Справа № 818/784/14
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2014 р.Справа № 818/784/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання
Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у м. Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
07.05.2014р. по справі № 818/784/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інвентум Україна"

до Державної податкової інспекції у
м. Сумах Головного управління
Міндоходів у Сумській області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інвентум Україна»
(далі за текстом - ТОВ «Інвентум
Україна», позивач) звернувся до суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області (далі за текстом - ДПІ
у м.Сумах, відповідач), в якому, з
урахуванням уточнень, просив суд:

- визнати дії ДПІ у м. Сумах, по
зменшенню податкових зобов'язань з
податку на додану вартість за періоди:
травень 2011 року, червень 2011 року, липень
2011 року, серпень 2011 року, вересень 2011
року, жовтень 2011 року, листопад 2011 року,
грудень 2011 року, січень 2012 року, лютий
2012 року, березень 2012 року, квітень 2012
року, травень 2012 року, червень 2012 року,
липень 2012 року, вересень 2012 року в
частині реалізації підприємствам -
покупцям товарів, отриманих від ТОВ
«Нормаізол» за період з 01.06.2011 року по
30.11.2011 року та від ТОВ «Інтехмаш» за
період з 01.04.2011 року по 31.05.2011 року, у
зв'язку з нереальністю здійснення
господарських операцій по ланцюгу
постачання;

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 14.03.2014 року з податку на прибуток в
сумі 490524 грн. та застосування штрафних
санкцій в розмірі - 65045,50 грн.;

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 14.03.2014 року з податку на додану
вартість в сумі 162170 грн. та
застосування штрафних санкцій в
розмірі - 37149 грн.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 07.05.2014 року
адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області по зменшенню
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість за періоди: травень 2011
року, червень 2011 року, липень 2011 року,
серпень 2011 року, вересень 2011 року,
жовтень 2011 року, листопад 2011 року,
грудень 2011 року, січень 2012 року, лютий
2012 року, березень 2012 року, квітень 2012
року, травень 2012 року, червень 2012 року,
липень 2012 року, вересень 2012 року в
частині реалізації підприємствам -
покупцям товарів, отриманих від
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нормаізол" за період
з 01.06.2011 року по 30.11.2011 року та від
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтехмаш" за період з
01.04.2011 року по 31.05.2011 року, у зв'язку з
нереальністю здійснення господарських
операцій по ланцюгу постачання.

Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області від 14 березня 2014
року № та № в частині
донарахування податку на прибуток в
сумі 490524 грн.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, а саме вимог п.
5.1, пп. 5.2.1, п.п. 5.3.9, п.5.3 ст.5, п.п. 5.3.9, п.5.3,
ст.5, п.п. 11.2.1 п. 11.2 ст. 11 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», пп.14.1.27 п.14.1 ст.14, п.44.1, п.44.2
ст.44, п.138.1 ст.138, п.п.138.1.1 п. 138.1,п. 138.2 ст.138,
пп.139.1.9, п.п.139.1.12, п.139.1 ст.139, п.185, п.186, п.187,
п.188, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, пп.200.1,
ст.200, п.201.1, п.201.2,п.201.4, п.201.6, п.201.7 ст.201
Податкового кодексу України, ст. 159
Кодексу адміністративного судочинства
України, просить оскаржувану постанову
скасувати та прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позову в повному
обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства
України, через неявку у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що зазначена
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
в період з 13 січня 2014 року по 14 лютого 2014
року відповідачем була проведена
документальна планова виїзна
перевірка позивача з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01 січня 2011
року по 31 грудня 2012 року.

За наслідками вказаної перевірки був
складений акт від 21 лютого 2014 року
№587/2203/36437713/5 відповідно до висновків
якого встановлено наступні порушення:

- п. 5.1, пп. 5.2.1, п.п. 5.3.9, п.5.3 ст.5, п.п. 5.3.9,
п.5.3, ст.5, п.п. 11.2.1 п. 11.2 ст. 11 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», пп.14.1.27 п.14.1 ст.14, п.44.1, п.44.2
ст.44, п.138.1 ст.138, п.п.138.1.1 п. 138.1,п. 138.2 ст.138,
пп.139.1.9, п.п.139.1.12, п.139.1 ст.139 Податкового
кодексу України, в результаті чого
знижено податок на прибуток за період,
що перевірявся на суму 495815,0 грн.;

- пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6
ст.198, пп.200.1, ст.200, п.201.1, п.201.2,п.201.4, п.201.6,
п.201.7 ст.201 Податкового кодексу України,
в результаті чого занижено податок на
додану вартість за період, що
перевірявся, всього на суму 162170,0 грн.;

- п.185, п.186, п.187, п.188 Податкового кодексу
України, в результаті чого встановлено
завищення податкових зобов'язань з ПДВ
за періоди: травень 2011 року, червень 2011
року, липень 2011 року, серпень 2011 року,
вересень 2011 року, жовтень 2011 року,
листопад 2011 року, грудень 2011 року,
січень 2012 року, лютий 2012 року, березень
2012 року, квітень 2012 року, травень 2012
року, червень 2012 року, липень 2012 року,
вересень 2012 року в частині реалізації
підприємствам - покупцям товарів,
отриманих від ТОВ «Нормаізол» за
період з 01.06.2011 року по 30.11.2011 року та від
ТОВ «Інтехмаш» за період з 01.04.2011 року
по 31.05.2011 року, у зв'язку з нереальністю
здійснення господарських операцій по
ланцюгу постачання;

- п.п. 14.1.36, п.14.1, ст.14, п. 198.1, п.198.2, п.198.3,
п.198.6, ст.198 Податкового кодексу України,
завищення податкового кредиту з ПДВ за
періоди квітень 2011 року, травень 2011
року, червень 2011 року липень 2011 року,
серпень 2011 року, вересень 2011 року,
жовтень2011 року, листопад 2011 року в
частині придбання товарів у
підприємств - постачальників TOB
«Нормаізол» за період з 01.06.2011 року по
30.11.2011 року та від ТОВ «Інтехмаш» за
період з 01.04.2011 року по 31.05.2011 року у
зв'язку з нереальністю здійснення
господарських операцій по ланцюгу
постачання;

- абз «г» пп. 164.2.17, п.164.2 ст. 164, п. 167.1 ст.167,
пп. «а» п.176.2 ст. 176 Податкового кодексу
України, в результаті чого
донараховано податку на доходи
фізичних осіб в сумі - 1056,01 грн.

На підставі вказаного акту перевірки
були прийняті оскаржувані податкові
повідомлення-рішення від 14.03.2014
року№ та №.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з
недоведеності податковим органом
факту порушення позивачем вимог
податкового законодавства за
результатами проведеної перевірки та
незаконності податкових
повідомлень-рішень.

Колегія суддів погоджується з
наведеними висновками суду першої
інстанції, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
підставами для прийняття оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень, окрім
іншого, став висновок відповідача щодо
нереальності здійснення угод по
ланцюгу придбання товару, які позивач
уклав з своїми постачальниками, а саме:
ТОВ «Торг-стандарт», ТОВ «Інтехмаш»,
ТОВ «Елко-лтд», ТОВ «Нормаізол», ТОВ «Сі
гейт ейдженсі», ТОВ «Техноторг», ТОВ
«Мануал Груп», ТОВ «КПІ Сервіс».

Вказаний висновок відповідач зробив у
зв'язку з тим, що ним були отримані: акт
про не можливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «Елко-лтд», акт
про результати документальної
позапланової перевірки ТОВ «Інтехмаш»,
акт про не можливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «Мануал Груп»,
акт про не можливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «Нормаізол», акт
про не можливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «Сі гейт
ейдженсі», акт про не можливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Техноторг», акт про результати
документальної позапланової перевірки
ТОВ «Торг-стандарт», акт про не
можливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «КПІ Сервіс».

Відповідно до змісту вказаних актів,
відповідачем встановлено відсутність
суб'єкта господарювання за місцем
реєстрації, у зв'язку з цим структурні
підрозділи Міндоходів України
встановили не можливість фактичного
виконання угод по ланцюгу постачання у
зв'язку з чим вважали, що в даному
випадку відсутні як база, так і об'єкт
оподаткування податком на додану
вартість та податком на прибуток.

Колегія суддів зазначає, що наслідки в
податковому обліку платника податків
створюють лише реально вчинені
господарські операції, тобто такі, що
пов'язані з рухом активів, зміною
зобов'язань чи власного капіталу
платника, та відповідають змісту,
укладених платником податку договорів.

Таким чином, в даному випадку
дослідженню підлягає реальність
господарських операцій, що є
визначальною для встановлення
податкових зобов'язань та виникнення
права на податковий кредит та витрати;
добросовісність дій платника податку,
яка полягає у відповідності вчинених
ним дій господарській меті, а також
реальність усіх даних, наведених у
документах, що надають право на
податковий кредит та витрати.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг
з метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

За змістом п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту є
податкова накладна, яка видається
платником податку, що здійснює
операції з постачання товарів/послуг.

Таким чином, норми податкового
законодавства пов'язують виникнення
права платника податку на податковий
кредит з наявністю податкової
накладної. Однак, наявність у покупця
належно оформлених документів, які
відповідно до законодавства необхідні
для віднесення певних сум до
податкового кредиту, зокрема виданих
постачальниками податкових накладних,
не є безумовною підставою для
обрахування податкового кредиту по
ПДВ, якщо податковий орган доведе, що
відомості, які містяться в таких
документах, не відповідають дійсності,
як у випадку нездійснення самих
операцій.

Законом України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» визначено правові засади
регулювання, організації, ведення
бухгалтерського обліку та складання
фінансової звітності в Україні.

Згідно положень ч. 1 ст. 9 вказаного
закону підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Отже, право на віднесення сум податку
на додану вартість до податкового
кредиту виникає у разі реального
здійснення операцій, підтверджених
первинними документами, складеними
відповідно до вимог чинного
законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що
фінансово-господарські відносини
позивача за перевірений період з ТОВ
«Інтехмаш» відбувались на підставі:

- договору № 604/6 від 06.04.2011 року, за
умовами якого ТОВ «Інтехмаш»
реалізувало ТОВ «Інвентум Україна»
товарів (теплоізоляційний матеріал ТСМ
Керамічний) на суму 122940,0 грн., ПДВ-20490,0
грн.;

- договору № 1005 від 10.05.11 року ТОВ
«Інтехмаш» реалізувало ТОВ «Інвентум
Україна» в травні 2011 року
теплоізоляційний матеріал ТСМ
керамічний на суму 163920,0 грн.,
ПДВ-27320,0 грн.

Здійснення вказаних операцій
підтверджується видатковими
накладними та податковими накладними,
дорученнями на отримання товару, копії
яких наявні в матеріалах справи.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ
«Нормаізол», колегією судів
встановлено наступне.

В липні 2011 року ТОВ «Нормаізол»
реалізувало ТОВ «Інвентум Україна»
товарів на суму 18535,20 грн., в т.ч. ПДВ 3089,20
грн., в серпні 2011 року - товарів на суму
11370,42 грн., ПДВ 1895,07 грн., в жовтні 2011 року
- на суму 36029,26 грн., ПДВ 6004,88 грн., в
листопаді 2011 року - на суму 19731,91 грн. в
т.ч. ПДВ 3288,65 грн.,

Вказані фінансово-господарські
операції підтверджуються видатковими
та податковими накладними,
товарно-транспортними накладними,
копії яких надані позивачем до
матеріалів справи.

Господарські взаємовідносин позивача
з ТОВ «Елко-ЛТД» в листопаді 2012 року
відбувались без укладання письмової
угоди. Так, ТОВ «Елко-ЛТД» було
реалізовано ТОВ «Інвентум Україна»
товарів (різаки, мундштуки, редуктори)
на загальну суму 3920,16 грн., в т.ч. ПДВ 653,36
грн.

Дана операція підтверджується
видатковою та податковою накладною.
Оплата проводилась у безготівковій
формі згідно рахунку-фактури та
платіжного доручення, копії яких
наявні в матеріалах справи.

Також фінансово-господарські
взаємовідносин позивача з ТОВ «Си Гейт
Ейдженси» в липні, серпні, жовтні,
листопаді 2012 року відбувались на
підставі договору №16-12 від 16.12.11 року,
відповідно до якого ТОВ «Си Гейт
Ейдженси» здійснив
транспортно-експедиційні послуги та
послуги по організації міжнародних
перевезень ТОВ «Інвентум Україна».

Вказані операції підтверджується
наданими позивачем до суду актами
здачі - приймання робіт (надання послуг)
та податковими накладними.

Також з матеріалів справи вбачається,
що позивач мав господарські відносини
на підставі усної угоди в липні та
листопаді 2012 року з ТОВ «Техно-Торг»,
відповідно до якої ТОВ «Техно-Торг»
було реалізовано ТОВ «Інвентум
Україна» мобільний телефон на суму 2464,0
грн., в т.ч. ПДВ 410,67 грн. та комп'ютерну
техніку на суму 3665,27 грн., в т.ч. ПДВ 610,88
грн., що підтверджується податковими
накладними.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ
«КПІ Сервіс», встановлено, що 18 лютого
2011 року позивач придбав у ТОВ «КПІ
Сервіс» два мобільних телефони, що
підтверджується видатковою та
податковою накладними, платіжним
дорученням. Також 02 березня 2011 року
позивач придбав у ТОВ «КПІ Сервіс»
ноутбук, що підтверджується видатковою
та податковою накладною, платіжним
дорученням.

Відповідно до видаткової накладної
№РН-0008519 від 19 грудня 2012 року позивач
придбав у ТОВ «Мануал груп» комп'ютерну
техніку на загальну суму 7277.88 грн. в т.ч.
ПДВ 1212.98 грн. На вказану суму позивачу
була видана податкова накладна від 03
грудня 2012 року №51. За вказаний товар
позивач сплатив безготівково
відповідно до платіжного доручення
№3224 від 03 грудня 2012 року (т.2 а.с.177-179).

Фінансово-господарські
взаємовідносини позивача з ТОВ «Торг-
Стандарт» відбувались за наступними
договорами:

- договір оренди нежитлового
приміщення № 0103 від 01.03.2011р.;

- договір перевезення вантажу №0103п-1
від 01.03.2011р.;

- договір експедиційного
обслуговування № 0103е-1 від 01.03.2011 р.

На підтвердження реальності виконання
вказаних договорів позивачем надано до
суду акти про надання послуг, податкові
накладні, товарно-транспортні
накладні.

Отже, з наданих позивачем первинних
документів вбачається, що діяльність
позивача відповідає умовам укладених
договорів та видам господарської
діяльності, свідчить про наявність
господарської мети при здійсненні
господарських операцій з метою
отримання прибутку.

Наявні в матеріалах справи податкові
накладні відповідають вимогам ст.201
Податкового кодексу України, наказу
Міністерства фінансів України від
01.11.2011 №1379, тобто підстави вважати
зазначені податкові документи
недійсними відсутні.

Отже, формування податкового кредиту
обумовлено придбанням товарів, робіт
(послуг) з метою їх використання в межах
господарської діяльності та
реалізується за наявності в платника
належно оформлених підтверджуючих
проведення господарських операцій
первинних документів.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що право позивача на
отримання податкового кредиту за
перевірений період підтверджене
належними доказами, а тому висновок
відповідача про порушення вимог п.198.1,
п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.10 ст.201
Податкового кодексу України по
взаємовідносинам з ТОВ
«Торг-стандарт», ТОВ «Інтехмаш», ТОВ
«Елко-лтд», ТОВ «Нормаізол», ТОВ «Сі
гейт ейдженсі», ТОВ «Техноторг», ТОВ
«Мануал Груп», ТОВ «КПІ Сервіс» є
необґрунтованим.

У зв'язку з вищевикладеним,
необґрунтованими та неправомірними є
дії ДПІ у м. Сумах, по зменшенню
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість за періоди: травень 2011
року, червень 2011 року, липень 2011 року,
серпень 2011 року, вересень 2011 року,
жовтень 2011 року, листопад 2011 року,
грудень 2011 року, січень 2012 року, лютий
2012 року, березень 2012 року, квітень 2012
року, травень 2012 року, червень 2012 року,
липень 2012 року, вересень 2012 року в
частині реалізації підприємствам -
покупцям товарів, отриманих від ТОВ
«Нормаізол» за період з 01.06.2011 року по
30.11.2011 року та від ТОВ «Інтехмаш» за
період з 01.04.2011 року по 31.05.2011 року через
нереальність здійснення господарських
операцій по ланцюгу постачання,
оскільки вказаними діями відповідач
позбавляє позивача на ведення
податкового обліку, нарахування та
сплати податків відповідно до фактично
вчинених господарських операції.

Іншим порушенням, встановленим
відповідачем під час перевірки, є
господарські відносини між позивачем
та ПП «Натур світ» та ТОВ «Укрполагро».

Так, відповідач в акті перевірки
зазначив, що по операціям з придбання у
постачальників ПП «Натур світ» та ТОВ
«УкрПолАгро» товарів, витрати з
урахуванням ПДВ та транспортних послуг
склали 92680 грн. та 82152,40 грн., а
реалізовано на експорт на суму 85890,88
грн. та 80701,05 грн. відповідно, тобто
витрати позивача, понесені у зв'язку з
придбанням цих товарів, перевищують
обсяг реалізації на 6789,12 грн. та 1451,35
грн. В результаті цього відповідач
вважає, що вказані операції є
збитковими, не спрямовані на отримання
доходу, та не пов'язані з господарською
діяльністю.

Між тим, колегія суддів не погоджується
з висновками податкового органу,
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 03
жовтня 2011 року між позивачем (покупець)
та ПП «Натур світ» (постачальник) був
укладений договір №1410/1, відповідно до
змісту якого, постачальник
зобов'язується поставити покупцеві
продукцію згідно замовлення, а
покупець зобов'язується прийняти та
оплатити отриману продукцію.
Постачальник здійснює поставку
продукції покупцю, зазначеної в
накладній на умовах СРТ Сумська обл.
м.Суми, вул. Машинобудівників 1,
відповідно до Інкотермс 2010, протягом
трьох календарних днів.

На виконання вказаного договору
позивач придбав у ПП «Натур світ»
коріандр, а саме: відповідно до
видаткової накладної №6 від 18 січня 2012
року в кількості 10.5 тони на загальну
суму 41580 грн. в т.ч. ПДВ - 6930 грн. та
відповідно до видаткової накладної №7
від 19 січня 2012 року в кількості 10 тони
на загальну суму 39600 грн. в т.ч. ПДВ - 6600
грн. На вказаний товар ПП «Натур світ»
були виписані податкові накладні.

Отриманий товар в подальшому
відповідно до контракту №1010/1 від 10.10.2011
року був реалізований на експорт «P.H.U.
Bromex Pawel Broniarek» відповідно до вантажно
митної декларації №805130000/2012/427 від
31.01.2012 року. Сума продажу склала 85890,88
грн.

Транспортування товару здійснювалось
за рахунок позивача, перевізник ФОП
ОСОБА_3, загальна сума наданих послуг
склала 11500 грн.

Також 20 січня 2012 року між позивачем
(покупець) та ТОВ «УкрПолАгро»
(постачальник) був укладений договір
постачання продукції №20/01, відповідно
до якого, постачальник зобов'язується
передати у власність покупцю коріандр,
а покупець зобов'язується прийняти та
вчасно і в повному обсязі оплачувати
поставлений товар в порядку
передбаченому цим договором.

На виконання вказаного договору
позивач придбав у ТОВ «УкрПолАгро»
коріандр, а саме: відповідно до
видаткової накладної №20 від 03 квітня
2012 року в кількості 10 т. на загальну
суму 34200 грн. в т.ч. ПДВ - 5700 грн. та
відповідно до видаткової накладної №30
від 04 квітня 2012 року в кількості 10,5 тони
на загальну суму 34952,40 грн. в т.ч. ПДВ -
5825,40 грн. На вказаний товар ТОВ
«УкрПолАгро» були виписані податкові
накладні.

Отриманий товар в подальшому
відповідно до контракту №1010/1 від 10.10.2011
року був реалізований на експорт «P.H.U.
Bromex Pawel Broniarek» відповідно до вантажно
митної декларації №805130000/2012/3414 від
05.04.2012 року. Сума продажу склала 80701,05
грн.

Транспортування товару здійснювалось
за рахунок позивача, перевізник ФОП
ОСОБА_3, загальна сума наданих послуг
склала 13000 грн.

Так, в акті перевірки відповідач
зазначає, що в порушення п. 198.3 ст. 198
Податкового кодексу України, позивач
відніс до податкового кредиту суми ПДВ
по придбаному вищевказаному товару, в
зв'язку з тим, що при реалізації товару
на експорт ціна придбання не покрила
витрат у зв'язку з його придбанням на
внутрішньому ринку. Відповідач
стверджує, що операції з продажу товару
на експорт мають збитковий характер,
оскільки в ціні товару не враховані
суми податку на додану вартість,
сплачені при його придбанні на
внутрішньому ринку. При цьому в
обґрунтування факту порушення
відповідач посилається на наказ
Міністерства фінансів України від 20
жовтня 1999 року №246, яким затверджено
Положення (стандарт) бухгалтерського
обліку 9 "Запаси", щодо включення до
первісної вартості запасів суми
непрямих податків у зв'язку з
придбанням запасів, які не
відшкодовуються підприємству (п.9).

Суд зазначає, що вказана норма
передбачає включення до первісної
вартості запасів виключно непрямих
податків, які не відшкодовуються
підприємству. При цьому, тим же пунктом
Положення (стандарту) бухгалтерського
обліку 9 "Запаси", визначено що
первісною вартістю запасів, що
придбані за плату, є собівартість
запасів, яка складається, зокрема, з
таких фактичних витрат:

- суми, що сплачуються згідно з
договором постачальнику (продавцю), за
вирахуванням непрямих податків.

Відповідно до п.п. 14.1.178. ст.14
Податкового кодексу України, податок
на додану вартість - непрямий податок,
який нараховується та сплачується
відповідно до норм розділу V цього
Кодексу. Зазначеним розділом
Податкового кодексу України
передбачено відшкодування податку на
додану вартість.

Отже, враховуючи, що податок на додану
вартість є податком який
відшкодовується підприємству, він не
підлягає включенню до собівартості та
первісної вартості запасів.

Аналогічні норми містить і п.п. 139.1.6. п.
139.1 ст. 139 Податкового кодексу України,
відповідно до якого, не включаються до
складу витрат, суми податку на додану
вартість, включеного до ціни товару
(роботи, послуги), що придбаваються
платником податку для виробничого або
невиробничого використання.

Таким чином, в порушення зазначених
вище норм законодавства, ДПІ у м. Сумах
було фактично враховано у складі
собівартості товару суми податку на
додану вартість, що сплачений
постачальнику, що призвело до
безпідставного висновку про продаж
товару дешевше собівартості.

Виходячи з аналізу перелічених норм
законодавства, суми податку на додану
вартість не впливають на склад доходів
та витрат підприємства. Отже, суми ПДВ,
що сплачені постачальнику в ціні
товару не є витратами підприємства.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, що доводи
відповідача про збитковість вказаних
господарських операцій є
необґрунтованими.

Іншим порушенням, встановленим
відповідачем під час проведення
перевірки, є завищення позивачем суми
податкового кредиту за грудень 2011 року
у сумі 14968 грн. за рахунок віднесення до
складу податкового кредиту суми ПДВ, не
підтверджених податковими накладними.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем було отримано від ТОВ
«Нафтогазмаш 2010» податкові накладні, а
саме: №34 від 30.12.2011 року на суму 41800 грн.,
в т.ч. ПДВ 6766,67 грн. та №35 від 30.12.2011 року
на суму 48000 грн., в т.ч. ПДВ 8000 грн.

Відповідачем, в ході перевірки,
встановлено, що податкові накладні
заповнені з помилками, а саме: в
податковій накладній №35 у рядку усього
по розділу І «Ціна постачання одиниці
товару/послуги без урахування ПДВ»
зазначена сума 48000 грн. замість 40000 грн.,
а в податковій накладній №34 у рядку
усього по розділу І «Ціна постачання
одиниці товару/послуги без урахування
ПДВ» зазначена сума 41800 грн., замість
34833,33 грн., також зазначено суму ПДВ в
розмірі 6766,67 грн. замісить 6966,67 грн.

В реєстрі отриманих податкових
накладних і додатку 5 «Розшифровка
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів» за
грудень 2011 р. позивач по постачальнику
ТОВ «Нафтогазмаш 2010» відображено вірні
суми без врахування вищевказаних
помилок.

У зв'язку з вказаними технічними
помилками відповідач вважав зазначені
податкові накладні такими, що не
відповідають вимогам Податкового
кодексу України.

Колегія суддів зазначає, що вказані
технічні помилки не потягли за собою
жодних наслідків в тому числі і
невірного визначення даних
податкового обліку про що зазначено в
акті перевірки.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
неправомірного зменшення контролюючим
органом грошового зобов'язання з ПДВ по
зазначеним накладним.

Наступним порушенням, встановленим
відповідачем під час проведення
перевірки, є порушення п.п. «а» п.185.1
ст.185, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу
України, а саме: завищення позивачем
суми податкового кредиту за грудень 2011
року у сумі 16667 грн. у зв'язку з тим, що не
було проведено коригування
податкового кредиту на суму ПДВ зі
списаних товарів, по яким раніше було
сформовано податковий кредит.

Так в грудні 2010 року позивачем придбано
у ВАТ «Звенигородський сироробний
комбінат» товар (сир, масло) на загальну
суму 100000 грн. Товар був отриманий
відповідно до податкових та видаткових
накладних. Факт отримання товару
відповідачем не заперечується.

В подальшому, під час проведення
щорічної інвентаризації в грудні 2011
року позивачем було встановлено факт
зіпсованості товару, у зв'язку з чим,
був складений акт на знищення
продукції від 16.12.2011 року.

Відповідач вважає, що оскільки
позивачем здійснено операції зі
списання зіпсованих товарів, які вже не
можуть бути використані у межах його
господарської діяльності, то він не має
права залишати суми ПДВ, сплачені при
їх придбанні у складі податкового
кредиту, у зв'язку з чим, на думку
відповідача, позивач повинен був
відкоригувати вказаний податковий
кредит.

При цьому, відповідачем не наведено
жодної норми податкового
законодавства, відповідно до якої
позивач зобов'язаний за наявних
обставин відкоригувати податковий
кредит.

Наступним порушенням, встановленим
відповідачем під час проведення
перевірки, є порушення п.5.1. ст.5, пп.5.3.9
п.5.3. ст.5, пп.11.2.1 п.11.2 ст.11 Закону України
«Про оподаткування забутку
підприємств», а саме: встановлено
завищення валових витрат за 1 квартал
2011р. на суму 253702,0 грн.

Так, відповідачем в акті перевірки
встановлено, що відповідно до наданих
для перевірки первинних та зведених
бухгалтерських документів сума
валових витрат по р.04.1 Декларації за 1
квартал 2011р. повинна дорівнювати 1450110,0
грн., а за даними Декларації вона
становить 1703812,0 грн.

Таким чином, відповідач вважав, що в
результаті зазначеного порушення ТОВ
«Інвентум Україна» завищено валові
витрати за 1 квартал 2011р. на суму 253702,0
грн., в зв'язку з включення до складу
валових витрат суми не підтвердженої
відповідними первинними документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Відповідно до пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" (який діяв в перевіреному
періоді), не належать до складу валових
витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Між тим, відповідачем в акті перевірки
не зазначено які саме господарські
операції не підтверджені первинними
документами, не досліджено фактичність
господарських операцій та
правомірність віднесення до
податкового обліку відповідних сум за
певними господарськими операціями, а
лише визначено суму валових витрат
виключно на підставі даних
бухгалтерського та податкового обліку,
а не на підставі первинних документів.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
не доведення контролюючим органом
порушення позивачем вимог податкового
законодавства щодо формування валових
витрат позивача в зазначеній частині.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Таким чином, враховуючи приписи ч. 2 ст.71
Кодексу адміністративного судочинства
України, якою передбачено обов'язок
відповідача щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності, колегія суддів вважає,
що відповідачем не доведено
правомірність податкових
повідомлень-рішень від 14 березня 2014
року № та №, а тому позовні
вимоги підлягають задоволенню.

За викладених обставин, переглянувши
постанову суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів підтверджує, що при її
прийнятті суд першої інстанції дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1
205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області залишити без
задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 07.05.2014р.
по справі № 818/784/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Шевцова
Н.В.Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М.
Мінаєва О.М. Повний текст ухвали
виготовлений 04.08.2014 р.