Справа № 811/2654/13-а
Суддя: Мартиненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

811/2654/13-а

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 серпня 2014 року

справа № 811/2654/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мартиненка О.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Надточія В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград»

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2014 року у справі №811/2654/13-а за позовом Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» до управління Пенсійного фонду України у м.Кіровограді про визнання протиправними та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

13.08.2013р. Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення №1522 від 16 квітня 2013 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивача застосовано штрафну санкцію та пеню на загальну суму 25 971,69 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилалося на те, що з винесеного рішення незрозуміло, на яку заборгованість було проведено нарахування фінансових санкцій та за який період проводилось нарахування такого штрафу та пені. Також є незрозумілим за який окремий базовий звітний період було проведено нарахування вказаних штрафних санкцій. На думку позивача, направлення відповідачем рішення, в якому міститься зобов’язання сплати фінансових санкцій (штрафу та пені) без його належного обґрунтування розрахунком розміру нарахованих санкцій із зазначенням періоду такого нарахування та сумою недоїмки на яку ці санкції нараховувались, є грубим порушенням майнових інтересів підприємства.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОКВП «Дніпро-Кіровоград» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм чинного законодавства, просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов у повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована, фактично, доводами адміністративного позову.

У судове засідання, сторони, які належним чином повідомленні про час та місце розгляду справи, не з’явились, у зв’язку з чим, відповідно до ст..41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 16.04.2013 року управлінням Пенсійного фонду України м. Кіровограді винесено рішення №1522 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску, яким Обласному комунальному виробничому підприємству «Дніпро-Кіровоград» застосовано штраф у розмірі 24 139,17грн. та пеню у розмірі 1 832,52грн. на загальну суму 25 971,69грн. за період з 20.12.2012 року по 29.12.2012 року(а.с.5). Рішення було отримано позивачем 19.04.2013 року.

Позивач, не погодившись із рішенням, скористався досудовим порядком вирішення спору та оскаржив його до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, рішенням якого від 16.05.2013 року за № 2030/09-23 рішення про застосування фінансових санкцій №1522 від 16.04.2013 р. залишено без змін, а скаргу Платника – без задоволення (а.с.6)

Правомірність та обґрунтованість рішення УПФ №1522 від 16.04.2013р. є предметом спору, переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що чинне законодавство не передбачає обов’язку пенсійних органів надсилати розрахунки сум штрафів та пені разом із відповідним рішенням, Оскільки позивачем своєчасно не було сплачено визначених ним же за конкретний період сум єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування, рішення про накладення фінансових та штрафних санкцій є правомірним.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з п.п. 1, 4 ч.2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, подавати звітність до територіального органу Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом за погодженням з відповідними фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування та центральним органом виконавчої влади у галузі статистики.

Відповідно до ч.8 ст. 9 названого Закону, встановлено, що платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 28 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

Таким чином, враховуючи вимоги зазначених норм матеріального права, позивач був зобов’язаний розрахувати розмір єдиного внеску, подати до УПФУ відповідну звітність (що ним фактично і здійснено) та сплатити єдиний внесок у встановлений законодавством термін.

Відповідно до п.2 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (квітень 2013 року), за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. Згідно із ч.10 ст.25 Закону, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваним рішенням №1522 від 16.04.2013 р. до позивача застосовані штрафні санкції за несвоєчасну сплату єдиного внеску, який підприємство самостійно визначало та обчислювало у щомісячній звітності, що подавалась до УПФУ.

При цьому, факт несвоєчасної сплати єдиного внеску, Обласним комунальним виробничим підприємством «Дніпро-Кіровоград» не заперечується.

Відповідно до пп.7.2.2 п.7.2 Інструкції №21-5 за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за формою згідно з додатком 10.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних карток особових рахунків платників.

Отже, вказаною нормою права визначено, що розрахунок фінансових санкцій, у визначеному пп.7.2.2 Інструкції випадку, здійснюється на підставі даних карток особових рахунків платників.

Відповідачем надавався до суду першої інстанції розрахунок фінансової санкції та пені по особовому рахунку ОКВП «Дніпро-Кіровоград» за період з 20.12.2012 р. по 29.12.2012 р. (а.с.49,50)

З огляду на вказаний розрахунок, підстави вважати його невірним, відсутні.

Посилання позивача на той факт, що разом з рішенням орган пенсійного фонду не направив жодних розрахунків нарахованих штрафів та пені, суд першої інстанції вірно визнав їх необґрунтованими, оскільки ані Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування» ані Інструкцією № 21-5, не передбачено обов’язку надсилання платникам єдиного внеску разом із рішенням про застосування фінансових санкцій та нарахування пені розрахунку розміру застосованих фінансових санкцій та нарахованої пені.

Вказані висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовуються. В апеляційній скарзі ОКВП «Дніпро-Кіровоград» посилається на ті ж самі обставини, які викладені в адміністративному позові. Натомість, вказаним підставам для скасування спірного рішення судом першої інстанції, як зазначено вище, надано належну правову оцінку.

Таким чином, враховуючи те, що апеляційна скарга позивача не містить будь-яких інших обставин, з якими б заявник апеляційної скарги пов’язував незаконність та необґрунтованість судового рішення, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Разом з тим, з позивача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги, оскільки при її поданні, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 36,54грн., тобто не в повному розмірі.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України “Про судовий збір” ставка судового збору за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду встановлюється у розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, а у разі подання позовної заяви майнового характеру - 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми. За подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру розмір ставки судового збору становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно із ч.1 ст.4 Закону України “Про судовий збір” судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01.01.2014 року розмір мінімальної заробітної плати складає 1218,00 грн..

Вимогами адміністративного позову визнання протиправним рішення суб’єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, що свідчить про подання позовної заяви майнового характеру.

Враховуючи, що у 2014 році мінімальна ставка за подання апеляційної скарги на постанову суду у справі за позовом майнового характеру становить 913,50грн. (50 відсотків від 1,5 розміру мінімальної заробітної плати), з позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 876,96грн. (913,50грн. - 36,54грн.)

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2014 року у справі №811/2654/13-а залишити без змін.

Стягнути з Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» на користь держави судовий збір у розмірі 876,96грн.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.В. Мартиненко

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов