Справа № 820/12490/14
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2014-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2014 р.
№ 820/12490/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Мороко А.С.,

при секретарі судового засідання -
Арустамові А.А.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1,

представника відповідача - Кезлі М.Д. за
довіреностями,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Головного управління
Державної міграційної служби України в
Харківській області про скасування
рішень,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
позовом, в якому просить суд скасувати
рішення відповідача від 25.01.2013 року про
скасування рішення про оформлення
позивачем громадянства України за
територіальним походженням відповідно
до частини 1 статті 8 Закону України "Про
громадянство України"; скасувати
рішення відповідача про вилучення та
знищення паспорту позивача.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив, що 22.09.2010 року ГУ МВС
України в Харківській області прийнято
рішення про скасування рішення про
оформлення позивачем громадянства
України за територіальним походженням.
Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 27.11.2012 року
скасовано рішення ГУМВС України в
Харківській області від 22.09.2010 року про
скасування рішення ГУМВС України в
Харківській області від 18.04.2007 року про
набуття громадянства України за
територіальним походженням відповідно
до частини 1 статті 8 Закону України "Про
громадянство України" ОСОБА_3;
скасовано висновок від 31.10.2011 року про
вилучення та знищення паспорту ОСОБА_3.
Проте, незважаючи на наявність
постанови Харківського окружного
адміністративного суду, відповідачем
на підставі статті 21 Закону України
"Про громадянство України" 25.01.2013 року
знову прийнято рішення щодо скасування
рішення ГУ МВС України в Харківській
області від 18.04.2007 року про оформлення
набуття громадянства України
позивачем, вилучення та знищення
паспорту. У зв'язку з чим, позивач
вважає зазначені рішення
неправомірними та такими, що
підлягають скасуванню.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував,
зазначив, що оскаржувані рішення є
законними, та прийнятими в межах
чинного законодавства. Просив у
задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, судом встановлено
наступне.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, народився у
Республіці Грузія та був
документований паспортом МВС
Республіки Грузія НОМЕР_2.

26 лютого 2007 року позивач подав до УГІ
ФРО ГУМВС України в Харківській
області заяву про оформлення набуття
громадянства України за
територіальним походженням.

18 квітня 2007 року УГІРФО ГУМВС України в
Харківській області прийнято рішення
про оформлення набуття громадянства
України за територіальним походженням
відповідно до частини 1 статті 8 Закону
України "Про громадянство України"
ОСОБА_3, затверджене начальником ГУМВС
України в Харківській області.

18 квітня 2007 року позивачем складено
декларацію про відмову від іноземного
громадянства та сплачено вартість
оформлення виходу з громадянства
Грузії.

25 квітня 2007 року Дергачівським РВ ГУМВС
України в Харківській області видано
позивачу паспорт громадянина України
серії НОМЕР_3, та зареєстровано за
адресою: АДРЕСА_2.

27 вересня 2010 року рішенням ГУМВС
України в Харківській області
скасовано рішення ГУМВС України в
Харківській області від 18.04.2007 року про
набуття позивачем громадянства
України за територіальним походженням
відповідно до частини 1 статті 8 Закону
України "Про громадянство України".

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 27.11.2012 року
скасовано рішення ГУМВС України в
Харківській області від 22.09.2010 року про
скасування рішення ГУМВС України в
Харківській області від 18.04.2007 року про
набуття громадянства України за
територіальним походженням відповідно
до частини 1 статті 8 Закону України "Про
громадянство України" ОСОБА_3;
скасовано висновок від 31.10.2011 року
про вилучення та знищення паспорту
ОСОБА_3.

25 січня 2013 року відповідачем на
підставі статті 21 Закону України "Про
громадянство України" 25.01.2013 року
повторно прийнято рішення щодо
скасування рішення ГУ МВС України в
Харківській області від 18.04.2007 року про
оформлення набуття громадянства
України позивачем, вилучення та
знищення паспорту.

Підставою для прийняття зазначених
рішень відповідачем зазначено, що
громадянство набуто внаслідок подання
свідомо неправдивих відомостей.

Суд не погоджується з прийнятими
відповідачем рішеннями, виходячи з
наступного.

Правовий зміст громадянства України,
підстави і порядок його набуття та
припинення, повноваження органів
державної влади, що беруть участь у
вирішенні питань громадянства України,
порядок оскарження рішень з питань
громадянства, дій чи бездіяльності
органів державної влади, їх посадових і
службових осіб визначає Закон України
"Про громадянство України" № 2235-III від
18.01.2001 року (далі Закон № 2235-ІІІ).

Відповідно до статті 21 Закону № 2235-ІІІ,
що рішення про оформлення набуття
громадянства України скасовується,
якщо особа набула громадянство України
відповідно до статей 8 та 10 цього Закону
шляхом обману, внаслідок подання
свідомо неправдивих відомостей або
фальшивих документів, приховування
будь-якого суттєвого факту, за
наявності якого особа не може набути
громадянство України.

Згідно статті 17 Закону № 2235-ІІІ,
громадянство України припиняється
внаслідок виходу з громадянства
України; внаслідок втрати громадянства
України; за підставами, передбаченими
міжнародними договорами України.

Статтею 19 Закону № 2235-ІІІ встановлено,
що підставами для втрати громадянства
України є: добровільне набуття
громадянином України громадянства
іншої держави, якщо на момент такого
набуття він досяг повноліття; набуття
особою громадянства України на
підставі статті 9 цього Закону
внаслідок обману, свідомого подання
неправдивих відомостей або фальшивих
документів; добровільний вступ на
військову службу іншої держави, яка
відповідно до законодавства цієї
держави не є військовим обов'язком чи
альтернативною (невійськовою) службою.
Датою припинення громадянства України
у випадках, передбачених цією статтею,
є дата видання відповідного указу
Президента України.

Перелік документів, які подаються для
встановлення, оформлення та перевірки
належності до громадянства України,
прийняття до громадянства України,
оформлення набуття громадянства
України, припинення громадянства
України, скасування рішень про
оформлення набуття громадянства
України, а також процедуру подання цих
документів та провадження за ними,
виконання прийнятих рішень з питань
громадянства України визначає Порядок
провадження за заявами і поданнями з
питань громадянства України та
виконання прийнятих рішень,
затверджений Указом Президента
України від 27.03.2001 року № 215.

Відповідно до пункту 88 зазначеного
Порядку, для скасування рішень про
оформлення набуття громадянства
України відповідно до статті 21 Закону
органами внутрішніх справ,
дипломатичними представництвами чи
консульськими установами України
готуються такі документи:

а) подання про скасування рішення про
оформлення набуття громадянства
України;

б) документи, які підтверджують, що
особа набула громадянство України за
територіальним походженням (стаття 8
Закону) або була поновлена у
громадянстві України (стаття 10 Закону)
шляхом обману, внаслідок подання
свідомо неправдивих відомостей або
фальшивих документів, приховування
будь-якого суттєвого факту, за
наявності якого особа не може набути
громадянства України (довідка органу
внутрішніх справ, дипломатичного
представництва чи консульської
установи про те, що іноземець, який
подав зобов'язання припинити іноземне
громадянство, не подав документ про
припинення цього громадянства, виданий
уповноваженим органом відповідної
держави, до уповноваженого органу
України протягом двох років з моменту
реєстрації його громадянином України,
а незалежні від особи причини
неотримання документа про припинення
іноземного громадянства не існують
(частина п'ята статті 8 та частина друга
статті 10 Закону); інформація органу
внутрішніх справ України про те, що
іноземець, який подав декларацію про
відмову від іноземного громадянства,
не повернув паспорт іноземної держави
до уповноважених органів цієї держави
(частина восьма статті 8 та частина
сьома статті 10); інформація про те, що на
момент реєстрації громадянином
України існували підстави, за
наявності яких особа не поновлюється у
громадянстві України (частини перша та
друга статті 10 з урахуванням частини
п'ятої статті 9 Закону; частина п'ята
статті 10 Закону); інформація про інші
неправдиві відомості та фальшиві
документи, які були подані для набуття
громадянства України відповідно до
статей 8 та 10 Закону, або інформація про
приховування будь-якого суттєвого
факту, за наявності якого особа не може
набути громадянство України
відповідно до статей 8 та 10 Закону)

З матеріалів справи вбачається, що
позивач 26.02.2007 року звернувся до ВГІРФО
Дергачівського РВ УМВС України в
Харківській області із заявою про
оформлення набуття громадянства
України згідно частини 1 статті 8 Закону
України "Про громадянство України".
Разом із заявою позивач надав перелік
необхідних документів, передбачених
порядком провадження, серед яких
рішення Дергачівського районного суду
Харківської області від 20.02.2007 року за
заявою ОСОБА_3 про встановлення факту
його проживання на території України з
травня 1989 року по травень 1990 року.

14 липня 2008 року ухвалою Дергачівського
районного суду Харківської області
рішення Дергачівського районного суду
Харківської області від 20.02.2007 року про
встановлення факту проживання в
Україні з травня 1989 року по травень 1990
року скасовано за нововиявленими
обставинами.

18 листопада 2008 року ухвалою
Дергачівського районного суду
Харківської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 про встановлення факту,
що має юридичне значення - залишено без
розгляду.

Суд зазначає, що твердження
відповідача про подання неправдивих
відомостей ґрунтується виключно на
ухвалі Дергачівського районного суду
від 14.07.2008 року.

Також суд відмічає, що зазначена
обставина досліджена Харківським
окружним адміністративним судом у
справі № 2-а-11458/12/2070.

Так, постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 27.11.2012 року
№ 2-а-11458/12/2070 встановлено, що твердження
відповідача про подання неправдивих
відомостей ґрунтується виключно на
ухвалі Дергачівського районного суду
від 14.07.2008 року про скасування рішення
Дергачівського районного суду
Харківської області від 20.02.2007 року за
заявою ОСОБА_3 про встановлення факту
проживання на території України з
травня 1989 року по травень 1990 року за
нововиявленими обставинами, а не на
вироку суду в кримінальній справі, або
висновку судової експертизи, чи інших
документах передбачених у п. "б" п. 88
Порядку, а відтак, не доведені
допустимими доказами згідно з вимогами
статей 69-71 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 72
Кодексу адміністративного судочинства
України, обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно частини 1 статті 255 Кодексу
адміністративного судочинства
України, постанова або ухвала суду, яка
набрала законної сили, є обов'язковою
для осіб, які беруть участь у справі,
для їхніх правонаступників, а також для
всіх органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Частиною 2 статті 255 Кодексу
адміністративного судочинства
України, обставини, які були
встановлені постановою, що набрала
законної сили, в одній
адміністративній справі не можуть
оспорюватися в іншій судовій справі за
участю тих самих сторін.

Таким чином, суд вважає
необґрунтованим та неправомірним
посилання відповідача на подання
позивачем неправдивих відомостей, як
на підставу для винесення рішення про
скасування рішення про оформлення
позивачем громадянства України за
територіальним походженням, оскільки
сам факт подання позивачем неправдивих
відомостей не підтверджений жодними
належними доказами.

Також, відповідно до пункту 96
зазначеного Порядку, подання про
скасування рішення про оформлення
набуття громадянства України у
випадках, передбачених статтею 21
Закону, стосовно особи, яка проживає в
Україні, готується районним, районним у
місті, міським управлінням або
відділом Міністерства внутрішніх
справ України, до якого цією особою
подавалися документи щодо оформлення
набуття громадянства України.

Подання про скасування рішення про
оформлення набуття громадянства
України разом із документами,
передбаченими підпунктом "б" пункту 88
цього Порядку, надсилається до
головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Автономній
Республіці Крим, місті Києві, Київській
області, управління Міністерства
внутрішніх справ України в області,
місті Севастополі.

Повідомлення про скасування рішення
про оформлення набуття громадянства
України у тижневий строк надсилається
до районного, районного у місті,
міського управління або відділу МВС
України, яким було внесено подання про
скасування рішення про оформлення
набуття громадянства України. Районне,
районне у місті, міське управління або
відділ МВС України не пізніш як у
тижневий строк з дня одержання
повідомлення про скасування рішення
про оформлення набуття громадянства
України повідомляє про це відповідну
особу у письмовій формі із зазначенням
причин скасування такого рішення.

Відповідачем не надані докази
направлення ОСОБА_3 копії повідомлення
про скасування рішення, згідно з яким
він набув громадянство у встановлений
Порядком строк, чим позбавлено
позивача права на вчасне оскарження
цього рішення відповідно до статті 26
Закону України "Про громадянство
України".

Таким чином суд вважає, що оскаржуване
рішення винесено відповідачем без
додержання вимоги чинного
законодавства України, а отже позовні
вимоги в частині його скасування
підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про скасування
рішення відповідача про вилучення та
знищення паспорту позивача, суд
зазначає наступне.

Відповідно до статті 5 Закону № 2235-III,
документами, що підтверджують
громадянство України, є паспорт
громадянина України; паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон; тимчасове посвідчення
громадянина України; дипломатичний
паспорт; службовий паспорт;
посвідчення особи моряка; посвідчення
члена екіпажу; посвідчення особи на
повернення в Україну.

Відповідно до пункту 1 Положення про
паспорт громадянина України,
затвердженого постановою Верховної
Ради України № 2503-12 від 26.06.1992 року (далі
- Положення № 2503-12), паспорт громадянина
України є документом, що посвідчує
особу власника та підтверджує
громадянство України. Паспорт є
дійсним для укладання
цивільно-правових угод, здійснення
банківських операцій, оформлення
доручень іншим особам для
представництва перед третьою особою
лише на території України, якщо інше не
передбачено міжнародними договорами
України.

Згідно пункту 23 Положення № 2503-12,
забороняється вилучення у громадянина
паспорта, крім випадків, передбачених
законодавством України, зокрема
забороняється взяття паспорта у
заставу.

Відповідно до пункту 10.4 Порядку
оформлення і видачі паспорта
громадянина України, затвердженого
наказом МВС України 13.04.2012 року № 320,
погашаються, уважаються недійсними та
знищуються паспорти: які обмінюються у
зв'язку зі зміною (переміною) прізвища,
імені та по батькові; у разі
встановлення розбіжностей у записах
(невідповідність записів, зроблених у
паспорті, записам в інших документах); у
разі непридатності паспорта для
користування (пошкодження з різних
причин, утрата фотокартки); осіб,
громадянство України яких припинено;
знайдені, замість яких видано нові;
померлих громадян; зіпсовані під час
заповнення; оформлені з порушенням
вимог чинного законодавства України;
не отримані власником протягом року.

У графі "Службові відмітки" заяви про
видачу паспорта, який підлягає
знищенню, зазначаються дата та
підстави його знищення, після чого
заява вилучається з діючої картотеки і
поміщається до архівної картотеки.

У разі оформлення паспорта з
порушенням вимог чинного
законодавства керівником
територіального органу
(територіального підрозділу)
проводиться службове розслідування, за
результатами якого складається
висновок у двох примірниках, який
надсилається до Державної міграційної
служби України (далі - ДМС України) для
затвердження керівником відповідного
структурного підрозділу ДМС України.
Перший примірник затвердженого
висновку зберігається в ДМС України,
другий - у територіальному органі
(підрозділі).

Таким чином, оскільки судом визнано
незаконним рішення відповідача від
25.01.2013 року про скасування рішення
про оформлення позивачем громадянства
України за територіальним походженням
відповідно до частини 1 статті 8 Закону
України "Про громадянство України", суд
вважає що висновок від 27.01.2013 року про
вилучення та знищення паспорту ОСОБА_3
також підлягає скасуванню.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого вирішує справи
відповідно до Конституції України та
законів України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України. Суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється
на підставі статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Керуючись 6-14, 71, 86, 159-163, 167, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити в
повному обсязі.

Скасувати рішення Головного
управління Державної міграційної
служби України в Харківській області
від 25.01.2013 року про скасування рішення
від 18.07.2007 року про набуття ОСОБА_3
громадянства України за
територіальним походженням відповідно
до частини 1 статті 8 Закону України "Про
громадянство України".

Скасувати висновок від 27.01.2013 року про
вилучення та знищення паспорту ОСОБА_3.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 (69000, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий
збір у розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08
коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено
11.08.2014 року.

Суддя
А.С. Мороко