Справа № 826/6691/14
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
в порядку письмового провадження
29 липня 2014 року № 826/6691/14
За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Дієса» доІнспекції
з питань захисту прав споживачів у
Львівській областіпро визнання
протиправними дій, скасування рішень
№0065 від 10.12.2013
Суддя: Кротюк О.В.
Обставини справи:
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернулося Товариство з
обмеженою відповідальністю «Дієса» з
позовом до Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Львівській області
та просить суд:
1. Визнати дії Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Львівській
області щодо складання рішення про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів №0065 від 10.12.2013 протиправними;
2. Скасувати рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
№0065 від 10.12.2013.
Відповідач заперечив проти позовних
вимог, з підстав, викладених у
письмовому запереченні, долученому до
матеріалів справи.
В порядку частини 6 ст.128 КАС України
судом ухвалено про розгляд справи в
письмовому провадженні.
Розглянувши подані позивачем та
відповідачем документи і матеріали,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Львівській області було
проведено 27.11.2013 року виїзну
позапланову перевірку характеристик
продукції у магазині «Ельдорадо» (м.
Дрогобич, площа Шевченка 1), що належить
ТОВ «Дієса», за наслідком чого складено
акт перевірки продукції від 02 грудня 2013
року № 0124 (далі - Акт перевірки).
За наслідком перевірки відповідачем
було винесено рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
№ 0065 від 10.12.2013 року (далі - оскаржуване
рішення).

Підставами для винесення рішення було
встановлення порушення порядку
використання Національного знаку
відповідності, оскільки такий не був
нанесений безпосередньо на продукцію,
а лише на її пакування (коробку) або
супровідну технічну документацію.

Стаття 161 КАС України встановлює, що під
час прийняття постанови суд вирішує,
зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження.

У відповідності до положень частини 1
статті 69 КАС України доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з
наступного.

Згідно положень Правил застосування
національного знака відповідності
(затверджено постановою КМ України №
1599 від 29.11.2001) національний знак
відповідності (далі - знак
відповідності) засвідчує
відповідність позначеної ним
продукції вимогам технічних
регламентів, які поширюються на неї.
Знак відповідності наноситься тільки
на ті види продукції, опис яких
міститься в технічних регламентах. При
цьому нанесення знака відповідності є
обов'язковим. Знак відповідності
наноситься на виріб та/або на етикетку,
тару, пакування, експлуатаційну та
товаросупровідну документацію тощо,
якщо інше не передбачено відповідним
технічним регламентом. Місце та спосіб
нанесення (друкування, наклеювання,
гравірування, травлення, штампування,
лиття тощо) знака відповідності
визначається виробником продукції.

Згідно пункту 7, 10 Технічного
регламенту низьковольтного
електричного обладнання (затверджено у
редакції постанови Кабінету Міністрів
України від 29 серпня 2012 р. N 810)
встановлено наступне:

o перед введенням в обіг на
електрообладнання повинен бути
нанесений національний знак
відповідності, який підтверджує
відповідність електрообладнання
вимогам цього Технічного регламенту,
включаючи виконання процедури оцінки
відповідності (внутрішній контроль
виробництва) згідно з додатком 3 до
цього Технічного регламенту.

o національний знак відповідності
наноситься виробником чи
уповноваженим представником
виготовлювача продукції в Україні на
кожний виріб електрообладнання або,
якщо це неможливо, на пакування,
інструкцію або документ, в якому
визначені гарантійні зобов'язання, у
спосіб, що забезпечує його видимість,
розбірливість та незмивність.

Аналіз вказаного пункту 7 та 10
Технічного регламенту дає підстави
суду стверджувати, що згідно
загального порядку національний знак
відповідності наноситься на кожний
виріб електрообладнання
безпосередньо. Лише у випадку
неможливості нанесення національного
знаку відповідності такий
розміщується на пакуванні, інструкції
або документі, в якому визначені
гарантійні зобов'язання. При цьому таке
відхилення від загальної вимоги
розміщення національного знаку
відповідності (безпосередньо на
електрообладнанні) обумовлено такими
критеріями як його видимість,
розбірливість та незмивність.

Позивачем не надано жодного доказу,
який свідчить про нанесення
національного знаку відповідності на
зазначені у Акті перевірки одиниці
виробу безпосередньо або неможливість
його на нанесення на виріб
електрообладнання, зазначений у Акті
перевірки.

Таким чином, враховуючи вищенаведене,
суд погодиться з доводами відповідача
про неналежне виконання позивачем
Правил застосування національного
знака відповідності (в редакції зі
змінами пункт 5, внесеними згідно з
постановою Кабінету Міністрів
України від 18.06.2012 р. N 708; тобто
зміненими та чинними на час проведення
перевірки вимогами національного
законодавства України у цій сфері) та
Технічного регламенту низьковольтного
електричного обладнання(затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 жовтня 2009 р. N 1149 (у редакції
постанови Кабінету Міністрів України
від 29 серпня 2012 р. N 810)), оскільки такий
(знак відповідності) на електричне
обладнання безпосередньо не було
нанесено і неможливість його на
нанесення на виріб, зазначений у Акті
перевірки, не мотивований позивачем
жодним чином.

Згідно положень ч.1, 3 ст. 29 Закону
України "Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції" (№
2735-VI від 02.12.2010) встановлено, що у разі
якщо органом ринкового нагляду
встановлено, що продукція не
відповідає встановленим вимогам (крім
випадків, передбачених статтею 28 цього
Закону), орган ринкового нагляду
невідкладно вимагає від відповідного
суб'єкта господарювання вжити протягом
визначеного строку заходів щодо
приведення такої продукції у
відповідність із встановленими
вимогами. У разі якщо органом ринкового
нагляду встановлено, що неналежне
застосовано Національний знак
відповідності, не нанесено
Національний знак відповідності, якщо
його нанесення передбачено технічним
регламентом на відповідну продукцію,
не складено декларацію про
відповідність, якщо її складання
передбачено технічним регламентом на
відповідну продукцію, декларацію про
відповідність складено з порушенням
встановлених вимог або органу
ринкового нагляду не надано чи надано
технічну документацію на відповідну
продукцію не в обсязі, передбаченому
технічним регламентом, орган ринкового
нагляду невідкладно вимагає від
відповідного суб'єкта господарювання
вжити протягом визначеного строку
заходів щодо приведення такої
продукції у відповідність із
встановленими вимогами.

Враховуючи викладене, дії відповідача
з винесення оскаржуваного рішення є
правомірними.

Доводи позивача щодо постанови
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 18 березня 2014 року у
справі 826/18856/13-а судом до уваги не
приймаються з тих підстав, що відомості
про набрання ним законної сили
відсутні.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач в силу положень частини 2
статті 71 КАС України спростував
покликання позивача і довів
відповідність оскаржуваних рішень
вимогам ч.3. ст.2 КАС України.

Позивач в силу положень ч.1 ст.71 КАС
України повинен довести ті обставини,
на яких ґрунтуються його вимоги, проте
всупереч вказаній нормі не довів суду
належними доказами наявність обставин,
що обґрунтовують його позовні вимоги.

Оскільки позовні вимоги задоволенню не
підлягають, то судові витрати позивача
не відшкодовуються.

Керуючись ст. 9, 71, 159, 163 КАС України,
Окружний адміністративний суд міста
Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС
України. Постанова може бути оскаржена
до Київського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги в порядку і строки,
встановлені ст.186 КАС України.

Суддя
О.В. Кротюк