Справа № 2а-0770/194/11
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2014 року
Справа № 53011/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Затолочного В.С., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання:
Губач Х.І.

з участю відповідача:
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Тячівського районного центру
зайнятості на постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 17 червня 2011
року у справі за позовом Тячівського
районного центру зайнятості до ОСОБА_1
про відшкодування коштів, виплачених
як допомога по безробіттю на суму 6 342
грн. 63 коп.,-

В С Т А Н О В И
Л А:

25.01.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про відшкодування коштів,
виплачених як допомога по безробіттю
на суму 6 342 грн. 63 коп.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
підлягають поверненню суми допомоги
виплачені відповідачу як безробітному
у зв'язку із прихованням факту
зайнятості.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 17 червня 2011
року в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що відповідач перебуваючи в статусі
безробітної була зареєстрована як
фізична особа - підприємець з 04.07.2000
року по 18.06.2010 року.

У ході апеляційного розгляду
відповідач ОСОБА_1 надала пояснення та
просить відхилити апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст.
196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її задовольнити з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідачка не здійснювала
підприємницьку діяльність протягом
періоду перебування на обліку в Центрі
зайнятості, про що вона вказала при
написанні заяв, і що також
стверджується довідкою виконавчого
комітету Чумалівської сільської ради
Тячівського району від 03.09.2010 року, в
якій зазначено, що ОСОБА_1 з 2006 по 2010 рік
на території Чумалівської сільської
ради підприємницькою діяльністю не
займалася. Даний факт також
стверджується позовною заявою ДПІ у
Тячівському районі, з якою ДПІ
звернулася 30.03.2006 року до
Господарського суду Закарпатської
області у справі № 15/35 і констатувала ,
що остання податкова звітність подана
відповідачкою за 2-ий квартал 2003 року.

Проте, колегія суддів вважає, що даний
висновок суду першої інстанції не
можна визнати обґрунтованим.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України
«Про зайнятість населення»,
безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи.

Згідно ч.4 ст.2 цього ж Закону, у разі
відсутності підходящої роботи рішення
про надання громадянам статусу
безробітних приймається державною
службою зайнятості за їх особистими
заявами з восьмого дня після
реєстрації у центрі зайнятості за
місцем проживання як таких, що шукають
роботу.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що 06.02.2006 року та
10.03.2010 року ОСОБА_1 звернулася до
позивача із заявою щодо надання їй
статусу безробітного, де вказала, що на
даний час не зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності.

27.08.2010 року директором Тячівського РЦЗ
видано Наказ № 187 про повернення
коштів, незаконно виплаченої допомоги
по безробіттю громадянці ОСОБА_1 на
загальну суму 6342,63 грн. Підставою для
видання вищевказаного Наказу став акт
№ 177 розслідування страхових випадків
та обгрунтованості виплат
матеріального забезпечення відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», в якому
зазначено, що під час перевірки баз
даних Тячівського РЦЗ було виявлено, що
безробітна ОСОБА_1 має зареєстроване
свідоцтво Державної реєстрації
фізичної особи-підприємця і приховала
факт даної діяльності. Період
діяльності зазначено з 04.07.2000 року по
18.06.2010 року. Також в акті вказано, що
підлягають поверненню кошти виплачені
їй за період з 10.03.2010 по 09.08.2010 в сумі 5719,89
грн. та кошти в розмірі 622,74 грн. за
період з 06.02.2006 по 05.09.2006 року.

Оскільки, відповідачем суму незаконно
отриманої допомоги за вказаний вище
період не повернено, Тячівський
районний центр зайнятості просить
стягнути таку в судовому порядку.

Згідно із п.2 ст.36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг.

У відповідності до ст.46 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців»
фізична особа позбавляється статусу
підприємця з дати внесення до Єдиного
державного реєстру запису про державну
реєстрацію припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця.

Колегія суддів зазначає, що згідно
довідки з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців вбачається, що лише 18.06.2010
року здійснено запис про державну
реєстрацію припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця
за судовим рішенням, що не пов'язано з
її банкрутством. (а.с.15-17).

Відповідно до п.3 ст.36 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
помилкового висновку, оскільки
підлягають стягненню з відповідача
ОСОБА_1 на користь позивача сума
незаконно отриманої допомоги по
безробіттю в розмірі 6342 грн. 63 коп.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність таких обставин,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи чи питання.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги являються
суттєвими і складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.3, 202,
205, 207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В
И Л А:

Апеляційну скаргу Тячівського
районного центру зайнятості
задовольнити, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 17 червня 2011
року у справі №2-а-0770/194/11 скасувати та
прийняти нову, якою задовольнити позов.

Стягнути на користь Тячівського
районного центру зайнятості з ОСОБА_1
суму незаконно одержаних коштів,
виплачених як допомога по безробіттю, в
розмірі 6342 грн. 63 коп. (шість тисяч
триста сорок дві гривні шістдесят три
копійки).

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
В.С.Затолочного

І.І.Запотічний