Справа № 815/2192/14
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2014-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2192/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2014 року
м.Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого судді
Єфіменка К.С., розглянувши у приміщенні
суду в порядку письмового провадження
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Відділу примусового
виконання рішень Управління ДВС
Головного управління юстиції в
Одеській області, Департаменту праці
та соціального захисту населення
Одеської міської ради про встановлення
судового контролю виконання рішення
суду, визнання протиправними дій,
скасування постанови та зобов'язання
вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернувся ОСОБА_1 до
Відділу примусового виконання рішень
Управління ДВС Головного управління
юстиції в Одеській області,
Департаменту праці та соціального
захисту населення Одеської міської
ради про встановлення судового
контролю виконання рішення суду,
визнання протиправними дій, скасування
постанови та зобов'язання вчинити
певні ді.

В судовому засіданні 18.08.2014 року
позивач не заявив клопотань про
витребування додаткових письмових
доказів чи допиту свідків по цій
справи, представники відповідачів були
сповіщені належним чином по день, час
та місце слухання справи (а.с.99,100), але
не прибули в удове засідання без
поважних причин, а тому згідно положень
ч.6 ст.128 КАС України, судом ухвалено
рішення щодо розгляду цієї справи в
порядку письмового провадження за
наявними в справі письмовими доказами.

Дослідивши наявні в справі
письмові докази суд встановлює
наступні обставини та факти:

Відповідач - Відділ примусового
виконання рішень Управління ДВС
Головного управління юстиції в
Одеській області, на підставі ст.2
Закону України «Про виконавче
провадження», є місцевим підрозділом
центрального органу державної
виконавчої влади та згідно ст.5 цього ж
Закону здійснює повноваження щодо
виконання судових рішень, в порядку
передбаченому цим Законом. Оскільки
згідно ст.181 КАС України учасники
виконавчого провадження та особи
залучені до участі у ньому мають право
оскаржити рішення, дії чи
бездіяльність органу державної
виконавчої служби, якщо інших порядок
оскарження не передбачений законом, а
тому на підставі ст.55 Конституції
України, п.1 ч.2 ст.17, ст.104, ст.181 КАС
України позивач може оскаржити до суду
в порядку адміністративного
судочинства рішення, дії чи
бездіяльність органу Державної
виконавчої служби.

23.12.2011 року Одеським окружним
адміністративним судом була винесена
постанова по справі №2-а-10902/08/1570, якою
позовні вимоги були задоволені
частково та зобов'язано Департамент
праці та соціальної політики ОМР
провести нарахування та виплату
позивачу недоплачена разову грошову
допомогу як інваліду війни ІІ групи за
2008 та 2009 роки..

Вказану судове рішення набрало
законної сили 23.12.2011 року.

05.12.2012 року Одеським окружним
адміністративним судом був виданий
виконавчий лист щодо примусового
виконання цього судового рішення (
а.с.8).

Ухвалою Одеського окружного
адміністративного суду від 25.01.2014 року
був змінений спосіб та порядок
виконання цього судового рішення (а.с.7)

30.01.2014 року стягувачем була подана
заява до Відділу примусового виконання
рішень Управління ДВС Головного
управління юстиції в Одеській області
про прийняття виконавчого листа до
примусового виконання (а.с.9).

На підставі цієї заяви
представника стягувача старшим
державним виконавцем відповідача
31.01.2014 року винесена постанова ВП №41812904
(а.с.10) про відмову у відкритті
виконавчого провадження згідно п.8 ч.1
ст.26 Закону України «Про виконавче
провадження», оскільки згідно ч.1 ст.50
цього ж Закону завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знов.

Суд оцінюючи дії та оскаржене
рішення суб`єкту владних повноважень,
виходячи з положень ч.3 ст.2 КАС України,
приходить до висновку, що вони не
відповідають законові з наступних
підстав:

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
місцевого самоврядування, їхні
посадові й службові особи повинні
діяти порядком та у спосіб, передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно п.1 ст.17 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
виконавчі документи за рішеннями, що
підлягають примусовому виконанню
державною виконавчою службою є
виконавчі листи, що видаються судами.

Статтею 19 Закону України «Про
виконавче провадження»
передбачається, що державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в ст.17 Закону
України «Про виконавче провадження» за
заявою стягувача або його представника
про примусове виконання рішення у
заяві про відкриття виконавчого
провадження, стягувач вправі зазначити
відомості, що ідентифікують боржника
чи можуть сприяти примусовому
виконанню рішення (рахунок боржника,
місце роботи чи отримання ним інших
доходів, місцезнаходження його майна
тощо).

Таким чином, подання позивачем заяви
про примусове виконання судового
рішення від 31.01.2014 року з доданням
виконавчого листа Одеського окружного
адміністративного суду від 05.12.2012 року
повністю відповідало зазначеним
правовим нормам та було підставою для
відкриття виконавчого провадження.

Відмовляючи у відкритті виконавчого
провадження своєю постановою від 31.01.2014
року ВП №41812904 (а.с.10) державний
виконавець виходив з того, що згідно ч.1
ст.50 цього ж Закону завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знов. За вказаним виконавчим листом вже
раніше існувало виконавче провадження,
яке було завершено на підстав п.11 ч.1
ст.49 цього ж Закону, а саме: повернутий
суду виконавчий лист з-за неможливості
вчинення його виконання, хоча до
боржника вжити усі передбачені заході -
застосований штраф та направлено
подання про порушення кримінальної
справи.

Однак, суд погоджується з позицією
позивача про те, що фактично на
виконанні відповідача разом із заявою
від 30.01.2014 року надійшов інший
виконавчий документ, оскільки ухвалою
суду від 25.01.2014 року був змінений
порядок та спосіб виконання судового
рішення.

Вказана ухвала суду згідно положень
ст.254 КАС України набрала законної сили
31.01.2014 року, а тому повинна була
враховуватись державним виконавцем
при прийнятті свого рішення щодо
відлови у відкритті виконавчого
провадження за п.8 ч.1 ст.26 цього ж
Закону.

Наявність цього судового рішення
суттєво змінює оцінку законності дій
державного виконавця, адже з його
урахуванням, суд приходить до висновку
про те, зо цим рішенням державний
виконавець порушує права стягувача -
особи на доступ до судочинства,
передбачене ст.6 Європейської
Конвенції з прав людини 1950 року,
складовою частину якого є зобов'язання
держави України, з дати її ратифікації -
1997 рік, забезпечувати виконання
ухвалених судових рішень на користь
особи.

Відповідно до ст.8 Конституції України
та ст.17 Закону України «про
застосування положень Європейської
Конвенції з прав людини та рішень ЄСПЛ
в України» положення цієї Конвенції
мають вищу юридичну силу над правовими
нормами національного законодавства, а
тому наведеними вище нормами Закону
України «Про виконавче провадження»
воно не може бути обмежено.

За таких обставин, дії та рішення
державного виконавця щодо відмови у
відкритті виконавчого провадження,
відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, є
протиправними та підлягають визнанню
такими на підставі положень ч.2 ст.162 КАС
України.

Оскільки відповідач неправомірно
відмовив позивача у відкритті
виконавчого провадження, суд на
підставі положень ч.2, ч.3 ст.162 КАС
України, вважає за необхідне ухвалити
рішення про поновлення прав особи, яка
звернулась за судовим захистом, а саме:
зобов'язати відповідача прийняти
постанову про відкриття виконавчого
провадження згідно заяви позивача від
30.01.2014 року за виконавчим листом
Одеського окружного адміністративного
суду від 23.11.2012 року з урахуванням
положень ухвали цього ж суду від 25.01.2014
року по справі №2а-10902/08/1570.

Поряд з цим, суд на підставі положень
ч.1 ст.162 КАС України, вважає що інші
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.267 КАС
України, судовий контроль
встановлюється за спеціальною
процедурою, в рамках справи, по якій
винесено це судове рішення й тільки тим
саме судом, що виключає можливість
проведення процедури судового
контролю за виконання постанови суду в
рамках справи №2а-10902/08/1570 поза межами
цієї справи.

Суд вважає, що вчинення державним
виконавцем та Департаментом праці та
соціальної політики ОМР зазначених
позивачем дій передбачається порядком
їх виконання, які визначені Законом
України «Про виконавче провадження», а
тому достатнім для поновлення прав
позивача є прийняття рішення суду про
скасування постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження та
зобов'язання прийняти постанову про
його відкриття. Подальші дії державний
виконавець вчиняє на свій розсуд, а
тому вони не можуть бути
зарегламентовані судом заздалегідь.

Судові витрати розподілити за
правилами ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.94,158-163,181 КАС України,
суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги
задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії
Відділу примусового виконання рішень
Управління ДВС Головного управління
юстиції в Одеській області щодо
прийняття постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
31.01.2014 року ВП №41812904.

3. Визнати протиправною та
скасувати постанову Відділу
примусового виконання рішень
Управління ДВС Головного управління
юстиції в Одеській області про відмову
у відкритті виконавчого провадження
від 31.01.2014 року ВП №41812904.

4. Зобов'язати відкрити
виконавче провадження за виконавчим
листом Одеського окружного
адміністративного суду від 23.11.2012 року
з урахуванням положень ухвали цього ж
суду від 25.01.2014 року по справі
№2а-10902/08/1570.

5. В задоволенні решти
позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня отримання повного тексту
постанови.

Суддя
Єфіменко
К.С.