Справа № 813/4511/14
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 813/4511/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
Головуючого - судді
за участю секретаря судового засідання
представника позивача Білінського М.О.
представника відповідача Ворошилової
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну
справу за позовом Приватного
акціонерного товариства
транспортно-експедиційного комбінату
«Західукртранс» до Дрогобицької
об'єднаної Державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Львівській області в
особі першого заступника начальника
Дрогобицької об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області Солоненко С.Д. про визнання
протиправними і скасування
Приватне акціонерне товариство
транспортно-експедиційного комбінату
«Західукртранс» (надалі - ПрАТ ТЕК
«Західукртранс») звернулося до
Львівського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Дрогобицької об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Львівській області (надалі -
Дрогобицька ОДПІ ГУ Міндоходів у
Львівській області) в особі першого
заступника начальника Дрогобицької
об'єднаної Державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Львівській області
Солоненко С.Д., в якій просить визнати
протиправним та скасувати
повідомлення Дрогобицької об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Львівській області № 47 від 06.06.2014 року.
Обґрунтовуючи свою позицію позивач
посилається на те, що 20.05.2014 року ПрАТ
ТЕК «Західукртранс» подало
Дрогобицькій ОДПІ ГУ Міндоходів у
Львівській області податкову
декларацію з податку на додану
вартість за квітень 2014 року, згідно з
якою сума, що підлягає бюджетному
відшкодуванню на рахунок платника
податку у банку становить 1217258,00 грн.
06.06.2014 року Дрогобицькою ОДПІ ГУ
Міндоходів у Львівській області
винесено повідомлення №47, в якому
зазначено, що ПрАТ ТЕК «Західукртранс»
не має права на автоматичне бюджетне
відшкодування податку на додану
вартість відповідно до п.200.18 статті 200
розділу V Податкового кодексу України,
а саме: станом на 06.06.2014 року
встановлено завищення податкового
кредиту за 1095 днів у сумі - 0,5 тис.грн та
заниження податкового зобов'язання в
сумі - 7,1 тис грн., належність до групи
ризику: вигодо набувач: 08.13; 01.14; 03.14.
За наведених обставин, вважає дії
відповідача протиправними, а
повідомлення Дрогобицької ОДПІ ГУ
Міндоходів у Львівській області №47 від
06.06.2014 року таким, що підлягає
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю, пояснення надав аналогічні
викладеним у позовній заяві. Просив
позов задовольнити повністю.
Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив.
Пояснив, що під час перевірки
відповідності ПрАТ ТЕК
«Західукртранс» критеріям, визначеним
п.200.19 ст.200 Податкового кодексу України,
що надають право на автоматичне
бюджетне відшкодування податку на
додану вартість, виявлено наступне
застереження: «за результатами
автоматичного відбору платників, що
відповідають критеріям, визначеним
п.200.19 Податкового кодексу України,
відповідно до Порядку, затвердженого
наказом МФУ від 21.09.11 року №1178, платник
має право на автоматичне відшкодування
ПДВ. В той же час, станом на 06.06.14
встановлено завищення податкового
кредиту за 1095 днів в сумі 0,5 тис. грн,
заниження податкового зобов'язання в
сумі 7,1 тис грн., належність до груп
ризику: вигодо набувач:08.13, 01.14, 03.14.
вважає за необхідність у відповідності
до ПКМУ від 27.12.10 року №1232 здійснити
ретельне відпрацювання всієї суми
податкового кредиту по ланцюгах
постачання до виробника». За таких
обставин, вважає, позовні вимоги
необґрунтованими та такими, що не
підлягають до задоволення.
Суд, заслухавши доводи представника
позивача, заперечення представника
відповідача, дослідивши подані
сторонами документи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, на яких ґрунтуються вимоги та
заперечення сторін, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, приходить до
висновку, що позов підлягає до
задоволення, мотивуючи це наступним.
Відповідач - ПрАТ ТЕК «Західукртранс»
03.08.1998 року зареєстроване як юридична
особа Виконавчим комітетом
Дрогобицької міської ради Львівської
область, м.Дрогобич, вул.П.Орлика, 22, код
ЄДРПОУ - 13825481, що підтверджується
Свідоцтвом про державну реєстрацію
юридичної особи Серія А01 №468521.
ПрАТ ТЕК «Західукртранс» 29.06.1997 року
зареєстроване ДПІ у Дрогобицькому
районі платником податку на додану
підтверджується Свідоцтвом про
реєстрацію платника податку на додану
вартість №100317207 від 08.01.2011 року (форма
№2 -ПДВ).
Як слідує з матеріалів справи, 20.05.2014
року позивач подав до Дрогобицької
ОДПІ ГУ Міндоходів у Львівській
області податкову декларацію з податку
на додану вартість за квітень 2014 року,
згідно з якою задекларована сума, що
підлягає бюджетному відшкодуванню на
рахунок платника податку у банку
становить 1217258,00 грн. Разом із
податковою декларацією ПрАТ ТЕК
«Західукртранс» подало митному органу
наступні документи: розрахунок
коригування сум податку на додану
вартість до податкової декларації з
податку на додану вартість (Д1), довідку
про залишок суми відємного значення
попередніх податкових періодів, що
залишається непогашеним після
бюджетного відшкодування, отриманого у
звітному періоді, та підлягає
включенню до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (Д2), розрахунок суми бюджетного
відшкодування (Д3), заяву про повернення
суми бюджетного відшкодування (Д4), роз
шифровки податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів (Д5) та довідку (Д6).
Повідомленням від 06.06.2014 № 47
Дрогобицька ОДПІ ГУ Міндоходів у
Львівскій області повідомив позивача
про те, що він не має права на
автоматичне бюджетне відшкодування
податку на додану вартість відповідно
до п. 200.18 ст. 200 Податкового кодексу
України, оскільки не відповідає
критеріям на автоматичне бюджетне
відшкодування, визначеним пунктом 200.19
цієї статті, а саме: станом на 06.06.2014
року встановлено завищення
податкового кредиту за 1095 днів у сумі -
0,5 тис.грн та заниження податкового
зобов'язання у сумі 7,1 тис.грн
належність до групи ризику.
Вигодонабувач:08.13; 01.14; 03.14
Не погоджуючись з вищенаведеним
повідомленням, позивач звернувся до
суду.
Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд виходить з
Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
бюджетне відшкодування - це
відшкодування від'ємного значення
податку на додану вартість на підставі
підтвердження правомірності сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за результатами
перевірки платника, у тому числі
автоматичне бюджетне відшкодування у
порядку та за критеріями, визначеними у
розділі V цього Кодексу.
Так, порядок визначення суми податку,
що підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
відшкодуванню з Державного бюджету
України (бюджетному відшкодуванню), та
строки проведення розрахунків
встановлені ст. 200 Податкового кодексу
Пунктом 200.6 статті 200 Податкового
кодексу України визначено, що платник
податку може прийняти самостійно
рішення про зарахування в повному
обсязі належної йому суми бюджетного
відшкодування або її частини у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку, що виникли протягом
наступних звітних (податкових)
періодів, за наявності умов,
передбачених пунктом 200.4 цієї статті.
Зазначене рішення відображається
платником податку у податковій
декларації, яку він подає за
результатами звітного (податкового)
періоду, в якому виникає право на
подання заяви про отримання бюджетного
відшкодування згідно з нормами цієї
статті.

Згідно з п. 200.18 ст. 200 Податкового
кодексу України платники податку, які
мають право на бюджетне відшкодування
відповідно до цієї статті, подали
відповідну заяву та відповідають
критеріям, визначеним пунктом 200.19 цієї
статті, мають право на автоматичне
бюджетне відшкодування податку.

Пунктом 200.19 статті 200 Податкового
кодексу України встановлено, що право
на отримання автоматичного бюджетного
відшкодування податку мають платники
податку, які відповідають одночасно
всім критеріям, що визначені
зазначеною нормою цього Кодексу.

В той же час, п. 200.20 ст. 200 Податкового
кодексу України визначено, що порядок
визначення відповідності платника
податку критеріям, зазначеним у пункті
200.19 цієї статті, затверджується
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує,
державну податкову і митну політику.

Так, пунктом 2 Порядку визначення
відповідності платника податку
критеріям, які дають право на отримання
автоматичного бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість, затвердженого наказом
Міністерства доходів і зборів України
від 10.12.2013 №781, передбачено, що для
отримання права на автоматичне
бюджетне відшкодування сум податку на
додану вартість платник податку
повинен відповідати одночасно
критеріям, визначеним пунктом 200.19
статті 200 розділу V Кодексу. Критерії
оцінки платника, відповідність яким
надає такому платнику податку право на
отримання автоматичного бюджетного
відшкодування сум ПДВ, побудовані на
аналізі даних його звітних показників
та наявної податкової інформації.

Підпунктом 200.19.4 пункту 200.19 ст.200
Податкового кодексу України
передбачено, що загальна сума
розбіжностей між податковим кредитом
та податковими зобов'язаннями його
контрагентів, в частині постачання
таких послуг/товарів, що виникла
протягом попередніх трьох послідовних
календарних місяців, не перевищує 10
відсотків заявленої платником
податків суми бюджетного
відшкодування.

Підпунктом 7 пункту 3 вказаного Порядку
встановлено, що для формування такого
критерію, як податковий борг (ПБ),
використовуються зведені показники
загальної суми податкового боргу
платників податків до бюджетів усіх
рівнів (із врахуванням суми боргу за
основним платежем, пені, за штрафними
(фінансовими) санкціями) на перше число
місяця, другого за звітним періодом.

Разом з тим, пунктом 200.21 статті 200
Податкового кодексу України
передбачено, що у разі невідповідності
за висновком контролюючого органу
платника податку визначеним цією
статтею критеріям та відсутності в
такого платника права на автоматичне
бюджетне відшкодування податку
контролюючий орган зобов'язаний
протягом 17 календарних днів після
граничного терміну подачі звітності
повідомити платника податку про
відповідне рішення та надати детальні
пояснення і розрахунки за критеріями,
значення яких не дотримано. Відповідне
рішення може бути оскаржене платником
податку у встановленому порядку.

Вказана норма також кореспондується з
п. 7 Порядку визначення відповідності
платника податку критеріям, які дають
право на отримання автоматичного
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість, затвердженого наказом
Міністерства доходів і зборів України
від 10.12.2013 №781.

Виходячи із системного аналізу
зазначених нормативно-правових норм,
суд дійшов висновку, що відповідач,
виконуючи вимоги законодавства,
повинен направити позивачеві
Повідомлення згідно Додатка до Порядку
№781 та окремим документом надати
детальні пояснення та розрахунки за
критеріями, значення яких не дотримано
платником.

Як вбачається з матеріалів справи,
податковий орган не надіслав на адресу
позивача жодних розрахунків щодо факту
виявлення порушення п. 200.18 ст. 200
Податкового кодексу України в частині
розбіжностей між податковим кредитом
підприємства та податковими
зобов'язаннями його контрагента.

Отже, судом встановлено, що ані під час
направлення повідомлення позивачеві,
ані під час розгляду справи податковим
органом детальні пояснення і
розрахунки між податковим кредитом
підприємства та податковими
зобов'язаннями його контрагентів не
надано, у зв'язку з чим суд приходить до
висновку, що податковим органом
всупереч вимогам п. 200.21 ст. 200
Податкового кодексу України не
доведено правомірності свого рішення
про відсутність у позивача права на
автоматичне бюджетне відшкодування
податку на додану вартість.

Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 69 Кодексу адміністративного
судочинства України доказами в
адміністративній справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін.

Згідно ч. 4 ст. 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На виконання цих вимог відповідачем, як
суб'єктом владних повноважень, не
надано суду доказів, які спростовували
б твердження позивача, а відтак, не
доведено правомірності своїх дій.

Таким чином, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України, матеріалів справи, суд дійшов
висновку про правомірність заявлених
позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 4, 7-11, 14, 69-71, 72, 86, 87, 94, 159,
160-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
повідомлення Дрогобицької об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Львівській області №47 від 06.06.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету на
користь Приватного акціонерного
товариства транспортно-експедиційного
комбінату «Західукртранс» сплачений
судовий збір у розмірі 182 (сто
вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному
обсязі у відповідності до ч. 3 ст. 160
цього Кодексу, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний тест постанови виготовлений
29.07.2014 року.

Суддя
Мричко Н.І.