIV).

При вирішенні справ за позовами
управлінь Пенсійного фонду України до
відділень виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України про зобов'язання
включити в акт щомісячної звірки
витрат на виплату і доставку пенсій суд
враховує правову позицію Верховного
Суду України, відповідно до якої у разі
незгоди Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України на
підписання акта звірки в судах
адміністративної юрисдикції мають
вирішуватися вимоги про стягнення
витрат, а не вимоги про зобов'язання
підписання цього акта.

За визначенням, наведеним у пункті 6
частини першої статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний позов - це
звернення до адміністративного суду
про захист прав, свобод та інтересів у
публічно-правових відносинах.

За приписами статті 162 цього Кодексу
при вирішенні справи по суті, суд
зобов'язаний зробити висновок щодо
позовних вимог та застосувати спосіб
захисту порушених прав, свобод чи
інтересів.

Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, що спричинили втрату
працездатності", Порядком
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженим постановою
Правління Пенсійного фонду України та
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 № 5-4/4, не
передбачено такого захисту прав
позивача, як зобов'язання підписати акт
щомісячної звірки витрат на виплату і
доставку пенсій.

Зазначеним Порядком встановлені
порядок та правила підписання актів
звірки розрахунків за наявності
відсутності спору щодо сум виплат, а
витрати, понесені Пенсійним фондом
України у зв'язку з виплатою пенсій,
передбачених статтею 26 Закону України
"Про пенсійне забезпечення", підлягають
відшкодуванню Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України.

Отже, у разі неправильного визначення
позивачем способу захисту порушених
прав у задоволенні позовних вимог
необхідно відмовляти.

За таких обставин підстав для
задоволення адміністративного позову
не вбачається.

Відповідач не надав суду доказів
понесення ним витрат, пов'язаних з
розглядом справи, тому судові витрати
стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Журавель В.О.