Справа № 804/10746/14
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 р. Справа №804/10746/14 10 год. 30
хвил. Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого суддіВерба І.О. при
секретарі судового засідання Чмоні А.О.
за участю представників: позивача
відповідача Олейніка О.М., Нестеренка
І.М. Марінеска А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Публічного
акціонерного товариства
«Дніпроважпапірмаш ім. Артема» до
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції про визнання
нечинним акту опису й арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2014 року Публічне акціонерне
товариство «Дніпроважпапірмаш ім.
Артема» звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції про визнання
нечинним акту опису й арешту майна від
21 липня 2014 року №42803906/8.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що:

- дії відповідача по арешту майна є
протиправними, акт опису й арешту майна
є нечинним, оскільки при його складанні
порушені частина третя статті 57 Закону
України «Про виконавче провадження»,
пункти 5.1.4, 5.6.6, 5.6.7 Інструкції про
проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 15 грудня 1999 року
№74/5;

- вартість арештованого майна
значно перевищує суму стягнення за
даним виконавчим провадженням, що не
взято державним виконавцем до уваги;

- під час проведення опису майна
державним виконавцем не залучено
суб'єкта оціночної діяльності, у
зв'язку із чим в акті не вказано суму
вартості арештованого майна;

- накладення арешту на майно
позивача паралізувало господарську
діяльність підприємства, у зв'язку із
чим позивач позбавлений можливості
виготовляти продукцію з метою
отримання прибутку для погашення
заборгованості;

- в оскаржуваному акті не вказано
прізвище, ім'я та по-батькові
державного виконавця, який проводив
опис майна, у графі «боржник» відсутні
підписи відповідних представників.

Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали,
просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти позову
заперечив, зазначив, що оскаржуваний
акт складений у відповідності до
чинного законодавства, у присутність
представників стягувача та боржника,
при складенні акту відомості щодо
вартості описаного майна боржником
надані не були, сам державний
виконавець не володіє достатніми
знаннями для визначення ринкової
вартості станків, у зв'язку із чим
зазначив про необхідність залучення
суб'єкта оціночної діяльності.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що адміністративний позов не
підлягає задоволенню, виходячи із
наступного.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що 21 липня 2014 року
старшим державним виконавцем
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції з примусового
виконання зведеного виконавчого
провадження №42803906 про стягнення з
Публічного акціонерного товариства
«Дніпроважпапірмаш ім. Артема» на
користь стягувачів заборгованості в
розмірі 10627307,45 грн. складений акт опису
й арешту майна №42803906/8, яким описано і
накладено арешт на таке майно:

- станок горизонтально-розточний,
модель 2А622, Ф1-1, з/н 124, б/в;

- станок вертикально-фрезерний, модель
F85-400, інв. №4747, б/в;

- станок токарно-гвинторізний, модель
16К20Т1-02, інв. №4913, б/в;

- станок токарний, модель 16К30Ф333, інв. 4194,
б/в, з/н 216;

- станок горизонтально-розточний,
модель 2А622Ф2-1, інв. №5245, б/в;

- станок токарно-гвинторізний, модель
16А20Т3, інв. №5193, з/н 00330.

В акті державним виконавцем зазначено,
що:

- для визначення вартості майна
необхідне залучення суб'єкта оціночної
діяльності - суб'єкта господарювання;

- описане майно буде передане для
реалізації не раніше надходження
письмового висновку суб'єкта оціночної
діяльності - суб'єкта господарювання;

- на описане майно накладено арешт
і встановлено обмеження права
користуватися ним: заборонено
відчуження, псування, підміна,
приховування, передача на користування
третім особам;

- майно залишено в місці
розташування під відповідальність
іпотекодателя, згідно договору іпотеки
і до наступного, при необхідності,
визначення відповідального зберігача.

З акту вбачається, що при проведенні
опису та арешту майна були присутні
представники стягувачів та боржника.

Представники підприємства Чуніхін В.І.
та Сєдих Ю.М. зауважень та заяв під час
опису та арешту майна державному
виконавцю не надавали.

Постановою начальника
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Шевченко С.І. від 21
липня 2014 року про результати перевірки
виконавчого провадження №В8-42803906
встановлено, що в акті опису й арешту
майна державним виконавцем допущено
помилку, а саме в змісті акту зазначено:
Майно залишено в місці розташування
під відповідальність іпотекодателя,
згідно договору іпотеки і до
наступного, при необхідності,
визначення відповідального зберігача.
Перевіркою зведеного виконавчого
провадження з'ясовано, що майно ПАТ
«Дніпроважпапірмаш ім. Артема» не є
предметом іпотеки, у зв'язку із чим
постановлено скасувати наступну
частину акту опису й арешту майна
№42803906/8 від 21 липня 2014 року, яким
описано 6 одиниць майна: під
відповідальність іпотекодателя,
згідно договору іпотеки і до
наступного, при необхідності,
визначення відповідального зберігача

Вирішуючи заявлений спір по суті, суд
виходить із того, що відповідно до
частини 1 статті 7 Закону України «Про
державну виконавчу службу» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права у
точній відповідності із законом і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів громадян і
юридичних осіб.

Згідно частини першої статті 33 Закону
України «Про виконавче провадження»
від 21.04.1999 року №606-XIV (далі - Закон №606) у
разі якщо в органі державної
виконавчої служби відкрито кілька
виконавчих проваджень про стягнення
коштів з одного боржника, вони
об'єднуються у зведене виконавче
провадження і на майно боржника
накладається арешт у межах загальної
суми стягнення, виконавчого збору і
можливих витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій.

Частинами п'ятою, шостою Закону №606
визначено, що у разі відсутності у
боржника коштів та інших цінностей,
достатніх для задоволення вимог
стягувача, стягнення звертається також
на належне боржнику інше майно, за
винятком майна, на яке згідно із
законом не може бути накладено
стягнення. Стягнення на майно боржника
звертається в розмірі і обсязі,
необхідних для виконання за виконавчим
документом, з урахуванням стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, штрафів, накладених на
боржника під час виконавчого
провадження.

Відповідно до статті 57 Закону №606 арешт
майна боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення.

Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом, зокрема, проведення опису майна
боржника і накладення на нього арешту.

Про проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту державний
виконавець складає акт опису та арешту
майна боржника. Під час проведення
опису та арешту майна боржника
державний виконавець має право
оголосити заборону розпоряджатися ним,
а в разі потреби - обмежити права
користування майном, здійснити
опечатування або вилучити його у
боржника та передати на зберігання
іншим особам, про що зазначається в
акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк
обмеження встановлюються державним
виконавцем у кожному конкретному
випадку з урахуванням властивостей
майна, його значення для власника чи
володільця, необхідності використання
та інших обставин.

Під час проведення опису майна
боржника - юридичної особи та
накладення арешту на нього державний
виконавець також використовує
відомості щодо належного боржнику
майна за даними бухгалтерського
обліку.

Згідно із положеннями статті 58 Закону
№606 визначення вартості майна боржника
проводиться державним виконавцем за
ринковими цінами, що діють на день
визначення вартості майна. Для оцінки
за регульованими цінами, оцінки
нерухомого майна, транспортних
засобів, повітряних, морських та
річкових суден державний виконавець
залучає суб'єкта оціночної діяльності -
суб'єкта господарювання, який
провадить свою діяльність відповідно
до Закону України «Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні».

У разі якщо визначити вартість майна
(окремих предметів) складно або якщо
боржник чи стягувач заперечує проти
передачі арештованого майна боржника
для реалізації за ціною, визначеною
державним виконавцем, державний
виконавець залучає суб'єкта оціночної
діяльності - суб'єкта господарювання
для проведення оцінки майна.

Таким чином, державний виконавець, не
володіючи спеціальними знаннями та
відомостями щодо вартості описаного
майна, правомірно зазначив про
необхідність залучення експерта, не
визначивши в акті опису вартість майна.

Судом не беруться до уваги твердження
позивача щодо відсутності прізвища,
ім'я та по-батькові державного
виконавця, яким проведений опис й арешт
майна на початку оскаржуваного акта,
оскільки такі обставини є формальними
та не можуть бути самостійною та
достатньою підставою для задоволення
заявлених позовних вимог.

Щодо посилання позивача на порушення
відповідачем Інструкції про
проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 15 грудня 1999 року
№74/5, суд зазначає, що така інструкція
втратила чинність на підставі наказу
Міністерства юстиції №512/5 від 2 квітня
2012 року.

Позивач в судовому засіданні надав
суду відомості щодо арештованого майна
- станків, які роздрукував з мережі
Інтернет, пояснив, що станки приблизно
1980-х років випуску, усі були у
використанні.

На пропозицію суду балансова вартість
арештованого майна позивачем не
повідомлена. Натомість в судовому
засіданні позивачем наданий акт оцінки
обладнання, згідно якого загальна
вартість описаного й арештованого
майна становить 568300 грн.

Суд зазначає, що матеріалами справи не
підтверджені доводи позивача про те, що
вартість арештованого майна перевищує
суму заборгованості підприємства,
оскільки така вартість (за даними
підприємства) становить 568300 грн., тоді
як сума заборгованості на користь
стягувачів складає 10627307,45 грн. Крім
того, у випадку, якщо за висновком
суб'єкта оціночної діяльності буде
встановлено, що сума вартості майна
дійсно перевищує суму заборгованості,
боржник наділений правом звернення до
державного виконавця із заявою про
виключення майна з акту опису й арешту.

Таким чином, доводи позивача щодо
понадмірної вартості описаного майна,
як підстава для скасування
оскаржуваного акта, суд вважає
необґрунтованими. Державний
виконавець в судовому засіданні надав
пояснення, що не володіє достатніми
знаннями для визначення ринкової
та/або справедливої вартості описаного
та арештованого майна, у зв'язку із чим
окремо зазначив про необхідність
залучення суб'єкта оціночної
діяльності.

Також суд звертає увагу на те, що при
проведенні опису та арешту майна були
присутні представники стягувачів та
боржника, які відомості щодо вартості
цього майна або відомості щодо іншого
майна не надали.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про необґрунтованість
заявлених позивачем позовних вимог та
відсутність підстав для їх
задоволення.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову Публічного акціонерного
товариства «Дніпроважпапірмаш ім.
Артема» до Амур-Нижньодніпровського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції про визнання
нечинним акту опису й арешту майна 21
липня 2014 року №42803906/8 - відмовити
повністю.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складений 5
серпня 2014 року.

Суддя
І.О. Верба