Справа № 542/1066/14-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2014-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2014 р.Справа № 542/1066/14-аКолегія суддів
Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Новосанжарського районного суду
Полтавської області від 02.07.2014р. по
справі № 542/1066/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Новосанжарському районі
Полтавської області

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

27 червня 2014 року ОСОБА_1 (далі по тексту -
позивач, ОСОБА_1) звернувся до
Новосанжарського районного суду
Полтавської області з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Новосанжарському районі Полтавської
області (далі по тексту -відповідач,
УПФУ в Новосанжарському районі
Полтавської області)в якому просив суд:

-визнати дії Управління
Пенсійного фонду України
Новосанжарського району Полтавської
області щодо відмови ОСОБА_1 починаючи
з 01 січня 2014 року в перерахунку та
виплаті державної та додаткової пенсії
в розмірах, встановленої статтями 50, 54
ч. 4 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", виходячи із розрахунку
мінімальної пенсії за віком,
визначеної частиною 1 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
протиправними;

-зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України
Новосанжарського району Полтавської
області провести ОСОБА_1 починаючи з 01
січня 2014 року нарахування та виплату
відповідно до статей 50, 54 ч. 4 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" державної
пенсії у розмірі не нижчі 8 мінімальних
пенсії за віком та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75
процентів мінімальної пенсії за віком
з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", виходячи із
розрахунку мінімальної пенсії за
віком, визначеної на рівні
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
встановленого законом України про
Державний бюджет України на
відповідний рік, з урахуванням
проведених виплат, та до змін в
законодавстві;

-зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України
Новосанжарського району Полтавської
області подати звіт до суду першої
інстанції про виконання судового
рішення на протязі 1 місяця з дня
набрання законної сипи постанови суду;

-звільнити від сплати судового
збору на підставі частини 1 пункту 10
етапі 5 Закону України "Про судовий
збір" від 08 липня 2011 року №3674-VI.

Ухвалою Новосанжарського районного
суду Полтавської області від 02.07.2014
року відмовлено у відкритті
провадження у справі за позовом ОСОБА_1
до УПФУ в Новосанжарському районі про
визнання дії відповідача
протиправними та зобов'язання вчинити
дію по адміністративній справі №
2а/542/35/14, у зв'язку з тим, що у спорі між
тими самими сторонами, про той самий
предмет і з тих самих підстав, є такі, що
набрали законної сили постанови суду.

Не погодившись із даною ухвалою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
ухвалу Новосанжарського районного
суду Полтавської області від 28.02.2014
року скасувати та направити справу до
суду першої інстанції для продовження
її розгляду, посилаючись на порушення
судом першої інстанції, при прийнятті
оскаржуваної ухвали, норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, а
також на доводи та обставини викладені
в апеляційній скарзі.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про відмову у
відкритті провадження у справі, суд
першої інстанції виходив з приписів п. 2
ч. 2 ст. 109 Кодексу адміністративного
судочинства України та зазначив, що
заявлені позовні вимоги вже
розглядалися судом, та було прийнято
відповідне рішення яке набрало
законної сили.

Колегія суддів не погоджується з даним
висновком суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно зі ст. 104 КАС України, до
адміністративного суду має право
звернутися з адміністративним позовом
особа, яка вважає, що порушено її права,
свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин.

Юрисдикція адміністративних судів,
відповідно ч.2 ст. 4 КАС України,
поширюється на всі публічно правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення.

Пунктом 4 частини 1 статті 107 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що суддя після одержання
позовної заяви з'ясовує, серед іншого,
чи належить позовну заяву розглядати в
порядку адміністративного судочинства
і чи підсудна позовна заява даному
адміністративному суду.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 109 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суддя відмовляє у відкритті
провадження в адміністративній справі
лише, якщо: у спорі між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих
самих підстав є такі, що набрали
законної сили: постанова суду; ухвала
суду про відмову у відкритті
провадження в адміністративній справі;
ухвала про закриття провадження в
адміністративній справі; ухвала про
залишення позовної заяви без розгляду
у зв'язку з пропуском строку звернення
до адміністративного суду (крім
випадків, коли така ухвала винесена до
відкриття провадження в
адміністративній справі).

Тобто, необхідною умовою для відмови у
відкритті провадження в
адміністративній справі за наведеною
нормою є наявність судового рішення,
яке набрало законної сили за явності
трьох ознак: 1) спір між тими самими
сторонами, 2) про той самий предмет, 3) з
тих самих підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
постановою Новосанжарським районним
судом Полтавської області від 26
листопада 2010 року у справі №2-647/2010
визнано дії Управління Пенсійного
фонду України в Новосанжарському
районі Полтавської області щодо
відмови ОСОБА_1 в здійсненні
перерахунку призначеної пенсії
відповідно до ч.4 ст.54 та ст.50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з урахуванням частини 3 статті 67
зазначеного Закону у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність з 01
листопада 2009 року незаконними.

Зобов'язано УПФ України в
Новосанжарському районі Полтавської
області здійснити перерахунок
призначеної пенсії ОСОБА_1 відповідно
до ч.4 ст.54 та ст.50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з
урахуванням частини 3 статті 67
зазначеного Закону у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність з 01
листопада 2009 року та провести
відповідні виплати.

Вищезазначене судове рішення
відповідно до ст. 254 КАС України набрало
законної сили.

Листом №1044/03 від 17.06.2014 року, на
звернення позивача від 03.06.2014 року щодо
нарахування та виплати державної та
соціальної пенсії з 01.01.2014 року,
УПФУкраїни в Новосанжарському районі
Полтавської області повідомлено, що
розмір пенсії з 01 січня 2014 року
визначається постановою Кабінету
Міністрів України від 23.11.2011 року №1210
«Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Не погодившись з діями відповідача
щодо відмови провести починаючи з 01
січня 2014 року нарахування плату
відповідно до ст, 50, ст, 54 ч. 4 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" державної
пенсії у розмірі не нижчі 8 мінімальних
пенсії за та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75
процентів мінімальної пенсії за віком,
позивач звернувся до суду з даним
позовом.

Колегія суддів вказує на те, що аналіз
заявленого позову свідчить, що
предметом оскарження у даній справі є
дії відповідача - УПФУ в
Новосанжарському районі Полтавської
області, щодо відмови позивачу в
перерахунку та виплаті державної та
додаткової пенсії в розмірах,
встановленої статтями 50, 54 ч. 4 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи
із розрахунку мінімальної пенсії за
віком, визначеної частиною 1 статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" починаючи з 01 січня 2014
року.

Предметом оскарження позову, що
розглядався Новосанжарським районним
судом Полтавської області у справі
№2-647/2010 була відмова відповідача в
здійсненні перерахунку призначеної
пенсії позивачу відповідно до ч.4 ст.54
та ст.50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з урахуванням частини 3
статті 67 зазначеного Закону у разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність з 01 листопада 2009 року.

Таким чином, колегія суддів вказує на
те, що в даній справі вимоги позивача
відмінні від тих вимог, що вже
роглянуті Новосанжарським районним
судом Полтавської області у справі
№2-647/2010, оскільки заявлені за період з
2014 року та на підставі ч.1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", тобто
вимоги заявлені за інший період та на
підставі іншого нормативно-правового
акту, що регулює спірні відносини.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів зазначає, що суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
про наявність рішення суду у справі між
тими ж сторонами, про той самий предмет
і з тих самих підстав.

Оскільки в даній справі інший предмет
позову та інші підстави звернення до
суду, то у суду першої інстанції були
відсутні підстави для відмови у
відкриті провадження по справі на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 109 КАС України.

Відповідно до ст. 6 КАС України, яка
гарантує право на судовий захист,
зазначено, що ніхто не може бути
позбавлений права на розгляд його
справи в адміністративному суді, до
підсудності якого вона віднесена цим
Кодексом. Кожен має право на участь у
розгляді своєї справи в
адміністративному суді будь-якої
інстанції в порядку, передбаченому цим
Кодексом.

Кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб (ч. 2 ст. 55
Конституції України).

З огляду на встановлені обставини у
справі, колегія суддів дійшла висновку,
що суд першої інстанції при прийнятті
оскаржуваної ухвали порушив норми
процесуального законодавства,
позбавивши при цьому права позивача на
розгляд його справи в
адміністративному суді, до підсудності
якого вона віднесена.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 199 Кодексу
адміністративного судочинства України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
суд апеляційної інстанції має право,
серед іншого, скасувати ухвалу суду,
яка перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направити
справу для продовження розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 204 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставою для скасування
ухвали суду, яка перешкоджає
подальшому провадженню у справі, і
направлення справи для продовження
розгляду до суду першої інстанції є
порушення матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення питання.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що допущені
судом першої інстанції порушення норм
процесуального права є такими, що
призвели до неправильного вирішення
питання, а тому ухвала
Новосанжарського районного суду
Полтавської області від 02.07.2014 року по
справі № 542/1066/14-а підлягає скасуванню з
направленням справи до суду першої
інстанції на новий розгляд зі стадії
вирішення питання про відкриття
провадження.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п. 3 ст. 199, п. 4
ч. 1 ст. 204, ст.ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Ухвалу Новосанжарського районного
суду Полтавської області від 02.07.2014р. по
справі № 542/1066/14-а скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Новосанжарському районі Полтавської
області про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
вчинити певні дії направити до суду 1
інстанції на новий розгляд зі стадії
вирішення питання про відкриття
провадження.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
не може бути оскаржена в силу ч. 2 ст. 211
КАС України, оскільки не перешкоджає
подальшому розгляду справи.

Головуючий суддя Жигилій С.П.Судді
Дюкарєва С.В. Перцова Т.С.