Справа № 552/3014/14-а
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 р.Справа № 552/3014/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Чалого І.С.

Суддів: Зеленського В.В. , П'янової Я.В.

розглянувши у письмовому провадженні у
приміщенні Харківського апеляційного
адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Головного управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області на постанову Київського
районного суду м. Полтави від 16.06.2014р.
по справі № 552/3014/14-а за позовом
ОСОБА_1 до Головного управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Київського
районного суду м. Полтави з
адміністративним позовом до Головного,
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області про визнати
неправомірними дії Головного
управління Пенсійного Фонду України в
Полтавській області щодо виплати
довічної пенсії за вислугу років в
зменшеному розмірі з 01.11.2011 року,
зобов'язати Головне Управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області здійснити перерахунок
призначеної йому пенсії з 01.11.2011 року
виходячи з розміру його грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії в розмірах,
установлених законодавством, згідно
вимог ч.З ст.43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» в редакції Закону №3591-IV від 04.04.2006
року тобто з 7387.40 гривень та зобов'язати
Головне Управління Пенсійного фонду
України в Полтавській області вчинити
дії по виплаті недоплачених йому з
01.11.2011 року сум пенсії, нарахованої
виходячи з розміру його грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії в розмірах,
установлених законодавством, згідно
вимог ч. 3 ст.43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» в редакції Закону №3591-ІУ від
04.04.2006 року.

Постановою Київського районного суду
м. Полтави від 16.06.2014р.
адміністративний позов ОСОБА_1 було
задоволено.

Визнано незаконним дії Головного
управління Пенсійного Фонду України в
Полтавській області щодо виплати
довічної пенсії за вислугу років в
зменшеному розмірі з 01.11.2011 року.

Зобов'язано Головне Управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області здійснити перерахунок
призначеної ОСОБА_1 пенсії з 01.11.2011 року
виходячи з розміру його грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії в розмірах,
установлених законодавством, згідно
вимог ч. 3 ст.43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» в редакції Закону №3591-IV від 04.04.2006
року тобто з 7387,40 гривень.

Зобов'язано Головне Управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області вчинити дії по виплаті
недоплачених ОСОБА_1 з 01.11.2011 року сум
пенсії, нарахованої виходячи з розміру
його грошового забезпечення за
останньою штатною посадою перед
звільненням, враховуючи відповідні
оклади за посадою, військовим
(спеціальним) званням, процентну
надбавку за вислугу років, щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
(надбавки, доплати, підвищення) та
премії в розмірах, установлених
законодавством, згідно вимог ч. 3 ст.43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» в редакції Закону №3591-IV від 04.04.2006
року.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Київського
районного суду м. Полтави від 16.06.2014р.
та прийняти нове судове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
у повному обсязі.

Сторони в судове засідання не
з'явились, були повідомлені належним
чином про дату, час та місце слухання
справи, позивачем надана заява про
розгляд справи в письмовому
провадженні.

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу відповідно до ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
обставин справи, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що вимоги
апеляційної скарги підлягають
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
на момент звільнення, а саме станом на
30.12.2008 року розмір грошового
забезпечення ОСОБА_1 складав 7387,40
гривень.

Постановою Київського районного суду
м. Полтави від 25.08.2009 року, яка залишена
без змін ухвалою колегії суддів
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 17.12.2009 року
та ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 03.04.2013 року визнано
незаконним рішення Головного
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області про призначення
ОСОБА_1 пенсії в частині визначення
суми грошового забезпечення для
обчислення пенсії та визначення
розміру пенсії та зобов'язано ГУПФ
України в Полтавській області
обчислити йому пенсію з розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням
враховуючи оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії у розмірах,
установлених відповідно до ч. 3 ст.43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб» в редакції Закону України від
04.04.2006 року з часу звільнення з
військової служби в органах Служби
безпеки України, та зобов'язано ГУПФ
України в Полтавській області
виплатити суму недоплаченої пенсії
нарахованої виходячи з розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням,
враховуючи відповідні оклади за
посадою, військовим званням, процентну
надбавку за вислугу років, щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
(надбавки,доплати, підвищення) та
премії у розмірах установлених
законодавством відповідно до ч. 3 ст.43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб» в редакції Закону України від
04.04.2006 року з часу звільнення
військової служби в органах Служби
безпеки України.

З 01.11.2011 року Головне Управління
Пенсійного фонду України Полтавської
області зазначену пенсію виплатило в
значно меншому розмірі на підставі
Постанови Кабінету Міністрів України
від 17.07.1992 року № 393 "Про порядок
обчислення вислуги років. призначення
та виплати пенсій і грошової допомоги
особам офіцерського складу,
прапорщикам. мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членів їх сімей", оскільки
Законом України "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" встановлено, що у 2011
році норми і положення частини третьої
статті 43 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду У країни на 2011 рік.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, виходив з того, що управління з
01.11.2011 року повинно було виходити з
розміру грошового забезпечення,
встановленого ч. З ст. 43 Закону України
"Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб" в редакції станом на
04.04.2006 року.

Колегія суддів частково не
погоджується з таким висновками суду
першої інстанції та зазначає.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

Частиною 3 статі 43 Закону (в редакції
Закону від 4 квітня 2006 року №3591-IV), яка
була чинною на час звільнення позивача
з військової служби та призначення
пенсії, визначено, що пенсії особам
офіцерського складу, прапорщикам і
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам, які мають
право на пенсію за цим Законом, та
членам їх сімей обчислюються з розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням,
враховуючи відповідні оклади за
посадою, військовим (спеціальним )
званням, процентну надбавку за вислугу
років, щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (надбавки,
доплати, підвищення) та премії в
розмірах, установлених законодавством.

Відповідно до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України",
підпунктом 4 пункту 29 розділу II якого
були внесені зміни до частини 3 статті 43
Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб".

З урахуванням внесених змін частина 3
статті 43 в такій редакції: "Пенсії
особам офіцерського складу,
прапорщикам і мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам, які мають право на
пенсію за цим Законом, та членам їх
сімей обчислюються з розміру грошового
забезпечення, враховуючи відповідні
оклади за посадою, військовим
(спеціальним) званням, процентну
надбавку за вислугу років, щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
(надбавки, доплати, підвищення) та
премії в розмірах, установлених
законодавством, та у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України".

Постанова Кабінету Міністрів України
№ 45 від 13.02.2008р. "Про затвердження
порядку проведення перерахунку пенсій,
призначених відповідно до Закону
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб" та внесення змін
до Постанови КМУ від 17.07.1992р. № 393 була
прийнята саме відповідно до частини 3
статті 43 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" (в редакції Закону від 28.12.2007 р. N
107-УІ), яка, в свою чергу, встановлення
порядку призначення пенсій особам,
звільненим з військової служби,
відносила до повноважень Кабінету
Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 положення
пункту 29 розділу II Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік"
визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними).

Рішення Конституційного Суду України
має преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України",
визнаних неконституційними.

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України, Закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Отже, з ухваленням рішення
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008, втратила
чинність частина 3 статті 43 Закону
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб" (в редакції Закону
від 28.12.2007 р. N 107-УІ), та поновлена дія
частини 3 статті 43 Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб" (в редакції Закону від 04 квітня 2006
року № З591-IV).

При цьому, пункт 7 Постанови № 393 (в
редакції Постанови № 45) щодо
середньомісячного обчислення суми
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення та премії став суперечити
частини 3 статті 43 Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб" (в редакції Закону від 04 квітня 2006
року № 3591-IV), згідно якої пенсії
обчислюються з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії в розмірах,
установлених законодавством.

Таким чином, виходячи із системного
аналізу редакцій Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби та деяких інших
осіб" та враховуючи рішення
Конституційного Суду України від 03.10.1997
року за № 4-зп, колегія суддів дійшла до
висновку щодо обґрунтованості вимог
позивача щодо перерахунку пенсії,
оскільки на час виникнення у позивача
права на пенсію Закон України «Про
пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб» діяв у редакції від 04.04.2006
року, та не передбачав будь-яких
обмежень щодо дії ч.3 ст.43 Закону.

За таких обставин положення постанов
Кабінету Міністрів України № 393 при
проведенні перерахунку пенсії
позивачу застосуванню не підлягали.

Відповідно до частини 4 статті 9 КАС
України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України. Закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість
якого надана Верховною Радою України,
або іншому правовому акту суд
застосовує правовий акт, який має вищу
юридичну силу. Оскільки постанова
Кабінету Міністрів України від №393 від
17.07.1992р. не відповідає ч.3 статті 43
Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб", суд повинен застосувати при
вирішенні даної справи норми Закону.

Разом з тим, згідно ч.2 ст. 99 КАС України
(в редакції яка діяла до 30.07.2010 року) для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлювався річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

30.07.2010 року Законом України "Про
судоустрій України" від 07.07.2010 року
зазначений строк звернення з позовом
до адміністративного суду було
скорочено до шести місяців.

Таким чином, перебіг шестимісячного
строку розпочався з 30.07.2010 року,
оскільки до цієї дати для звернення до
суду з позовом було встановлено один
рік та позивач не був обізнаний про
його скорочення.

Колегія суддів, виходячи з наведеного,
вважає необхідним застосувати до
спірних правовідносин ч.2 ст.99 КАС
України, яка діяла з 30.07.2010 року.

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду, шестимісячний строк
на звернення до суду з позовом та
період за який позивач просить суд
захистити його права, колегія суддів
приходить до висновку, що права
позивача підлягають захисту з 20.11.2013
року.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи таких підстав не
вбачається. Доказів поважності
пропуску строку на звернення до суду з
позовом позивачем не надано.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
позовні вимоги щодо визнання
неправомірними дій відповідача та
покладення на нього обов'язку
здійснити перерахунок та виплату
довічної пенсії за вислугу років за
період до 19.11.2013 р., у зв'язку з пропуском
строку для звернення до суду,
підлягають залишенню без розгляду.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
позивач має права на здійснення
перерахунку призначеної позивачу
пенсії з 20.11.2013 року виходячи з розміру
його грошового забезпечення за
останньою штатною посадою перед
звільненням, враховуючи відповідні
оклади за посадою, військовим
(спеціальним) званням, процентну
надбавку за вислугу років, щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
(надбавки, доплати, підвищення) та
премії в розмірах, установлених
законодавством, згідно вимог ч.З ст.43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» в редакції Закону №3591-IV від 04.04.2006
року.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга позивача є частково
обґрунтованою, оскільки при прийнятті
оскаржуваної постанови суд першої
інстанції порушив норми
процесуального права.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи або питання.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що через
порушення судом норм процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, постанова суду
першої інстанції в частині задоволення
позовних вимог до 19.11.2013 року включно -
підлягає скасуванню, з прийняття
ухвали про залишення без розгляду
позовних вимог за період з 01.11.2011 р. по
19.11.2013 р.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 167, 195, 197, п. 4 ст.
198, п. 4 ч.1 ст. 202, 203, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області задовольнити
частково.

Постанову Київського районного суду м.
Полтави від 16.06.2014р. по справі №
552/3014/14-а скасувати в частині
задоволення позову ОСОБА_1 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Полтавській області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії з 01.11.2011 р. по 19.11.2013 р.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Полтавській області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії з 01.11.2011 р. по 19.11.2013 р. - залишити
без розгляду.

В іншій частині постанову Київського
районного суду м. Полтави від 16.06.2014р.
по справі № 552/3014/14-а - залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Чалий І.С.Судді
Зеленський В.В. П’янова Я.В.