Справа № 804/7214/14
Суддя: Борисенко Павло Олександрович
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 р. Справа № 804/7214/14
Суддя Дніпропетровського окружного
адміністративного суду Борисенко П.О.,
одноособово розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Тернівському районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Кривому Розі
Дніпропетровської області про
стягнення витрат,-

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Тернівському районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області звернулося
до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Кривому Розі
Дніпропетровської області, в якому
просить стягнути з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області витрати,
понесені Управлінням Пенсійного фонду
України в Тернівському районі м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області, у зв'язку з виплатою пенсій
громадянам у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання в розмірі
13823 грн. 18 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач відмовляється прийняти до
відшкодування витрати, пов'язані з
виплатою пенсій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві, що і стало підставою для
звернення позивача з даним позовом до
суду.

Позивач належним чином повідомлений
про дату, час та місце розгляду справи,
у судове засідання не з'явився.
Надіслав до суду клопотання про
розгляд справи без участі його
представника в порядку письмового
провадження та про підтримання
позовних вимог.

Відповідач належним чином
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи, у судове засідання не
з'явився. Надіслав до суду письмові
заперечення, у яких зазначив про
відсутність правових підстав для
відшкодування понесених позивачем
витрат на виплату пенсій вищевказаним
громадянам у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, з огляду на
відсутність у позивача належних
доказів (висновків МСЕК) на
підтвердження наявності
причинно-наслідкового зв'язку між
смертю годувальника із отриманим
каліцтвом або професійним
захворюванням.

У відповідності до ч. 4 ст. 122 та ч. 6 ст. 128
КАС України, справу розглянуто в
порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд
доходить висновку, що позовні вимоги
не підлягають задоволенню, з огляду на
наступне.

Як встановлено судом та
підтверджується наявними матеріалами
справи, позивач здійснив виплату
пенсій у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання громадянам:
ОСОБА_1 починаючи з серпня 2013 року по
січень 2014 року включно в сумі 550 грн. 80
коп. та ОСОБА_2 за період з січня 2004 року
по лютий 2014 року включно в сумі 13272 грн.
37 коп., що підтверджується списками
осіб, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання в лютому та березні 2014
року, довідками про суму
невідшкодованих витрат, у зв'язку із
виплатою пенсії, які містяться в
матеріалах справи.

Позивач надав відповідачу акти
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за лютий - березень 2014
року, до яких, зокрема, були включені
витрати на виплату пенсій у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання громадянам: ОСОБА_1 та
ОСОБА_2

Як встановлено судом та
підтверджується наявними матеріалами
справи, відповідач не прийняв до заліку
витрати по виплаті пенсій по втраті
годувальника вказаним особам, про що
свідчать списки осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за лютий - березень 2014
року та таблиці розбіжностей до акту
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за лютий та березень 2014
року.

Звертаючись до суду із даним позовом,
позивач просить стягнути з відповідача
суму понесених ним витрат, пов'язаних з
виплатою пенсій громадянам у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання в сумі 13823 грн. 18 коп.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі - Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до частини 1 статті 4 Основ
залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття,
інші види страхування, передбачені
Законами України.

Відносини, що виникають за зазначеними
в ч. 1 цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими Законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

Відповідно до статті 12 Основ спори, що
виникають із правовідносин за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, вирішуються в
судовому порядку, якщо Законом не
встановлено досудовий порядок їх
розгляду.

За пенсійним страхуванням, згідно з
приписами ст. 25 Основ, надаються такі
види соціальних послуг та
матеріального забезпечення: пенсії за
віком, по інвалідності внаслідок
загального захворювання (в тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, крім
передбачених ч. 4 цієї статті; медичні
профілактично-реабілітаційні заходи;
допомога на поховання пенсіонерів.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті
25 Основ за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання надаються
такі види соціальних послуг та
матеріального забезпечення:
профілактичні заходи по запобіганню
нещасним випадкам на виробництві та
професійним захворюванням;
відновлення здоров'я та працездатності
потерпілого; допомога по тимчасовій
непрацездатності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання;
відшкодування збитків, заподіяних
працівникові каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Частиною 4 статті 26 Основ передбачено,
якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Враховуючи те, що пенсія у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, є наслідком страхування
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, належним
страховиком, тобто тим суб'єктом, хто
має надавати застрахованій особі
матеріальну допомогу чи соціальні
послуги, відповідно до ст. 25 Основ, є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

Правові норми, що містяться у ст. ст. 21, 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23 вересня 1999 року
№ 1105-XIV(далі - Закон № 1105-XIV), дозволяють
дійти висновку про те, що у разі
настання страхового випадку обов'язок
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я або в разі його смерті,
виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні, зокрема,
пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання чи пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, покладено на Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» закріплене аналогічне
правило: якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений постановою
Правління Пенсійного фонду України та
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 4 березня 2003 року № 5-4/4,
не врегульовує спірних відносин, які
виникли у даному випадку, оскільки
встановлене ним правило підписання
актів звірки розрахунків розраховано
на відсутність спору.

Цей порядок визначає механізм
відшкодування на централізованому
рівні Фондом соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому
числі добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.

Статтею 10 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 5 листопада 1991 року №
1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХП),
передбачено, що пенсійне забезпечення
громадян України відповідно до цього
Закону здійснюється органами
Пенсійного фонду України.

Відповідно до статті 81 Закону № 1788-ХП
призначення та виплата пенсій, в тому
числі пенсій по втраті годувальника
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, здійснюється органами
Пенсійного фонду України.

Частиною 8 статті 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 передбачено, що
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
призначаються відповідно до Закону
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (далі - Закон №1105-XIV).

Статтею 21 Закону № 1105-XIV визначений
перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків у разі настання
страхового випадку.

Відповідно статті 28 Закону № 1105-XIV
страховими виплатами є грошові суми,
які згідно із статтею 21 цього Закону
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків виплачує
застрахованому чи особам, які мають на
це право, у разі настання страхового
випадку.

Зазначені грошові суми складаються із
страхової виплати втраченого
заробітку (або відповідної його
частини) залежно від ступеня втрати
потерпілим професійної працездатності
(далі - щомісячна страхова виплата);
страхової виплати в установлених
випадках одноразової допомоги
потерпілому (членам його сім'ї та
особам, які перебували на утриманні
померлого); страхової виплати пенсії по
інвалідності потерпілому; страхової
виплати пенсії у зв'язку з втратою
годувальника; страхової виплати
дитині, яка народилася інвалідом
внаслідок травмування на виробництві
або професійного захворювання її
матері під час вагітності; страхових
витрат на медичну та соціальну
допомогу.

Згідно з положеннями статті 33 Закону №
1105-XIV, у разі смерті потерпілого право
на одержання щомісячних страхових
виплат (пенсій згідно з п.п. «д» п. 1 ч. 1
ст.21 цього Закону) мають непрацездатні
особи, які перебували на утриманні
померлого або мали на день його смерті
право на одержання від нього утримання,
а також дитина померлого, яка
народилася протягом не більш як
десятимісячного строку після його
смерті.

Такими непрацездатними особами є: 1)
діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до
18 років, які не працюють, або старші за
цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років; 2) жінки, які
досягли 55 років, і чоловіки, які досягли
60 років, якщо вони не працюють; 3)
інваліди - члени сім'ї потерпілого на
час інвалідності; 4) неповнолітні діти,
на утримання яких померлий виплачував
або був зобов'язаний виплачувати
аліменти; 5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у
разі смерті потерпілого мають також
дружина (чоловік) або один з батьків
померлого чи інший член сім'ї, якщо він
не працює та доглядає дітей, братів,
сестер або онуків потерпілого, які не
досягли 8-річного віку.

Зі змісту ч. 2 ст. 13 Закону № 1105-XIV
вбачається, що страховим випадком є
нещасний випадок на виробництві або
професійне захворювання, що спричинили
застрахованому професійно зумовлену
фізичну чи психічну травму за обставин,
зазначених у ст. 14 цього Закону, з
настанням яких виникає право
застрахованої особи на отримання
матеріального забезпечення та/або
соціальних послуг.

Аналіз положень вищенаведених норм
чинного законодавства, зводиться до
того, що Фонд соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України
зобов'язаний відшкодовувати виплачені
іншими страхувальниками суми пенсій по
втраті годувальника, лише стосовно тих
осіб, які померли від нещасного випадку
на виробництві або професійного
захворювання, отже підставою для
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України витрат, здійснених
іншими страховиками, в тому числі
Пенсійним фондом України, є наявність
причинно-наслідкового зв'язку між
смертю особи та нещасним випадком на
виробництві або професійним
захворюванням.

Відповідно до п.п. «л» пункту 19
Положення про медико-соціальну
експертизу, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22
лютого 1992 року № 83, міські, міжрайонні,
районні медико-соціальні експертні
комісії визначають причини смерті
інваліда на підставі лікарського
свідоцтва про смерть у випадках, коли
законодавством передбачається надання
пільг сім'ї померлого.

Згідно з пунктом 2.10 Інструкції про
встановлення причинного зв'язку смерті
з професійним захворюванням
(отруєнням) або трудовим каліцтвом,
затвердженої наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 15
листопада 2005 року № 606, висновок про
наявність або відсутність причинного
зв'язку смерті з професійним
захворюванням (отруєнням) або трудовим
каліцтвом оформляється довідкою у
трьох примірниках, що використовується
МСЕК за формою, що затверджується МОЗ
України та видається: перший - установі,
що надавала направлення до МСЕК, другий
- відповідному відділенню виконавчої
дирекції Фонду, третій - заявнику.
Підставою є акт визначення причинного
зв'язку смерті з профзахворюванням
(отруєнням) або трудовим каліцтвом
(форма акта затверджується МОЗ
України).

Таким чином, належним доказом на
підтвердження наявності
причинно-наслідкового зв'язку між
смертю годувальника та нещасним
випадком на виробництві або
професійним захворюванням є висновок
МСЕК.

Позивачем не надані висновки МСЕК на
підтвердження наявності
причинно-наслідкового зв'язку між
смертю годувальника та нещасним
випадком на виробництві або
професійним захворюванням, в той час як
надані позивачем акти про нещасний
випадок на виробництві та свідоцтво
про смерть не є належним доказом на
підтвердження наявності
причинно-наслідкового зв'язку між
смертю годувальника та нещасним
випадком на виробництві або
професійним захворюванням.

Враховуючи приписи вищенаведених норм
чинного законодавства, з огляду на
відсутність висновків МСЕК про
причинно-наслідковий зв'язок смерті
годувальників та нещасним випадком на
виробництві або професійним
захворюванням, у суду відсутні
підстави для задоволення позовних
вимог про стягнення з відповідача
витрат, понесених позивачем на виплату
пенсій по втраті годувальника
громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Враховуючи вищевикладене, перевіривши
матеріали справи, розглянувши доводи,
викладені в позові, а також надані
відповідачем заперечення проти позову,
надавши їм належну правову оцінку,
проаналізувавши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, у їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
надані позивачем докази в повній мірі
не підтверджують заявлених позовних
вимог, а тому правові підстави для
стягнення з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області витрат у
зв'язку з виплатою пенсій громадянам у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання в сумі 13823 грн. 18 коп.
відсутні.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про відмову в задоволенні позовних
вимог.

На підставі викладеного,керуючись
ст.ст. 122,128, 160-162, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Управління Пенсійного фонду
України в Тернівському районі м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги в порядку,
встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 186 КАС України.

Суддя (підпис) Постанова
не набрала законної сили 11.06.2014р. Суддя
З оригіналом згідно Помічник судді
П.О.Борисенко
П.О.Борисенко І.В.Калита