Справа № 817/681/14
Суддя: Одемчук Є.В.
Дата ухвалення: 2014-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Одемчук Є.В.
УХВАЛА

іменем України

"13" серпня 2014 р.
Справа № 817/681/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Одемчука Є.В.

суддів:
Бучик А.Ю.

Майора Г.І.,

при секретарі
Городнюк В. М. ,

за участю представників сторін-

представника позивача: Данилюк І.Г.,

представника відповідача: Красько Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "27" березня
2014 р. у справі за позовом Акціонерного
товариства ТОДІНІ КОСТРУЦІОНІ
ДЖЕНЕРАЛІ С.П.А. (представництво в
Україні) до Державної податкової
інспекції у м. Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року позивач звернувся до
адміністративного суду з позовною
заявою, в якій просив визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення - рішення відповідача від
25.02.2014 року № .

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 27 березня
2014 року визнано протиправним та
скасовано податкове повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у м. Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області № від 25.02.2014 року.

Не погоджуючись з даною постановою,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати вказану постанову та
прийняти нову, якою у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази та проаналізувавши
на підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
оскаржуване рішення відповідача
прийнято не на підставі, не у межах
повноважень та не у спосіб, що
передбачені чинним законодавством
України.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Перевіряючи правомірність прийнятого
рішення на відповідність вимогам ч. 3
ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд зазначає
наступне.

В період з 10.02.2014 року по 11.02.2014 року
відповідачем проведена позапланова
виїзна перевірка позивача з питань
правомірності нарахування податкового
кредиту та реальності здійснення
операцій з ТОВ фірмою «Полтава-Постач»
за вересень 2013 року.

За результатами вказаної перевірки,
складено акт № 126/17-16-15-01/26603641 від 14.02.2014
року, в якому зафіксовано порушення
позивачем вимог пп.198.1, п.198,3, п.198.6 ст.198,
п.200.3, 200.4, ст. 200 Податкового кодексу
України.

На підставі результатів вказаної
перевірки 25.02.2014 року прийнято
податкове повідомлення-рішення №
, яким позивачу зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість за жовтень 2014 р. на
загальну суму 240 105 грн. та нараховано
штрафну санкцію 50% в розмірі 120 052,50 грн.,
а всього 360 157, 50 грн.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному
рішенню, колегія суддів зазначає
наступне.

Судом встановлено, що у вересні 2013 року
ТОВ фірма «Полтава-Постач» поставила
позивачу, відповідно до Договорів від
21.06.2013 р. №KHR/S /18-13, №KHR/S /19-13, цемент та
мінеральний порошок на загальну суму 820
058, 30 грн.

Також встановлено, що ТОВ фірма
«Полтава-Постач» відповідно до
Договору №KHR/S /57-13 від 07.07.2013 р. надала
позивачу транспортні послуги згідно
актів здачі-прийняття робіт від 27.09.2013
р., 30.09.2013 р.

Факт виконання вищевказаних договорів
підтверджуються видатковими та
податковими накладними,
товарно-транспортними накладними,
актами здачі-прийняття виконаних
робіт, регістрами бухгалтерського
обліку, банківськими виписками,
реєстрами виданих та отриманих
податкових накладних, податковою
декларацією з ПДВ з додатками.

Правовідносини, що виникають у зв'язку
з формуванням платником податку на
додану вартість податкового кредиту,
регулюються ст. 198 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 року №2755-VІ (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) (надалі -
Кодекс).

Так, згідно п. 198.1 ст. 198 Кодексу
визначено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.3 цієї ж статті
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку та придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Приписами п. 198.6 ст. 198 Кодексу
передбачено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначено п.1.2 ст. 1, п.2.1 ст.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95р. зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від
05.06.95р. за № 168/704, первинні документі - це
письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено
вимоги до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку. Відповідно до
даної статті, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Податковим кодексом України або ж
іншим нормативно-правовим актом не
встановлено будь-яких обмежень, ніж
наявність належним чином оформленої
податкової накладної, щодо включення
до податкового кредиту суми сплаченого
податку.

Пунктом 201.1 статті 201 Податкового
кодексу України передбачено, що
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою податкову
накладну.

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту (п.
201.10 Податкового кодексу України).

Усі господарські операції
підтверджені первинними документами
позивача відповідно до вимог Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" та
Податкового кодексу України, які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку.

Зазначені документи, підтверджують
взаємовідносини позивача з TOB фірмою
"Полтава - Постач", містять всі
обов'язкові реквізити, що передбачені
для даного виду господарських
операцій, містять необхідні відомості
про господарську операцію,
підтверджують реальність руху активів
учасників правовідносин, а відтак є
первинними в розумінні закону.

Висновки податкового органу,
викладені в акті, на підставі якого
прийнято оспорюване податкове
повідомлення - рішення, ґрунтуються
лише на припущеннях, не підтверджених
первинними документами.

З урахуванням законодавчого
регулювання спірних правовідносин та
встановлених у справі обставини щодо
дотримання позивачем усіх визначених
Податковим кодексом України умов для
включення сплаченого в ціні придбаних
товарів податку на додану вартість до
складу податкового кредиту
підприємства та при наявності належним
чином складених податкових накладних,
виданих платником податку на додану
вартість, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про
обґрунтованість доводів позивача щодо
протиправності оскаржуваного
податкового повідомлення - рішення
апелянта.

Враховуючи вищенаведене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і не
впливають на правильність прийнятого
рішення, яке постановлено з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"27" березня 2014 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Є.В.Одемчук

судді:
А.Ю.Бучик

Г.І. Майор

Повний текст cудового рішення
виготовлено "13" серпня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Акціонерне
товариство ТОДІНІ КОСТРУЦІОНІ
ДЖЕНЕРАЛІ С.П.А. (представництво в
Україні) вул.Соборна,446,м.Рівне,33000

3- відповідачу/відповідачам: Державна
податкова інспекція у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області вул.
Відінська,8,м.Рівне,33023

4-представнику позивача Данилюк Інна
Григорівна - 33000, м.Рівне,
вул.Серпанкова, 58,