Справа № 826/6427/14
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2014-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/6427/14
інстанції: Дегтярьова О.В.
Суддя-доповідач: Хрімлі О.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого суддів Хрімлі О.Г.,
Кобаля М.І., Федотова І.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 23 червня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «БМТС» до Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «БМТС» звернулося до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №
від 27 січня 2014 року, № від 28 січня
2014 року та № від 29 квітня 2014 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 23
червня 2014 року адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, та просить скасувати постанову
суду першої інстанції та ухвалити нову,
якою у задоволенні адміністративного
позову відмовити.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Зважаючи на те, що у справі відсутні
клопотання від усіх осіб, які беруть
участь у справі, про розгляд справи за
їх участю, та з урахуванням можливості
вирішення справи на основі наявних у
ній доказів, колегія суддів вирішила
справу розглянути у порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
необґрунтована та задоволенню не
підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, працівниками Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві у період з 08
листопада 2013 року по 19 грудня 2013 року,
згідно із пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, ст. 77, п. 82.1
ст. 82 Податкового кодексу України та
відповідно до плану - графіка
проведення планових виїзних перевірок
суб'єктів господарювання проведено
планову виїзну перевірку ТОВ «БМТС» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01 жовтня 2011
року по 31 грудня 2012 року, валютного та
іншого законодавства за період з 01
жовтня 2011 року по 31 грудня 2012 року, за
результатами якої складено акт №
2/26-57-22-04-10/31237762 від 09 січня 2014 року.

У ході проведення перевірки,
працівниками податкового органу
виявлено, що 20 січня 2012 року, 01 березня
2012 року, 06 березня 2012 року, 07 березня 2012
року, 22 березня 2012 року, 26 березня 2012
року та 30 березня 2012 року у
відокремлених структурних підрозділах
ТОВ «БМТС» працівникам видані
готівкові кошти під звіт на
господарські потреби. Проте, у
видаткових касових ордерах, оформлених
у зв'язку з такими видачами, відсутні
підписи одержувачів.

Виявлення зазначених обставин стало
підставою для висновку про порушення
позивачем п.п. 2.8, 3.5 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України № 637 від 15
грудня 2004 року, зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 13 січня
2005 року за № 40/10320 у відповідній
редакції та перевищення встановленого
ліміту залишку готівки в касах
відокремлених структурних підрозділів
на загальну суму 34 598,62 грн.

Крім того, під час проведення перевірки
виявлено проведення перерахування
позивачем на користь фізичної особи
ОСОБА_4 на підставі договору оренди
нежилого приміщення № 55/1 від 21 березня
2011 року грошових коштів у сумі 66 746,33
грн. у період з січня по квітень 2012 року,
яка не підтвердила належність до
суб'єктів підприємницької діяльності
свідоцтвом про державну реєстрацію,
свідоцтвом про сплату єдиного податку
або авансовими платежами податку на
доходи фізичних осіб, без сплати із
названої суми податку на доходи
фізичних осіб, що стало підставою для
висновку про порушення ТОВ «БМТС»
вимог ст.ст. 109, 110, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, ст.
171 та ст. 177 Податкового кодексу України.

27 січня 2014 року ДПІ у Святошинському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві на
підставі висновків акта перевірки
прийнято податкове
повідомлення-рішення № , яким
збільшено ТОВ «БМТС» суму грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб у розмірі 12 514,94 грн., в т.ч.
10 011,95 грн. - основний платіж, 2 505,99 грн. -
штрафні (фінансові) санкції.

Також, 28 січня 2014 року відповідачем на
підставі висновків акта перевірки
прийнято податкове
повідомлення-рішення № , яким
згідно з пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 Податкового
кодексу України, абз. 2 п. 1 Указу
Президента України «Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» № 436/95 від 12
червня 1995 року, за порушення п. 2.8, п. 3.5
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України № 637 від 15
грудня 2004 року, зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 13 січня
2005 року за № 40/10320, на ТОВ «БМТС»
накладено штрафні (фінансові) санкції
(штраф) у розмірі 69 197,24 грн.

Не погоджуючись з прийнятими
податковими повідомленнями-рішеннями,
07 лютого 2014 року позивач звернувся до
Головного управління Міндоходів у м.
Києві зі скаргою вих. № 0039, за
наслідками розгляду якої рішенням №
3093/10/26-15-10-06-15 від 04 квітня 2014 року
податкові повідомлення-рішення №
від 28 січня 2014 року та № від
27 січня 2014 року - залишено без змін, а
також збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб, визначену в останньому
податковому повідомленні-рішенні на 3
608,60 грн. (основний платіж - 507,32 грн.,
штрафні санкції - 3101,28 грн.).

29 квітня 2014 року у зв'язку з прийняттям
відповідного рішення ДПІ у
Святошинському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві винесено податкове
повідомлення-рішення № , яким
згідно з пп. 54.3.5 п. 54.3 ст. 54, п. 127.1 ст. 127
Податкового кодексу України, на
підставі висновків акта перевірки за
порушення вимог ст.ст. 109, 110, пп. 168.1.1 п.
168.1 ст. 168, ст. 171 та ст. 177 Податкового
кодексу України, збільшено ТОВ «БМТС»
суму грошового зобов'язання з податку
на доходи фізичних осіб у розмірі 3 604,60
грн., в т.ч. 507,32 грн. - основний платіж, 3
101,28 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Не погоджуючись з податковими
повідомленнями-рішеннями та вважаючи
їх протиправними, позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю «БМТС» зареєстровано
в якості юридичної особи 01 грудня 2000
року, згідно з Випискою з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців серії ААВ №
44994.

Згідно з Довідкою АА № 778186 з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України (ЄДРПОУ), видами
діяльності позивача за КВЕД-2010 є: 46.46
Оптова торгівля фармацевтичними
товарами; 46.19 Діяльність посередників у
торгівлі товарами широкого
асортименту; 46.45 Оптова торгівля
парфумними та косметичними товарами;
47.73 Роздрібна торгівля фармацевтичними
товарами в спеціалізованих магазинах;
47.75 Роздрібна торгівля косметичними
товарами та туалетними при
належностями в спеціалізованих
магазинах; 73.11 Рекламні агентства.

Перевіряючи обґрунтованість позовних
вимог та їх відповідність чинному
законодавству, колегія суддів виходить
з наступного.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 109 Податкового
кодексу України, податковими
правопорушеннями є протиправні діяння
(дія чи бездіяльність) платників
податків, податкових агентів, та/або їх
посадових осіб, а також посадових осіб
контролюючих органів, що призвели до
невиконання або неналежного виконання
вимог, установлених цим Кодексом та
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи.

Вчинення платниками податків, їх
посадовими особами та посадовими
особами контролюючих органів порушень
законів з питань оподаткування та
порушень вимог, встановлених іншим
законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, тягне за собою
відповідальність, передбачену цим
Кодексом та іншими законами України.

Згідно зі ст. 110 ПК України, платники
податків, податкові агенти та/або їх
посадові особи несуть
відповідальність у разі вчинення
порушень, визначених законами з питань
оподаткування та іншим законодавством,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК
України, оподаткування доходів,
нарахованих (виплачених, наданих)
платнику податку податковим агентом.

Податковий агент, який нараховує
(виплачує, надає) оподатковуваний дохід
на користь платника податку,
зобов'язаний утримувати податок із
суми такого доходу за його рахунок,
використовуючи ставку податку,
визначену в статті 167 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 171 ПК України, особою,
відповідальною за нарахування,
утримання та сплату (перерахування) до
бюджету податку з доходів у вигляді
заробітної плати, є роботодавець, який
виплачує такі доходи на користь
платника податку.

Особою, відповідальною за нарахування,
утримання та сплату (перерахування) до
бюджету податку з інших доходів, є: а)
податковий агент - для оподатковуваних
доходів з джерела їх походження в
Україні; б) платник податку - для
іноземних доходів та доходів, джерело
виплати яких належить особам,
звільненим від обов'язків нарахування,
утримання або сплати (перерахування)
податку до бюджету.

Згідно з пп. 54.3.2, 54.3.5 п. 54.3 ст. 54
Податкового кодексу України, грошове
зобов'язання щодо суми податкових
зобов'язань з податку, що підлягає
утриманню та сплаті (перерахуванню) до
бюджету в разі нарахування/виплати
доходу на користь платника податку -
фізичної особи, вважається узгодженим
податковим агентом або платником
податку, який отримує доходи не від
податкового агента, в момент
виникнення податкового зобов'язання,
який визначається за календарною
датою, встановленою розділом IV цього
Кодексу для граничного строку сплати
податку до відповідного бюджету.

Контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення (збільшення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, якщо: дані перевірок
результатів діяльності платника
податків, крім електронної перевірки,
свідчать про заниження або завищення
суми його податкових зобов'язань, суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків,
заявлених у податкових (митних)
деклараціях, уточнюючих розрахунках;
дані перевірок щодо утримання податків
у джерела виплати, в тому числі
податкового агента, свідчать про
порушення правил нарахування,
утримання та сплати до відповідних
бюджетів податків і зборів,
передбачених цим Кодексом, у тому числі
податку на доходи фізичних осіб таким
податковим агентом;

За змістом ст. 127 ПК України,
ненарахування, неутримання та/або
несплата (неперерахування) податків
платником податків, у тому числі
податковим агентом, до або під час
виплати доходу на користь іншого
платника податків, - тягнуть за собою
накладення штрафу в розмірі 25
відсотків суми податку, що підлягає
нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом
1095 днів, - тягнуть за собою накладення
штрафу у розмірі 50 відсотків суми
податку, що підлягає нарахуванню та/або
сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього
пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє
та більше, - тягнуть за собою накладення
штрафу у розмірі 75 відсотків суми
податку, що підлягає нарахуванню та/або
сплаті до бюджету.

Відповідальність за погашення суми
податкового зобов'язання або
податкового боргу, що виникає
внаслідок вчинення таких дій, та
обов'язок щодо погашення такого
податкового боргу покладається на
особу, визначену цим Кодексом, у тому
числі на податкового агента. При цьому
платник податку - отримувач таких
доходів звільняється від обов'язків
погашення такої суми податкових
зобов'язань або податкового боргу, крім
випадків, встановлених розділом IV
цього Кодексу.

Передбачені цим пунктом штрафи не
застосовуються, коли ненарахування,
неутримання та/або несплата
(неперерахування) податку на доходи
фізичних осіб самостійно виявляється
податковим агентом при проведенні
перерахунку цього податку,
передбаченого пунктом 169.4 статті 169
цього Кодексу, та виправляється в
наступних податкових періодах
протягом податкового (звітного) року
згідно з нормами цього Кодексу.

Згідно з абз. 2 п. 1 Указу Президента
України «Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» № 436/95 від 12
червня 1995 року, установити, що у разі
порушення юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами -
громадянами України, іноземними
громадянами та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, а також
постійними представництвами
нерезидентів, через які повністю або
частково здійснюється підприємницька
діяльність, норм з регулювання обігу
готівки у національній валюті, що
встановлюються Національним банком
України, до них застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу: за
перевищення встановлених лімітів
залишку готівки в касах - у двократному
розмірі сум виявленої понадлімітної
готівки за кожний день.

Згідно з п. 1.2 Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, затвердженого постановою
Правління Національного банку України
№ 637від 15 грудня 2004 року, ліміт залишку
готівки в касі (далі - ліміт каси) -
граничний розмір суми готівки, що може
залишатися в касі в позаробочий час.

Відповідно до п. 2.6 вказаного Положення,
уся готівка, що надходить до кас, має
своєчасно (у день одержання готівкових
коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися.

За змістом п. 2.8 Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, підприємства можуть тримати
в позаробочий час у своїх касах
готівкову виручку (готівку) у межах, що
не перевищують установлений ліміт
каси. Готівкова виручка (готівка), що
перевищує встановлений ліміт каси,
обов'язково здається до банків для її
зарахування на банківські рахунки.
Відокремлені підрозділи підприємств -
юридичних осіб можуть здавати
готівкову виручку (готівку)
безпосередньо до кас таких юридичних
осіб або до будь-якого банку для її
переказу і зарахування на банківські
рахунки зазначених юридичних осіб.

За відсутності банків готівкова
виручка (готівка) для переказу на
банківські рахунки підприємства
(підприємця) може здаватися до
операторів поштового зв'язку та
небанківських фінансових установ, які
в установленому законодавством
порядку отримали ліцензію на переказ
коштів без відкриття рахунку.

Здавання готівкової виручки (готівки)
здійснюється самостійно (у тому числі
із застосуванням платіжних пристроїв
та через пункти приймання готівки) або
через відповідні служби, яким згідно із
законодавством надано право на
перевезення валютних цінностей та
інкасацію коштів.

Здавання готівкової виручки (готівки)
може здійснюватися для зарахування на
будь-який банківський рахунок
підприємства (підприємця) на його
вибір.

Згідно з п. 2.11 зазначеного Положення,
видача готівкових коштів під звіт або
на відрядження (далі - під звіт)
здійснюється відповідно до
законодавства України.

За змістом п. 3.4 Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, видача готівки з кас
проводиться за видатковими касовими
ордерами (додаток 3) або видатковими
відомостями. Документи на видачу
готівки мають підписувати керівник і
головний бухгалтер або працівник
підприємства, який на це уповноважений
керівником. До видаткових ордерів
можуть додаватися заява на видачу
готівки, розрахунки тощо.

Якщо на доданих до видаткових касових
ордерів документах, заявах, рахунках
тощо є дозвільний напис керівника
підприємства, то його підпис на
видаткових касових ордерах не
обов'язковий.

Підприємства, що займаються закупівлею
товарів сільськогосподарської
продукції, проведення розрахунків за
які не врегульовано законодавством
України, можуть проводити видачу
готівки здавальникам такої
сільськогосподарської продукції за
відомостями, в яких зазначаються
прізвища здавальників, їх адреси,
обсяги зданої продукції і сума
виплаченої готівки, що засвідчуються
підписом здавальника.

Згідно з п. 3.5 вказаного Положення, у
разі видачі окремим фізичним особам
готівки (у тому числі працівникам
підприємства) за видатковим касовим
ордером або видатковою відомістю касир
вимагає пред'явити паспорт чи документ,
що його замінює, записує його
найменування і номер, ким і коли він
виданий. Фізична особа розписується у
видатковому касовому ордері або
видатковій відомості про одержання
готівки із зазначенням одержаної суми
(гривень - словами, копійок - цифрами),
використовуючи чорнильну або кулькову
ручку з чорнилом темного кольору. Якщо
видаткова відомість складена на видачу
готівки кільком особам, то одержувачі
також пред'являють паспорти чи
документи, що їх замінюють, і
розписуються у відповідній графі
документа.

Для виведення залишку готівки в касі не
приймаються видаткові касові ордери
або видаткові відомості, в яких видача
готівки з каси не підтверджена
підписом одержувача.

Видача готівки особам, яких немає в
штатному розписі підприємства,
проводиться за видатковими касовими
ордерами, що виписуються окремо на
кожну особу, або за окремою видатковою
відомістю.

Якщо підприємство (підприємець) надає
держателям електронних платіжних
засобів послуги з видачі готівки за
допомогою платіжного термінала
(імпринтера), то на підставі квитанцій
платіжного термінала (сліпів) таким
підприємством складається видатковий
касовий ордер на загальну суму
проведених операцій за день та
здійснюється відповідний запис у
касовій книзі.

Відповідно до п. 5.9 вказаного Положення,
готівкові кошти не вважаються
понадлімітними в день їх надходження,
якщо вони були здані в сумі, що
перевищує встановлений ліміт каси, до
обслуговуючих банків не пізніше
наступного робочого дня банку або були
видані для використання підприємством
відповідно до законодавства (без
попереднього здавання їх до банку і
одночасного отримання з каси банку на
зазначені потреби) наступного дня на
потреби, які пов'язані з діяльністю
підприємства.

Не вважаються понадлімітними в день їх
надходження і ті готівкові кошти, що
надійшли до кас підприємств у вихідні
та святкові дні та були здані в сумі, що
перевищує встановлений ліміт каси, до
обслуговуючих банків наступного
робочого дня банку та підприємства або
були видані для використання
підприємством відповідно до
законодавства (без попереднього
здавання їх до банку і одночасного
отримання з каси банку на зазначені
потреби) наступного робочого дня на
потреби, які пов'язані з діяльністю
підприємства.

Як вбачається з копій звітів касира,
копій супровідних відомостей до сумки
з готівкою за 21 січня 2012 року, 02 березня
2012 року, 07 березня 2012 року, 08 березня 2012
року, 23 березня 2012 року, 27 березня 2012
року та 31 березня 2012 року, суми, що
перевищували встановлений ліміт каси,
до обслуговуючого банку знані
суб'єктом господарювання на наступний
робочий день від дати їх надходження.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про відсутність
підстав для накладення штрафних
(фінансових) санкцій (штрафу) на
підставі абз. 2 п. 1 Указу Президента
України «Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» № 436/95 від 12
червня 1995 року за перевищення
встановлених лімітів залишку готівки в
касі.

Крім того, 21 березня 2011 року між ТОВ
«БМТС» (орендарем) та ОСОБА_4
(орендодавцем) укладено договір оренди
нежилого приміщення № 55/1, за змістом
якого орендодавець зобов'язується
передати, а орендар прийняти у строкове
платне користування нежиле приміщення,
яке є власністю орендодавця,на умовах
та у строки, зазначені у даному
договорі.

20 грудня 2011 року між сторонами
підписано додаткову угоду до договору
№ 55/1, згідно з якою у зв'язку зі зміною з
01 січня 2012 року податкового статусу
орендодавця, сторони дійшли згоди про
внесення змін, зокрема, до преамбули
договору № 55/1, а саме: орендодавець
визначений як фізична особа -
підприємець, яка діє на підставі
свідоцтва про державну реєстрацію
суб'єкта підприємницької діяльності,
виданого Печерською районною у м. Києві
державною адміністрацією 28 жовтня 2002
року за № 0002094, платник податку з
доходів фізичних осіб на загальних
підставах.

Відповідно до п. 177.8 ст. 177 Податкового
кодексу України (у редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин),
під час нарахування (виплати) фізичній
особі - підприємцю доходу від операцій,
здійснюваних у межах обраних ним видів
діяльності, суб'єкт господарювання,
який нараховує (виплачує) такий дохід,
не утримує податок на доходи у джерела
виплати, якщо фізичною особою -
підприємцем, яка отримує такий дохід,
надано копію документу, що підтверджує
її державну реєстрацію відповідно до
закону як суб'єкта підприємницької
діяльності. Це правило не
застосовується в разі нарахування
(виплати) доходу за виконання певної
роботи та/або надання послуги згідно з
цивільно-правовим договором, коли буде
встановлено, що відносини за таким
договором фактично є трудовими, а
сторони договору можуть бути
прирівняні до працівника чи
роботодавця відповідно до підпунктів
14.1.195 та 14.1.222 пункту 14.1 статті 14 цього
Кодексу.

З урахуванням наведеної законодавчої
норми та надання позивачем до
перевірки документів на підтвердження
наявності у ОСОБА_4 статусу суб'єкта
господарської діяльності (копії
свідоцтва про державну реєстрацію
суб'єкта підприємницької діяльності,
виданого Печерською районною у м. Києві
державною адміністрацією 28 жовтня 2002
року), посилання відповідача на
ненадання позивачем інших документів,
що свідчать на якій системі
оподаткування перебуває СПД та яким
видом діяльності він займається в
обґрунтування правомірності
визначення грошового зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб, є
безпідставним та необґрунтованим
належними правовими нормами, в силу
яких на позивача покладено обов'язок
надання таких документів.

Проаналізувавши наведені законодавчі
норми, повно та всебічно дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що належними та допустимими
доказами у справі доведено, що
податкові повідомлення-рішення №
від 27 січня 2014 року, № від 28
січня 2014 року та № від 29 квітня 2014
року є неправомірними та такими, що
прийняті з порушенням наведених
законодавчих норм.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачем
не надано достатньо доказів
правомірності дій щодо прийняття
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень, що підтверджується
наведеними законодавчими нормами та
наявними матеріалами справи.

З огляду на зазначене, колегія суддів
приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю «БМТС» до Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень.

Доводи апелянта спростовуються
вищенаведеним, матеріалами справи та
не відповідають вимогам чинного
законодавства.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві залишити без
задоволення, постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 23
червня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Г. Хрімлі

Судді
М.І. Кобаль

І.В. Федотов

Головуючий суддя
Хрімлі О.Г.

Судді:
Кобаль М.І.

Федотов І.В.