Справа № 9101/35020/2011
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

09 квітня 2014 року

справа № 2а-3854/09/0870

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Проценко О.А.

суддів: Туркіної Л.П. Дурасової Ю.В.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Вільнянський маслозавод"

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 01.03.2011р. у справі № 2а-3854/09/0870

за позовом Прокурора Вільнянського району Запорізької області в інтересах держави в особі Державної інспекції з енергозбереження

до Відкритого акціонерного товариства "Вільнянський маслозавод"

третя особа: Територіальне управління Державної інспекції з енергозбереження в Запорізькій області

про стягнення суми,

в с т а н о в и в:

Прокурор обґрунтував свої позовні вимоги посиланням на п.15 "Порядку проведення перевірок ефективності використання паливно-енергетичних ресурсів на підприємствах, в установах та організаціях та усунення фактів їх неефективного використання", затвердженого Наказом Державного комітету України з енергозбереження від 04.08.2000 №64 та зареєстрованого в Мін'юсті України 25.09.2000 за №653/4874, а також на Акт комплексної перевірки №18-9/03-247-64 від 28.10.08р. та постанови №26 від 28.10.08р., де зазначається про нераціональне використання підприємством позивача газу та інших паливно-енергетичних ресурсів в порушення вимог ст. 27 п. "а" закону України "Про енергозбереження".

Постановою суду першої інстанції позов задоволено. При цьому суд зазначив, що матеріали комплексної перевірки, які складені згідно з Додатками І, ІІ і ІІІ Порядку проведення перевірок ефективності використання паливно-енергетичних ресурсів на підприємствах в установах і організаціях, та усунення фактів їх неефективного використання, підтверджують факт порушення з боку відповідача.

Не погодившись з висновками суду першої інстанції, відповідач оскаржує постанову суду в апеляційному порядку. В обґрунтування апеляційних вимог зазначається, що приймаючи рішення, суд першої інстанції не встановив та не дослідив належним чином фактичні обставини, невірно застосував норми матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що ст.11 Закону України «Про енергозбереження» від 01.07.1994р. не передбачає підвищення плати за перевитрати природного газу. Апелянт просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

Позивач заперечує проти задоволення апеляційної скарги, судове рішення вважає законним та обґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, у жовтні 2008 року інспекторами Територіального управління Державної інспекції з енергозбереження в Запорізькій області (далі - ТУ ДІ з енергозбереження) проведена комплексна перевірка використання паливно-енергетичних ресурсів (далі – ПЕР) ВАТ "Вільнянський маслозавод", результати перевірки відображені в Акті № 18-9/03-247-64 від 28.10.2008 року (а.с.9-11).

За наслідками перевірки зроблено висновок про те, що стан енергозбереження на підприємстві є незадовільним. Позивачу видано Припис про усунення виявлених недоліків від 28.10.2008 р., яким визначений перелік заходів, необхідних для усунення порушень норм законодавства про енергозбереження (а.с.12-13).

28.10.2008 року ВАТ "Вільнянський маслозавод" подано зауваження до акту комплексної перевірки, у яких вказується, що деякі з порушень, зазначених в акті, не мали місця.

28.10.2208 року в. о. начальника ТУ ДІ з енергозбереження відносно відповідача прийнята постанова №26 про сплату підвищеної плати за нераціональне використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів. Підставою для застосування підвищеної плати за нераціональне використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів стали виявлені позивачем порушення вимог законодавства з енергозбереження, а саме: 1) відсутність теплової ізоляції на трубопроводах подачі пари в котельні, бойлерній та масло цеху підприємства призвело до річних перевитрат теплової енергії – у розмірі 20,1 Гкал (в перерахунку на спожитий газ 2,91 тис. м3); 2) експлуатація парового котла Е1/9Г №1 з відхиленням коефіцієнта корисної дії від нормативних значень у сторону зменшення призвело до річних перевитрат природного газу у розмірі 10,31 тис м3, чим порушено вимоги п. "а" ст. 27 Закону України "Про енергозбереження" (а.с.8).

Аналіз матеріалів справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, показав наступне.

Згідно з постановою Кабінету міністрів України від 29.06.2000 р. № 1039 "Питання Державної інспекції з енергозбереження", якою затверджено Положення "Про державну інспекцію з енергозбереження", Державна інспекція з енергозбереження (далі - Інспекція) є урядовим органом державного управління, що діє у складі НАЕР і йому підпорядковується, основним завданням якого є виконання контрольно-наглядових функцій щодо використання ПЕР. Інспекція для реалізації покладених на неї завдань утворює за погодженням з головою НАЕР територіальні органи у межах граничної чисельності працівників Інспекції (п. 9 Положення).

Відповідно до вказаного Положення наказом Державної інспекції з енергозбереження від 08.10.2007 р. № 211 були затверджені Положення про територіальні управління в областях, в тому числі і по Запорізькій області.

Пунктом 1 Положення про Територіальне управління Державної інспекції з енергозбереження по Запорізькій області передбачено, що воно є структурною одиницею урядового органу державного управління - Державної інспекції з енергозбереження, яке виконує у відповідності до законодавства контрольно-наглядові функції щодо використання ПЕР, здійснює контроль за додержанням норм з енергозбереження, надає за результатами перевірки обов'язкові для виконання приписи та виконує інші функції, що випливають з покладених на територіальне управління завдань.

Згідно з п. 15 Порядку проведення перевірок ефективності використання ПЕР на підприємствах, в установах та організаціях та усунення фактів неефективного їх використання, затвердженого наказом Держкомітету України з енергозбереження від 04.08.2000 р. № 64 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2000 р. за № 653/4874, визначено, що рішення про сплату підвищеної плати за неефективне використання енергоресурсів приймається відповідно до законодавства України на підставі акта перевірки підприємства, складеного інспектором, і оформлюється постановою про сплату підвищеної плати.

Відповідно до пункту "є" ст. 27 Закону України "Про енергозбереження" нераціональне використання ПЕР є порушенням законодавства про енергозбереження і тягне за собою передбачену законодавством відповідальність.

Згідно з п. 14 Загального положення про порядок нормування питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів у суспільному виробництві, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №786 від 15.07.1997 р., до неефективних (марнотратних) відносяться витрати ПЕР, зумовлені недотриманням вимог державних стандартів, режимних та технологічних карт, затвердженої проектної документації на енерго- та теплопостачання, паспортів на діюче обладнання, в тому числі систематичне, без виробничої потреби, використання палива, недовантаження або використання на холостому ходу силових трансформаторів, електродвигунів, електропечей та іншого паливно- та енерговикористовуючого обладнання.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про енергозбереження" економічні заходи для забезпечення енергозбереження передбачають введення плати за нераціональне використання ПЕР у вигляді надбавок до діючих цін і тарифів залежно від перевитрат ПЕР щодо витрат, встановлених стандартами (пункт "є"), застосування економічних санкцій за марнотратне витрачання палива та енергії внаслідок безгосподарної або некомпетентної діяльності (пункт "є").

Пунктом "а" статті 17 Закону України "Про енергозбереження" передбачено, що економічні санкції накладаються на юридичних та фізичних осіб за марнотратне витрачання та прямі втрати ПЕР.

Розміри підвищеної плати за перевитрати газу та інших ПЕР у разі їх неефективного використання передбачені розділом II Додатку до постанови Кабінету міністрів України "Про заходи щодо ефективного використання газу та інших ПЕР в народному господарстві" № 699 від 02.09.1993 р. (далі – Постанова №699).

За приписами абз.1 розділу II Додатку до Постанови №699 (з урахуванням відповідних змін та доповнень), за перевитрати газу та інших ПЕР внаслідок неефективного його використання, виявлені органами енергозбереження, сплачується підвищена плата.

Відповідно до абз.2 розділу II Додатку до зазначеної Постанови №699 передбачено, що якщо перевитрати газу та інших ПЕР викликані недодержанням технологічної дисципліни (незадовільний стан устаткування, відсутність або недотримання роботи устаткування за режимними або технологічними картками, відсутність теплоутилізаційного устаткування, систем автоматики), споживач сплачує річний обсяг перевитрат газу чи інших ПЕР у двократному розмірі встановленої на них ціни. Плата вноситься відразу після обстеження підприємства Державною комісією з енергозбереження.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо обґрунтованості позовних вимог, задовольнивши їх. Матеріали справи підтверджують, що відповідачем допущено нераціональне використання ПЕР, про що зазначено в постанові ТУ ДІ з енергозбереження №26. При цьому судом було враховано факти, встановлені при вирішенні справи №2а-3091/09/0870, де Запорізький окружний адміністративний суд своєю постановою від 14.07.2009 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, відмовив ВАТ "Вільнянський маслозавод" у задоволенні позову до Державної інспекції з енергозбереження в особі Територіального управління Державної інспекції з енергозбереження в Запорізькій області про скасування постанови №26 від 28.10.2008р. Суд у справі №2а-3091/09/0870 визначився щодо законності та обґрунтованості постанови №26 від 28.10.2008р., а тому дана постанова є обов’язковою до виконання.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Судове рішення прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається. Апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Судове рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,200,205,206 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Відкрите акціонерне товариство "Вільнянський маслозавод" на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 01.03.2011р. у справі № 2а-3854/09/0870 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 01.03.2011р. у справі № 2а-3854/09/0870 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.254 КАС України та може бути оскаржена згідно зі ст.212 КАС України.

Головуючий: О.А. Проценко

Суддя: Л.П. Туркіна

Суддя: Ю.В. Дурасова