Справа № 823/2237/14
Суддя: А.В. Каліновська
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року
справа № 823/2237/14

м. Черкаси

10 год. 30 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Каліновської А.В.,

суддів - Гаврилюка В.О., Гайдаш В.А.,

при секретарі судового засідання -
Будченку А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державної
екологічної інспекції України, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача - Державна екологічна
інспекція у Черкаській області, про
стягнення середнього заробітку за час
затримки поновлення на роботі,
моральної шкоди та виплат, пов'язаних з
оплатою правової допомоги,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Черкаського
окружного адміністративного суду з
вищезазначеним позовом, в якому
просить: стягнути з Державної
екологічної інспекції України на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за
час затримки у поновленні на роботі
(посаді) починаючи з 20 вересня 2013 по
день прийняття постанови суду;
стягнути з відповідача на користь
позивача моральну шкоду в розмірі 20000
грн. 00 коп.; стягнути з відповідача на
користь позивача витрати, пов'язані з
оплатою правової допомоги адвоката в
розмірі 3500 грн. 00 коп.

Позов обгрунтовано тим, що постановою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 07 серпня 2012
року скасовано постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від
29.03.2012 р. та прийнято нову постанову,
якою визнано незаконним та скасовано
наказ Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України № 721-0 від 30 грудня 2011 року про
звільнення ОСОБА_1 з посади начальника
Державної екологічної інспекції в
Черкаській області, поновлено ОСОБА_1
на роботі на посаді начальника
Державної екологічної інспекції в
Черкаській області з 31 грудня 2011 року. В
іншій частині позову відмовлено.
Вищезазначену постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
не виконано. У зв'язку з вищезазначеним
позивач просить стягнути з
відповідача середній заробіток за час
затримки поновлення на роботі,
моральну шкоду та виплати, пов'язані з
оплатою правової допомоги.

Позивач, належним чином повідомлений
про час, дату та місце розгляду справи,
в судове засідання не з'явився, від
представника позивача надійшло
клопотання про розгляд справи за
відсутності позивача.

Відповідач, належним чином
повідомлений про час, дату та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, свого представника до суду не
направив, заперечення проти
адміністративного позову не подав.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача, повідомлена належним
чином, свого представника до суду не
направила.

Відповідно до частини 1 статті 41
Кодексу адміністративного судочинства
України у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд встановив.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 29 березня
2012 року у задоволенні позовних вимог за
позовом ОСОБА_1 до Міністерства
екології та природних ресурсів
України, Державної екологічної
інспекції України про визнання наказу
та дій незаконними та зобов'язання
вчинити дії в адміністративній справі
№2а/2370/333/2012 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 07 серпня 2012
року постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 29 березня
2012 року в адміністративній справі №
2а/2370/333/2012 скасовано та прийнято нову
постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1
до Міністерства екології та природних
ресурсів України, Державної
екологічної інспекції України про
визнання наказу та дій незаконними та
зобов'язання вчинити дії задоволено
частково: визнано незаконним та
скасовано наказ Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України № 721-0 від 30 грудня 2011 року про
звільнення ОСОБА_1 з посади начальника
Державної екологічної інспекції в
Черкаській області; поновлено ОСОБА_1
на роботі на посаді начальника
Державної екологічної інспекції в
Черкаській області з 31 грудня 2011 року; в
іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 10 липня 2014 року касаційні
скарги Міністерства екології та
природних ресурсів України, Державної
екологічної інспекції України
залишено без задоволення, а постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 07 серпня 2012
року залишено без змін.

У матеріалах справи відсутні
відомості, що підтверджують виконання
вищезазначеної постанови Київського
апеляційного адміністративного суду
та поновлення позивача на роботі на
посаді начальника Державної
екологічної інспекції в Черкаській
області.

Згідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України
судові рішення ухвалюються судами
іменем України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) постанова або
ухвала суду, яка набрала законної сили,
є обов'язковою для осіб, які беруть
участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Статею 236 Кодексу законів про працю
України передбачено, що у разі затримки
власником або уповноваженим ним
органом виконання рішення органу, який
розглядав трудовий спір про поновлення
на роботі незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, цей орган виносить ухвалу
про виплату йому середнього заробітку
або різниці в заробітку за час
затримки.

Згідно положень абзаців 1-4 п. 2 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1995 року
№ 100 (далі - Порядок №100), обчислення
середньої заробітної плати для оплати
часу щорічної відпустки, додаткових
відпусток у зв'язку з навчанням,
творчої відпустки, додаткової
відпустки працівникам, які мають дітей,
або для виплати компенсації за
невикористані відпустки провадиться
виходячи з виплат за останні 12
календарних місяців роботи, що
передують місяцю надання відпустки або
виплати компенсації за невикористані
відпустки.

Працівникові, який пропрацював на
підприємстві, в установі, організації
менше року, середня заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
фактичний час роботи, тобто з першого
числа місяця після оформлення на
роботу до першого числа місяця, в якому
надається відпустка або виплачується
компенсація за невикористану
відпустку.

У всіх інших випадках збереження
середньої заробітної плати і
середньомісячна заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
останні 2 календарні місяці роботи, що
передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата. Працівникам, які
пропрацювали на підприємстві, в
установі, організації менше двох
календарних місяців, середня заробітна
плата обчислюється виходячи з виплат
за фактично відпрацьований час.

Якщо протягом останніх двох
календарних місяців працівник не
працював, середня заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
попередні два місяці роботи. Якщо і
протягом цих місяців працівник не
відпрацював жодного робочого дня,
середня заробітна плата обчислюється
відповідно до останнього абзацу пункту
4 цього Порядку.

Відповідно до п. 8 Порядку № 100,
нарахування виплат, що обчислюються із
середньої заробітної плати за останні
два місяці роботи, провадяться шляхом
множення середньоденного (годинного)
заробітку на число робочих днів/годин,
а у випадках, передбачених чинним
законодавством, календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком. Середньоденна (годинна)
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число календарних
днів за цей період.

Відповідно до довідки Державної
екологічної служби у Черкаській
області №10-01/2708 розмір середньої
заробітної плати ОСОБА_1 за останні два
календарні місяці складає 3600 грн. 81 коп.

Крім того, постановою Черкаського
окружного адміністративного суду від 19
вересня 2013 року в адміністративній
справі №823/1406/13-а за позовом ОСОБА_1 до
Міністерства екології та природних
ресурсів України, Державної
екологічної інспекції України, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача - державна екологічна
інспекція у Черкаській області, про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу під час затримки у
поновленні на роботі та за вимушений
прогул встановлено, що розмір
середномісячної заробітної плати
становить 3600 грн. 81 коп., розмір
середньоденної заробітної плати - 163
грн. 67 коп.

Частиною 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Час затримки у поновленні на роботі з 20
вересня 2013 року по 06 серпня 2014 року
становить 10 місяців і 11 робочих днів (7
днів у вересні 2013 року+10 місяців+4 дні у
серпні 2014 року.).

Середній заробіток за час затримки у
поновленні на роботі, починаючи з 20
вересня 2013 року по 06 серпня 2014 року
складає - 37808 грн. 47 коп., виходячи з
розрахунку (3600 грн. 81 коп. *10 міс.+ 163 грн.
67 коп. * 11 днів).

Таким чином, колегія суддів вважає, що
станом на 06 серпня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення
середнього заробітку за час затримки
поновлення на роботі є такими, що
підлягають до задоволення.

Що стосується вимоги позивача про
відшкодування моральної шкоди у сумі
20000 грн. 00 коп.

Статтею 237-1 Кодексу законів про працю
України визначено що відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику
провадиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя. Порядок відшкодування
моральної шкоди визначається
законодавством.

Відповідно до Постанови Верховного
Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» під
моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній особі незаконними діями або
бездіяльністю інших осіб.

З вищенаведеного вбачається, що при
звернення особи до суду з позовними
вимогами про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди нею має бути
зазначено, в чому полягає ця шкода,
якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно позивачеві,
з яких міркувань він виходив,
визначаючи розмір шкоди, та якими
доказами це підтверджується. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Крім цього розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
позивачем не надані докази, які
підтверджують заподіяння йому
моральної шкоди, у зв'язку із чим
позовні вимоги у цій частині
задоволенню не підлягають.

Стосовно вимоги позивача про
відшкодування витрат на правову
допомогу в розмірі 3500 грн. 00 коп.

Витрати на правову допомогу входять до
складу судових витрат відповідно до
ст. 87 КАС України, які на підставі ч.3
ст.94 присуджуються позивачу у випадку
часткового задоволення позову
відповідно до задоволених йому вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України
витрати, пов'язані з оплатою допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, які надають правову допомогу за
договором, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги, передбачених законом.

Частина 3 ст. 90 КАС України
встановлює, що граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Статею 1 Закону України «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах» № 4191-VІ від
20.12.2011 р. (далі - Закон № 4191-VІ)
передбачено, зокрема, що розмір
компенсації витрат на правову допомогу
в адміністративних справах - суб'єктом
владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків
встановленої законом мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі
за годину участі особи, яка надавала
правову допомогу, у судовому засіданні,
під час вчинення окремих процесуальних
дій поза судовим засіданням та під час
ознайомлення з матеріалами справи в
суді, що визначається у відповідному
судовому рішенні.

Положеннями ст. 2 Закону № 4191-VІ
передбачено, що у разі якщо сторона в
адміністративній справі звільнена від
оплати витрат на правову допомогу,
компенсація таких витрат виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення і яка не є суб'єктом
владних повноважень, у розмірі, що не
перевищує 2,5 відсотка встановленої
законом мінімальної заробітної плати в
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Оскільки представник позивача подав до
суду заяву про розгляд справи за його
відсутності, суд не знаходить підстав
для задоволення позовної вимоги
позивача щодо відшкодування витрат на
правову допомогу за участь у судовому
засіданні.

Відшкодування витрат щодо надання
консультацій по питанню стягнення
середнього заробітку, зібрання та
підготовки документів для подання
позову до суду, підготовки
адміністративного позову та подання
його до суду не передбачено
вищезазначеним законом, а тому
задоволенню не підлягають.

Сукупність вищенаведених встановлених
обставин справи дає суду підстави
визнати позовні вимоги частково
обґрунтованими та доведеними
матеріалами справи, а тому позов
підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України
якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Оскільки позивач звільнений від сплати
судового збору, судовий збір з
Державного бюджету України стягненню
не підлягає.

Керуючись ст.ст. 14, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Стягнути з Державної екологічної
інспекції України (01042, м. Київ,
Новопечерський пров. 3, корпус 2,
ідентифікаційний код 37508533) на користь
ОСОБА_1 (18000, АДРЕСА_1) середній заробіток
за час затримки у поновленні на роботі
з 20 вересня 2013 року по 06 серпня 2014 року
включно у сумі 37808 (тридцять сім тисяч
вісімсот вісім) грн. 47 коп.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, яка може бути подана до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення постанови. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Головуючий
А.В.
Каліновська

Судді
В.О.
Гаврилюк

В.А.
Гайдаш

Повний текст постанови виготовлено 11
серпня 2014 року.