Справа № 2а/2470/2542/12
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2013-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2013 року м. Чернівці
Справа № 2а/2470/2542/12

Чернівецький окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Маренича І.В

секретаря судового засідання -
Григорійчука Я.В.

за участю:

представників позивача - Бобика Й.Б.,
Аврама Ю.М.;

представника відповідача - Васійчука
С.І.

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за позовом
Товариства з додатковою
відповідальністю Чернівецьке
спеціалізоване
монтажно-налагоджувальне управління
"М"ясомолмонтаж" до Державної
податкової інспекції у м. Чернівцях ,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою
відповідальністю «Чернівецьке
спеціалізоване
монтажно-налагоджувальне управління
«М'ясомолмонтаж» (позивач) звернулося
до суду з позовною заявою Державної
податкової інспекції у місті Чернівцях
(відповідач) про скасування податкових
повідомлень-рішень.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що працівниками ДПІ у
м. Чернівцях проведено перевірку
товариства з додатковою
відповідальністю «Чернівецьке
спеціалізоване
монтажно-налагоджувальне управління
«М'ясомолмонтаж» та складено акт від 17
вересня 2012 року № 1032/22-1/00419331 «Про
результати планової виїзної перевірки
ТДВ ЧСМНУ «М'ясомолмонтаж», , з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2010 року по
31.03.2012 року». За розглядом акту
перевірки відповідачем були прийняті
податкові повідомлення - рішення від 28
вересня 2012 року:

- № 000150231, яким збільшено суму
грошового зобов'язання позивача з
податку на прибуток на суму 205930
гривень, в тому числі за основним
платежем 164744 гривні та за штрафними
санкціями 41186 гривень;

- № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання позивача з
податку на додану вартість на суму 85588,75
гривень, в тому числі за основним
платежем 68633 гривні та за штрафними
санкціями 16955,75 гривень;

- № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання позивача з
податку на доходи найманих працівників
на суму 17613,33 гривень, в тому числі за
основним платежем 14199,49 гривень та за
штрафними санкціями 3413,84 гривень;

- № 4, яким застосовано штрафних
(фінансових) санкцій за порушення
ведення касових операцій на суму 5017,34
гривень;

- № , яким зменшено від'ємне
значення оподаткування податком на
прибуток на суму 1600 гривень.

Позивач з прийнятими
повідомленнями-рішеннями не
погоджується, вважає їх такими, що
підлягають скасуванню.

Представники позивача з урахуванням
уточнення позовних вимог в судовому
засіданні позов підтримали повністю та
просили його задовольнити, посилаючись
на обставини зазначені в позовній
заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, просив у
його задоволенні відмовити та надав
пояснення аналогічні викладеним у
запереченнях проти позову.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін,
встановивши фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, дослідивши та оцінивши
надані докази в сукупності,
проаналізувавши законодавство, яке
регулює спірні правовідносини, суд
дійшов висновку, що адміністративний
позов підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

В судовому засідання представник
позивача пояснив, що в акті перевірки
дано помилкове трактування операції
щодо списання товарно-матеріальних
цінностей, а саме: сиру в асортименті.
Так, в акті зазначається, що платником
в бухгалтерському обліку проведено
уцінку товару, а саме: списання
товарно-матеріальних цінностей (сиру в
асортименті) відображено по дебету
рахунку 947 «Недостачі і втрати від
псування цінностей". В даному випадку
мало місце рішення керівника про
застосування знижки на товар у зв'язку
із майбутнім закінченням строку
придатності сиру. При визначенні
звичайної ціни слід керуватись
вимогами п.п. 1.20.2 п. 1.20 ст.1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», відповідно до котрого
враховуються знижки, серед яких варто
особливо виділити знижки, пов'язані з
втратою товаром споживчих якостей,
наближенням дати закінчення строку
зберігання (придатності, реалізації), а
також низькою ліквідністю товарів.

Також податковим органом помилково
зазначається, що ТДВ ЧСМНУ
«М'ясомолмонтаж» безпідставно (при
відсутності акту виконаних робіт)
відображено у складі валових витрат
вартість субпідрядних робіт в сумі
299566,0 грн. В бухгалтерському та
податковому обліку вартість виконаних
будівельних робіт КП «Теплосервіс»
підтверджено первинним бухгалтерським
документом, а саме: актом виконаних
робіт за грудень 2010 року. Відповідно
право відображення у складі валових
витрат вартості субпідрядних робіт в
сумі 299566,0 грн. виникає у ІV кв. 2010 року, а
не у першому кварталі 2011 року.

Працівниками податкового органу у
зв'язку із тим, що для перевірки не
представлено розрахункових
документів, що надаються оператором
мобільного зв'язку абоненту, в яких
відображаються час переговорів і номер
адресата (послуга деталізації рахунку)
зроблено висновок про те, що дані
витрати не зумовлені виконанням
працівниками підприємства трудових
функцій і, відповідно, відносяться до
додаткового блага даної особи. Даний
висновок являється хибним виходячи з
того, що мобільні телефони, які
використовуються працівниками,
знаходяться на обліку підприємства;
наказом по ТДВ ЧСМНУ «М'ясомолмонтаж»
затверджені правила користування
мобільним зв'язком, список працівників,
які користуються мобільним зв'язком
для виконання трудових функцій; на
підприємстві ведеться журнал обліку
телефонних розмов.

А також протягом періоду, що
перевірявся, ТДВ ЧСМНУ
«М'ясомолмонтаж» для покращення
побутових умов працівників, які
працюють на виробництві, для
комплектування кімнат, призначених для
проживання працівників, що знаходяться
у відрядженні, для забезпечення
санітарного стану в адміністративному
приміщенні та ін. було придбано
побутову техніку та інші
товаро-матеріальні цінності на суму
61095,91 грн. Дані товаро-матеріальні
цінності знаходяться на обліку ТДВ
ЧСМНУ «М'ясомолмонтаж». Оподаткування
доходів фізичних осіб, у тому числі
одержаних у вигляді додаткового блага,
виходячи із положень ПКУ,
розглядається лише у разі їх одержання
безпосередньо конкретним платником
податку.

Судом встановлені такі обставини та
відповідні їм правовідносини.

Працівниками ДПІ у м. Чернівцях
проведено перевірку товариства з
додатковою відповідальністю
«Чернівецьке спеціалізоване
монтажно-налагоджувальне управління
«М'ясомолмонтаж» та складено акт від 17
вересня 2012 року № 1032/22-1/00419331 «Про
результати планової виїзної перевірки
ТДВ ЧСМНУ «М'ясомолмонтаж», , з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2010 року по
31.03.2012 року». За розглядом акту
перевірки відповідачем були прийняті
податкові повідомлення - рішення від 28
вересня 2012 року:

- № 000150231, яким збільшено суму
грошового зобов'язання позивача з
податку на прибуток на суму 205930
гривень, в тому числі за основним
платежем 164744 гривні та за штрафними
санкціями 41186 гривень;

- № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання позивача з
податку на додану вартість на суму 85588,75
гривень, в тому числі за основним
платежем 68633 гривні та за штрафними
санкціями 16955,75 гривень;

- № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання позивача з
податку на доходи найманих працівників
на суму 17613,33 гривень, в тому числі за
основним платежем 14199,49 гривень та за
штрафними санкціями 3413,84 гривень;

- № 4, яким застосовано штрафних
(фінансових) санкцій за порушення
ведення касових операцій на суму 5017,34
гривень;

- № , яким зменшено від'ємне
значення оподаткування податком на
прибуток на суму 1600 гривень.

До вказаних правовідносин суд
застосовує такі положення закону та
робить висновки по суті спору.

Відповідно до вимог статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Згідно з вимогами ч.3 ст.2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення; безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до пункту 14 ПБО 9
наднормативні втрати й нестачі запасів
належать до витрат звітного періоду. Ці
суми втрат запасів відображаються за
дебетом субрахунку 947 «Нестачі і втрати
від псування цінностей».

Згідно п. 5.9 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
від 28.12.1994 № 334/94-ВР (далі - Закон №
334/94-ВР) платник податку веде податковий
облік приросту (убутку) балансової
вартості товарів (крім тих, що
підлягають амортизації, та цінних
паперів), сировини, матеріалів,
комплектуючих виробів,
напівфабрикатів, малоцінних предметів
(далі - запасів) на складах, у
незавершеному виробництві та залишках
готової продукції, витрати на
придбання та поліпшення (перетворення,
зберігання) яких включаються до складу
валових витрат згідно з цим Законом (за
винятком тих, що отримані безкоштовно).

Вартість запасів оплачених, але не
отриманих (не оприбуткованих)
платником податку - покупцем, до
приросту запасів не включається.

Вартість запасів оплачених, але не
відвантажених (не знятих з обліку)
платником податку - продавцем, до
убутку запасів не включається.

У разі коли балансова вартість таких
запасів на кінець звітного періоду є
меншою за їх балансову вартість на
початок того ж звітного періоду,
різниця включається до складу валових
витрат платника податку у такому
звітному періоді.

Якщо платник податку приймає рішення
про уцінку (дооцінку) запасів згідно з
правилами бухгалтерського обліку, то
така уцінка (дооцінка) з метою
податкового обліку не змінює балансову
вартість запасів та валові доходи або
валові витрати такого платника
податку, пов'язані з придбанням таких
запасів.

До складу валових витрат у
відповідності до п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5
Закону № 334/94-ВР включаються суми
будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7
цієї статті.

Підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 ст. 7 Закону №
334/94-ВР передбачено, що доход, отриманий
платником податку від продажу товарів
(робіт, послуг) пов'язаним особам,
визначається виходячи із договірних
цін, але не менших за звичайні ціни на
такі товари (роботи, послуги), що діяли
на дату такого продажу.

Порядок визначення звичайної ціни
наведено у п.п. 1.20.1 п.1.20 ст. 1 Закону №
334/94-ВР, відповідно до котрого якщо цим
пунктом не встановлено інше, звичайною
вважається ціна товарів (робіт, послуг),
визначена сторонами договору. Якщо не
доведене зворотне, вважається, що така
звичайна ціна відповідає рівню
справедливих ринкових цін.

При визначенні звичайної ціни
відповідно до положень Закону № 334/94-ВР
враховуються знижки, серед яких варто
особливо виділити знижки, пов'язані з
втратою товаром споживчих якостей,
наближенням дати закінчення строку
зберігання (придатності, реалізації), а
також низькою ліквідністю товарів.
Тобто, при документальному оформленні
рішення керівника (наказ додається) про
застосування знижки на товар у зв'язку
із закінченням строку придатності,
звичайною буде вважатися ціна з
урахуванням такої знижки, навіть якщо
ціна зі знижкою буде нижче
закупівельної ціни товару.

У відповідності до п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5
Закону № 334/94-ВР не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Відповідач помилково звертає увагу на
те, що позивач безпідставно відобразив
у складі валових витрат вартість
субпідрядних робіт в сумі 299566,0 грн. В
бухгалтерському та податковому обліку
вартість виконаних будівельних робіт
КП «Теплосервіс» підтверджено
первинним бухгалтерським документом -
актом виконаних робіт за грудень 2010
року. Відповідно право відображення у
складі валових витрат вартості
субпідрядних робіт в сумі 299566,0 грн.
виникає у ІV кв. 2010 року, а не у першому
кварталі 2011 року.

Підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
передбачено, що додаткові блага -
кошти, матеріальні чи нематеріальні
цінності, послуги, інші види доходу, що
виплачуються (надаються) платнику
податку податковим агентом, якщо такий
дохід не є заробітною платою та не
пов'язаний з виконанням обов'язків
трудового найму або не є винагородою за
цивільно-правовими договорами
(угодами), укладеними з таким платником
податку (крім випадків, прямо
передбачених нормами розділу IV цього
Кодексу).

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 ПК України
базою оподаткування є загальний
оподатковуваний дохід, з урахуванням
особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід -
будь-який дохід, який підлягає
оподаткуванню, нарахований
(виплачений, наданий) на користь
платника податку протягом звітного
податкового періоду.

У разі використання права на податкову
знижку базою оподаткування є чистий
річний оподатковуваний дохід, який
визначається шляхом зменшення
загального оподатковуваного доходу з
урахуванням пункту 164.6 цієї статті на
суми податкової знижки такого звітного
року.

Базою оподаткування для доходів,
отриманих від провадження
господарської або незалежної
професійної діяльності, є чистий
річний оподатковуваний дохід, який
визначається відповідно до пункту 177.2
статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього
Кодексу.

164.1.1. Загальний оподатковуваний дохід
складається з доходів, які остаточно
оподатковуються під час їх нарахування
(виплати, надання), доходів, які
оподатковуються у складі загального
річного оподатковуваного доходу, та
доходів, які оподатковуються за іншими
правилами, визначеними цим Кодексом.

164.1.2. Загальний місячний
оподатковуваний дохід складається із
суми оподатковуваних доходів,
нарахованих (виплачених, наданих)
протягом такого звітного податкового
місяця.

164.1.3. Загальний річний оподатковуваний
дохід дорівнює сумі загальних місячних
оподатковуваних доходів, іноземних
доходів, отриманих протягом такого
звітного податкового року, доходів,
отриманих фізичною особою -
підприємцем від провадження
господарської діяльності згідно із
статтею 177 цього Кодексу, та доходів,
отриманих фізичною особою, яка
провадить незалежну професійну
діяльність згідно із статтею 178 цього
Кодексу.

В ході проведення перевірки
відповідачем встановлено заниження
податкових зобов'язань по податку на
додану вартість на суму 57511,00 грн., в
тому числі: у січні 2010 року - 593,00 грн. від
списання ТМЦ на святкування нового
року; у вересні 2010 року - 12097,00 грн. від
реалізації уціненого сиру; у жовтні 2010
року - 21453,00 грн. від реалізації
уціненого сиру; у грудні 2010 року - 22554,00
грн. від реалізації уціненого сиру; у
грудні 2011 року - 814,00 грн. від списання
основних засобів.

Відповідно до п.п. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (далі Закон № 168/97-ВР) об'єктом
оподаткування податком на додану
вартість є операції платників податку
з поставки товарів та послуг, місце
поставки яких знаходиться на митній
території України.

Пунктом 4.1 статті 4 Закону № 168/97-ВР
передбачено, що база оподаткування
операції з поставки товарів (послуг)
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, визначеної за
вільними цінами, але не нижче за
звичайні ціни, з урахуванням акцизного
збору, ввізного мита, інших
загальнодержавних податків та зборів
(обов'язкових платежів), згідно із
законами України з питань
оподаткування (за винятком податку на
додану вартість, а також збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування на послуги стільникового
рухомого зв'язку, що включається до
ціни товарів (послуг)).

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку (п.п 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону №
168/97-ВР).

Підпункт 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону №
168/97-ВР передбачає, що до складу
податкового кредиту з податку на
додану вартість відноситься сума ПДВ
за придбаними запасами, використання
котрих планується в господарській
діяльності і для здійснення
оподаткованих операцій. За наявності
належним чином оформленої податкової
накладної від продавця сума уцінки
запасів не зменшує первісного розміру
валових витрат і податкового кредиту,
що пов'язані з придбанням.

Відповідно до п.п. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону №
168/97-ВР якщо платник податку придбаває
(виготовляє) матеріальні та
нематеріальні активи (послуги), які не
призначаються для їх використання в
господарській діяльності такого
платника, то сума податку, сплаченого у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не включається до
складу податкового кредиту.

За правилом п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону №
168/97-ВР не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду (п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7
Закону № 168/97-ВР).

Враховуючи, що:

- актом перевірки, як носієм доказової
інформації, не доведено нестачі сиру у
позивача;

- коригування валових витрат при уцінці
товарів, згідно з вимогами п.5.9 ст. 5
Закону № 334/94-ВР, не здійснюється;

- Законом № 168/97-ВР не передбачено
коригування сум податкового кредиту
при проведенні уцінки товарів;

- ціна продажу товарів, пов'язаних з
втратою якості товару або закінченням
строку зберігання, а також збутом
неліквідних або низько ліквідних
товарів - є звичайною ціною (п.п. 1.20.2 п.
1.20 ст. 1 Закону № 334/94-ВР) тому не
підтверджується висновок відповідача
про заниження грошового зобов'язання
зі сплати до бюджету податку на додану
вартість за період 01.01.2010 року по 31.12.2010
року на суму 78867,50 грн., в тому числі,
основний платіж - 63094, 00 грн., штрафні
санкції - 15773,00 грн.

Також в ході судового розгляду судом
призначалась судово-економічна
експертиза, проведення котрої доручено
спеціалістам Тернопільського
відділення Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз Міністерства юстиції
України. На вирішення експертизи були
поставлені питання:

1. Чи підтверджується документально та
нормативно зазначене в акті перевірки
від 17 вересня 2012 року № 1032/22-1/00419331
заниження грошового зобов'язання зі
сплати до бюджету податку на додану
вартість за період з 01.01.2010 року по
31.12.2010 року на суму 78867,50 грн., в тому
числі, за основним платежем - 63094,00 грн.
та за штрафними санкціями - 15733,50 грн.?

2. Чи підтверджується документально та
нормативно зазначене в акті перевірки
від 17 вересня 2012 року № 1032/22-1/00419331
заниження зі сплати до бюджету податку
на прибуток за період з 01.07.2010 року по
31.03.2011 року на суму 205930,00 грн., в тому
числі, за основним платежем - 164744,00 грн.
та за штрафними санкціями - 41186,00 грн.?

Висновком експерта за результатами
проведення судово-економічної
експертизи від 05.04.2013 року № 174/13-22:

по першому питанню зазначено, що
документально та нормативно не
підтверджується зазначене в акті
перевірки від 17 вересня 2012 року №
1032/22-1/00419331 заниження грошового
зобов'язання зі сплати до бюджету
податку на додану вартість за період з
01.01.2010 року по 31.12.2010 року на суму 78867,50
грн., в тому числі, за основним платежем
- 63094,00 грн. та за штрафними санкціями -
15733,50 грн. та документально
підтверджується заниження податку на
додану вартість у січні 2010 року у
розмірі 593,00 грн. та у грудні 2011 року у
розмірі 814,00 грн.;

по другому питанню зазначено, що
документально та нормативно не
підтверджується зазначене в акті
перевірки від 17 вересня 2012 року №
1032/22-1/00419331 заниження зі сплати до
бюджету податку на прибуток за період з
01.07.2010 року по 31.03.2011 року на суму 205930,00
грн., в тому числі, за основним платежем
- 164744,00 грн. та за штрафними санкціями -
41186,00 грн. Документально та нормативно
підтверджується заниження податку на
прибуток за 2010 рік в сумі 741,50 грн. та
завищення від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток за
2011 рік у сумі 301166,00 грн.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади. Органів місцевого
самоврядування" їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень, крім
випадків, коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

З огляду на наведене, суд приходить до
висновку про невідповідність та
протиправність прийнятих відповідачем
податкових повідомлень-рішення
вимогам частини 3 статті 2 КАС України.

У процесі розгляду справи не
встановлено інших фактичних обставин,
що мають суттєве значення для
правильного вирішення спору, і доказів
на підтвердження цих обставин.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 11, 17, 18, 71,72, 94, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов
задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення
рішення № 000150231, в частині збільшення
суми грошового зобов'язання позивача з
податку на прибуток на суму 205003,13
гривень, в тому числі за основним
платежем 164002,5 гривні та за штрафними
санкціями 41000,63 гривень;

3. Визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення
рішення № , в частині збільшення
суми грошового зобов'язання позивача з
податку на додану вартість на суму 77108,75
гривень, в тому числі за основним
платежем 61687 гривні та за штрафними
санкціями 15421,75 гривень;

4. Визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення
рішення № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання позивача з
податку на доходи найманих працівників
на суму 17613,33 гривень, в тому числі за
основним платежем 14199,49 гривень та за
штрафними санкціями 3413,84 гривень;

5. Визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення
рішення № 4, яким застосовано
штрафних (фінансових) санкцій за
порушення ведення касових операцій на
суму 5017,34 гривень;

6. Визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення
рішення № , яким зменшено від'ємне
значення оподаткування податком на
прибуток на суму 1600 гривень;

7. Стягнути з Державного бюджету
України понесені Товариством з
додатковою відповідальністю
Чернівецьке спеціалізоване
монтажно-налагоджувальне управління
"М"ясомолмонтаж" судові витрати у сумі
2146,00 грн., сплачені згідно квитанції
№к12/F/26 від 15 жовтня 2012 року.

Постанова суду може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

У судовому засіданні 01 липня 2013 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Постанову
виготовлено в повному обсязі 5 липня 2013
року.

Суддя

І.В.Маренич