Справа № 495/9802/13-а
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

05 серпня 2014 р.м.ОдесаСправа № 495/9802/13-а

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:
Прийомова О.Ю.

Колегія суддів Одеського
апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого -
Лук'янчук О.В.

суддів
- Вербицької Н.В.,

- Градовського Ю.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м. Білгороді-Дністровському
та Білгород - Дністровському районі
Одеської області на ухвалу
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 13 грудня 2013 року за заявою відділу
примусового виконання рішень
Головного управління юстиції в
Одеській області про встановлення або
зміну способу і порядку виконання
рішення суду по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Білгород-Дністровському районі про
стягнення недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги «Дітям
війни»,-

ВСТАНОВИЛА:

Старший державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
Головного управління юстиції в
Одеській області звернувся до суду із
заявою про встановлення або зміну
способу і порядку виконання рішення
суду, вказуючи що 07.10.2013 року на
примусове виконання до відділу
надійшла заява ОСОБА_2 про примусове
виконання виконавчого листа №2-а-1904/11
виданого 12.08.2013 року
Білгород-Дністровським міськрайонним
судом Одеської області про
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в
Білгород-Дністровському районі
перерахувати та виплатити ОСОБА_2 як
дитині війни щомісячну державну
соціальну допомогу виходячи із розміру
30% від мінімальної пенсії за віком за
період з 14.12.2010 року по 14.06.2011 року
включно, із врахуванням вже проведених
виплат.

Вказує, що боржником в наданий
виконавцем строк вимоги виконавчого
листа не виконано, однак 11.11.2013 року від
боржника надійшло пояснення,
відповідно до якого вбачається, що
Управління є бюджетною установою та
фінансується за рахунок бюджету міста
та коштів Державного бюджету.
Відповідно до ст. 23 Бюджетного кодексу
України, будь-які бюджетні зобов'язання
та платежі бюджету розпорядник
бюджетних коштів здійснює лише за
наявності відповідного державного
призначення. ЗУ «Про державний бюджет
України» на відповідні роки
затверджується повноваження на
реалізацію держаних норм і заходи
здійснення платежів з конкретною
метою, додаткових джерел для взяття
зобов'язання на виконання судових
рішень не передбачено. Крім того, ч.2 ст.
4 Бюджетного кодексу України положення
нормативно-правових актів
застосовується в частині, в якій вони
не суперечать положенням Конституції
України, ЗУ «Про Державний бюджет
України». Отже, вирішення питання щодо
виділення додаткових коштів для
забезпечення виконання судових рішень
можливо лише після збільшення
бюджетних призначень за відповідними
програмами соціального захисту
громадян, оскільки розпорядники
бюджетних коштів беруть бюджетні
зобов'язання та здійснюють відповідні
видатки за загальним фондом бюджету.

Також зазначає, що одночасно боржником
- Управління Пенсійного фонду України
в м. Білгород-Дністровському надано
перерахунок недоплаченої суми, яка
складає 1067,06 грн. Таким чином, рішення
суду боржником виконано частково, а
саме в частині зобов'язання здійснення
перерахунку. В іншій частині
зобов'язання, рішення суду не виконано
і виконання цього рішення не може бути
проведено без участю боржника.

Тому, з урахуванням вищевикладеного
просить суд змінити спосіб і порядок
рішення №2-а-1904/11 про зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України в
Білгород-Дністровському районі
перерахувати та виплати ОСОБА_2, як
дитині війни, щомісячну державну
соціальну допомогу виходячи із розмірі
30% від мінімальної пенсії за віком за
період з 14.12.2010 року по 14.06.2011 року
включно, із врахуванням вже проведених
виплат на стягнення з Управління
Пенсійного фонду України в м.
Білгород-Дністровський на користь
ОСОБА_2 боргу по перерахунку у розмірі
1067, 06 грн.

Ухвалою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 13 грудня 2013 року заяву відділу
примусового виконання рішень
Головного управління юстиції в
Одеській області про встановлення або
зміну способу і порядку виконання
рішення суду по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Білгород-Дністровському районі про
стягнення недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги «Дітям
війни» задоволено .

Змінено спосіб і порядок виконання
постанови Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 23 червня 2011 року, шляхом зміни -
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в
Білгород-Дністровському районі
перерахувати та виплатити ОСОБА_2 як
дитині війни щомісячну державну
соціальну допомогу виходячи із розміру
30% від мінімальної пенсії за віком за
період з 14.12.2010 року по 14 червня 2011 року
включно, із врахуванням вже проведених
виплат, на - стягнути з Управління
Пенсійного фонду України в м.
Білгород-Дністровський та
Білгород-Дністровському районі на
користь ОСОБА_1 щомісячну державну
соціальну допомогу виходячи із розміру
30% від мінімальної пенсії за віком за
період з 14.12.2010 року по 14 червня 2011 року
включно, в розмірі 1067,06 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції Управління
Пенсійного фонду України в м.
Білгороді-Дністровському та Білгород -
Дністровському районі Одеської
області оскаржило його в апеляційному
порядку. В апеляційній скарзі просить
рішення суду першої інстанції
скасувати і прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні заяви. Вимоги
за апеляційною скаргою обґрунтовує
тим, що судом першої інстанції були
недостатньо досліджені докази та
обставини справи, рішення постановлено
з порушенням норм процесуального
права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
прийшов до висновку що виконання
постанови суду можливе лише шляхом
зміни способу виконання судового
рішення про стягнення визначеної суми,
у зв'язку з чим заява відділу
примусового виконання рішень
Головного управління юстиції в
Одеській області про встановлення або
зміну способу і порядку виконання
рішення суду підлягає задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з
зазначеним висновком суду першої
інстанції, та вважає, що при винесенні
оскаржуваної ухвали, судом допущено
помилкове застосування норм
процесуального права, виходячи з
наступного.

Статтею 14 КАС України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Відповідно до п.2. ч.4. ст. 105 КАС України,
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. Згідно з
п.2. ч.2 ст. 162 КАС України, в разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів зазначає, що зобов'язання
покладенні на відповідача судом першої
інстанції, є позовними вимогами як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача, які були задоволені
судом.

За таких обставин відділ примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції Одеської області просив
змінити не спосіб та порядок виконання
судового рішення, а судове рішення по
суті позовних вимог і вирішити
додаткову позовну вимогу про стягнення
коштів, яка не була предметом розгляду
даної справи.

Відповідно до частини 1 статті 263 КАС
України, за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення. Питання про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення може бути
розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення або розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути відсутність
коштів на рахунку, а для зміни способу
та порядку виконання судового рішення -
неможливість виконання судового
рішення внаслідок відсутності,
пошкодження або знищення об'єкта
стягнення, тощо.

Отже, для відстрочення або
розстрочення виконання рішення це
обставини, що ускладнюють його
виконання, а для зміни способу та
порядку виконання це обставини, які
роблять виконання неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійсненна за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Таким чином, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
а тому колегія суддів дійшла висновку
про відсутність підстав для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Водночас, колегія суддів зазначає, що
«захист порушеного права у судовому
рішенні» і «спосіб виконання судового
рішення» не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами).

Аналіз оскаржуваного рішення суду
першої інстанції свідчить про те, що
суд першої інстанції, змінюючи спосіб
виконання постанови суду, фактично
змінив її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції при ухваленні спірного
судового рішення було неповно
з'ясовано фактичні обставини справи та
порушено норми процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
питання.

Відповідно до статті 202 КАС України,
підставами для скасування ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення, зокрема, є неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справ та порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Керуючись статтями 160, 195, 199, ч.4 ст. 202, п.3
ч.1 ст. 205, 206, 211, 212, ч.5 ст. 254 КАС України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Білгороді-Дністровському та Білгород -
Дністровському районі Одеської
області задовольнити, ухвалу
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 13 грудня 2013 року скасувати.

У задоволенні заяви відділу
примусового виконання рішень
Головного управління юстиції в
Одеській області про встановлення або
зміну способу і порядку виконання
рішення суду у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Білгород-Дністровському районі про
стягнення недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги «Дітям
війни»- відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: