Справа № 824/89/13-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2013-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2013 року м.
Чернівці Справа № 824/89/13-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі
головуючого - судді Маренича І.В.,
розглянувши у порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Кельменецькому районі Чернівецької
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Кельменецькому
районі Чернівецької області про
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

В поданому до суду адміністративному
позові управління Пенсійного фонду
України в Кельменецькому районі
Чернівецької області (далі-позивач)
просив суд зобов'язати Відділення
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Кельменецькому
районі Чернівецької області
(далі-відповідач) вчинити дії по
включенню в Акт звірки витрат за
особовими справами потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за грудень 2012 року в сумі
23326,09 грн. Зазначені витрати включити в
акт звірки витрат, який буде
підписуватися після винесення рішення
по даній справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
управлінням Пенсійного фонду України в
Кельменецькому районі Чернівецької
області до Відділення виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Кельменецькому
районі Чернівецької області було
підготовлено списки осіб, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за грудень 2012 року, в які
було включено суми загальна сума
витрат за грудень 2012 року (державна
адресна допомога + доставка на ДАД) -
22592,09 грн., загальна сума витрат по
ОСОБА_1 за грудень 2012 року (основний
розмір пенсії + ДАД) - 734,00 грн. Разом з
тим, відповідачем вказані суми до
заліку не прийняті. В акти звірок за
грудень 2012 року не включені та не
відшкодовані.

Відповідач подав заперечення на
адміністративний позов в яких
зазначив, що механізм відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, визначено Порядком
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений
постановою правління Пенсійного фонду
України, правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків від
04.03.2003 року № 5-4/4 (далі - Порядок № 5-4/4). В
основу цього механізму покладено
щомісячне проведення органами
Пенсійного фонду України з
відділеннями виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків в районах та містах
обласного значення звірок витрат на
відповідні виплати до 10 числа місяця,
наступного за звітнім. Всі акти
щомісячних звірок витрат, які
надавалися відповідачу підписані,
відшкодування на централізованому
рівні проведено. Вищезазначеним
Порядком, відшкодування Управлінню ПФУ
витрат з щомісячної державної адресної
допомоги, які вимагає позивач, не
передбачено. У зв'язку з цим, відповідач
вважає даний позов безпідставним.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, подавши при
цьому до суду клопотання про розгляд
справи без його участі у порядку
письмового провадження.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, але подав до суду
заяву про розгляд справи у порядку
письмового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 122 КАС України, особа, яка
бере участь у справі, має право
заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо
таке клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за
можливе та доцільне розглянути дану
адміністративну справу без участі
сторін по справі на підставі наявних в
ній матеріалів в порядку письмового
провадження, що відповідає вимогам ст.
128 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Розглянувши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення до них, дослідивши та
оцінивши надані докази в сукупності,
проаналізувавши законодавство, яке
регулює спірні правовідносини, суд
дійшов висновку, що адміністративний
позов не належить до задоволення з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачем у
грудні 2012 року направлявся акт
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які відповідачем
підписувались без врахування витрат на
виплату державної адресної допомоги.

Всі акти щомісячних звірок витрат, які
прийняті відповідачем підписані та
відшкодовані на централізованому
рівні.

До вказаних правовідносин суд
застосовує такі положення
законодавства.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі-Основи) встановлено,
що загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ залежно
від страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України.

Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

За пенсійним страхуванням згідно зі
статтею 25 Основ надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: пенсії за віком, по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (в тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, крім передбачених
пунктом 4 цієї статті; медичні
профілактично-реабілітаційні заходи;
допомога на поховання пенсіонерів.
Відповідно до пункту четвертого цієї
статті за страхуванням від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Пунктом 5 частини першої статті 24
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23.09.1999 р. № 1105-XIV
фонд зобов'язано співпрацювати з
фондами з інших видів соціального
страхування у фінансуванні заходів,
пов'язаних з матеріальним
забезпеченням та наданням соціальних
послуг застрахованим, у кожному
конкретному випадку спільно приймаючи
рішення щодо того, хто з них братиме
участь у фінансуванні цих заходів.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом, передбачений статтею 21 Закону
№ 1105-XIV. Відповідно до цієї статті Фонд
зобов'язаний у встановленому законом
порядку своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

Кабінет Міністрів України постановою
від 26 березня 2008 року № 265 "Деякі
питання пенсійного забезпечення
громадян" (далі - постанова №265)
установив, що у разі, коли щомісячний
розмір пенсійних виплат (з урахуванням
надбавок, підвищень, додаткових пенсій,
цільової грошової допомоги, сум
індексації та інших доплат до пенсій,
встановлених законодавством, крім
пенсій за особливі заслуги перед
Україною та щомісячної доплати до
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
членам сімей шахтарів, смерть яких
настала внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання) не досягає в осіб, яким
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, на одного
непрацездатного члена сім'ї 100
відсотків, на двох - 120 відсотків, на
трьох і більше - 150 відсотків
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для осіб, які втратили
працездатність, таким особам надається
щомісячна державна адресна допомога до
пенсії у сумі, що не вистачає до
зазначених розмірів. У разі, коли
щомісячний розмір пенсійних виплат,
державної соціальної допомоги
інвалідам з дитинства і
дітям-інвалідам, особам, які не мають
права на пенсію, та інвалідам (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, цільової грошової
допомоги, сум індексації та інших
доплат, встановлених законодавством,
крім пенсій за особливі заслуги перед
Україною) не досягає прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
осіб, які втратили працездатність,
таким особам надається щомісячна
державна адресна допомога у сумі, що не
вистачає до зазначеного прожиткового
мінімуму.

Аналіз наведеної норми дає підстави
суду вважати, що адресна допомога як
окремий вид соціальної допомоги не
входить до складу розміру пенсії по
інвалідності та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Пунктом 4 постанови № 265 встановлено, що
виплата щомісячної державної адресної
допомоги здійснюється за рахунок
коштів, з яких виплачується пенсія або
державна соціальна допомога.

Страхування від нещасного випадку є
самостійним видом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, за допомогою
якого здійснюється соціальний захист,
охорона життя та здоров'я громадян у
процесі їх трудової діяльності.
Відповідно до статті 46 Закону № 1105-XIV
кошти на здійснення страхування від
нещасного випадку не формуються за
рахунок Державного бюджету України, не
включаються до його складу та
використовуються виключно за їх прямим
призначенням.

Аналогічну позицію викладено в
постанові Верховного Суду України від
06.12.2011 року №21-57а11 ухваленого у порядку
письмового провадження матеріалами в
справі за позовом управління
Пенсійного фонду України в Лисянському
районі Черкаської області до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Лисянському
районі Черкаської області про визнання
протиправною відмови у відображенні в
акті щомісячної звірки витрат та
стягнення державної адресної допомоги.
У мотивувальній частині зазначеної
постанови Верховного Суду України
визначено, що одним із основних
принципів страхування від нещасного
випадку є цільове використання коштів.
Відповідно до статті 46 Закону № 1105-XIV
кошти на здійснення страхування від
нещасного випадку не формуються за
рахунок Державного бюджету України, не
включаються до його складу та
використовуються виключно за їх прямим
призначенням.

Щодо включення витрат по ОСОБА_1,
відповідач в поданих запереченнях
зазначив, що даний потерпілий не надав
необхідних документів, які необхідні
для заведення особової справи, що в
свою чергу позивачем, як суб'єктом
владних повноважень не спростовано.

Зважаючи на особливості фінансування
страхування від нещасного випадку,
виключно цільове використання цих
коштів та враховуючи те, що адресна
допомога як окремий вид соціальної
допомоги не входить до складу розміру
пенсії по інвалідності та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, Відділення ВДФСС не може
нести витрати на виплату державної
адресної допомоги.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. В свою чергу
позивач, як суб'єкт владних повноважень
не довів обґрунтованості позовних
вимог.

Розподіл судових витрат, у
відповідності до вимог ч. 5 ст. 94 КАС
України, не здійснюється, оскільки
відповідач не надав суду доказів про
понесені ним судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 11, 71, 79, 86, 94, 122, 158-163 КАС України,
суд-

П О С Т А Н О В И В:

1.В задоволенні адміністративного
позову відмовити за безпідставністю.

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Суддя

Маренич І.В.