Справа № 2а-2395/10/1470
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2014 року м. Київ
К/9991/79180/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Березанському
районі Миколаївської області

на постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 28 липня
2010 року

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 19 жовтня 2011
року

у справі № 2а-2395/10/1470

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у
Березанському районі Миколаївської
області

про визнання дій протиправними та
скасування рішень про застосування
штрафних (фінансових) санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
(далі - ФОП ОСОБА_3;
позивач) звернулась до суду з позовом
до Державної податкової інспекції у
Березанському районі Миколаївської
області (далі - ДПІ у Березанському
районі Миколаївської області;
відповідач), в якому просила визнати
протиправними дії відповідача при
проведенні перевірки, а також
скасувати рішення № від
02 грудня 2009 року та № від 02 грудня
2009 року про застосування штрафних
(фінансових) санкцій.

Постановою Миколаївського
окружного адміністративного суду від 28
липня 2010 року, залишеною без
змін ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 19 жовтня 2011
року, позов задоволено частково.
Скасовано рішення №
від 02 грудня 2009 року про застосування
штрафних (фінансових) санкцій. В решті
позову відмовлено. Повернуто з
Державного бюджету України на користь
ФОП ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1,13
грн., сплачений відповідно до квитанції
від 13 квітня 2010 року.

Не погоджуючись з прийнятими судовими
рішеннями у справі, відповідач
оскаржив їх в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, з
посиланням на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального права, ставиться питання
про скасування постанови
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 28 липня
2010 року, ухвали Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 19 жовтня 2011 року та
прийняття нового рішення про повну
відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи в
межах доводів касаційної скарги
відповідно до статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що посадовими особами ДПІ
у Березанському районі Миколаївської
області проведено перевірку
закусочної, що належить позивачу, з
питань дотримання суб'єктами
господарювання порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій, за
результатами якої складено акт
№ 0088/14/12/23/НОМЕР_3 від 13
листопада 2009 року.

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем, зокрема, прийнято
рішення № від 02 грудня
2009 року, яким до позивача застосовано
суму штрафних (фінансових) санкцій у
розмірі 1 700,00 грн.

Підставою для прийняття
вказаного рішення послугувало
порушення ФОП ОСОБА_3
статті 15 Закону України від 19 грудня 1995
року № 481/95-ВР «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Закон № 481/95-ВР) у зв'язку із
здійсненням реалізації алкогольних
напоїв без наявності відповідної
ліцензії.

Задовольняючи позов частково, суди
попередніх інстанцій виходили з
наступних мотивів, з якими
погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до статті 15 Закону № 481/95-ВР
роздрібна торгівля алкогольними
напоями або тютюновими виробами може
здійснюватися суб'єктами
господарювання всіх форм власності, у
тому числі їх виробниками, за наявності
у них ліцензій.

За змістом частини 2 статті 17 Закону №
481/95-ВР у разі оптової (включаючи імпорт
та експорт) і роздрібної торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і плодовим,
спиртом етиловим ректифікованим
виноградним, спиртом етиловим
ректифікованим плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами без
наявності ліцензій до суб'єктів
господарювання застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафів
у розмірі 200 відсотків вартості
отриманої партії товару, але не менше
1700 гривень.

Згідно з частинами 1, 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Так, обґрунтовуючи правомірність
прийняття спірного рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, контролюючий орган посилався
на долучений до матеріалів справи звіт
« 207» щодо наявних на момент проведення
перевірки залишків товарів.

На переконання колегії суддів
попередні судові інстанції
обґрунтовано надали критичну оцінку
вказаному доказу, позаяк наявність
алкогольних напоїв у фіскальній
пам'яті реєстратора розрахункових
операцій не свідчить про їх продаж
позивачем.

Будь-яких інших належних та допустимих
доказів на підтвердження своєї
правової позиції податковим органом не
подано.

За наведених обставин, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 28
липня 2010 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 19 жовтня
2011 року такими, що прийняті з
правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
а тому суд касаційної інстанції не
знаходить підстав, які могли б
призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Березанському
районі Миколаївської області
відхилити, а постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 28
липня 2010 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 19 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, встановленими главою 3
розділу IV Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Карась О.В.