Справа № 2а-1420/10
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/67292/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в
Білопільському районі Сумської
області на постанову Білопільського
районного суду Сумської області від 03
червня 2010 року та ухвалу колегії суддів
з розгляду справ адміністративного
судочинства апеляційного суду
Сумської області від 12 вересня 2012 року
в справі за позовом ОСОБА_4 до
управління Пенсійного фонду України в
Білопільському районі Сумської
області про зобов'язання підвищити
пенсію,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2010 року ОСОБА_4 звернувся в суд
з адміністративним позовом, в якому
зазначав, що відповідач в порушення
вимог статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з 01
січня по 31 грудня 2009 року не підвищував
пенсію на 30 відсотків мінімальної
пенсії за віком, внаслідок чого виникла
заборгованість, яку просив стягнути.

Постановою Білопільського районного
суду Сумської області від 03 червня 2010
року, залишеною без змін ухвалою
колегії суддів з розгляду справ
адміністративного судочинства
апеляційного суду Сумської області від
12 вересня 2012 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі відповідач
посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального суду,
просив скасувати судові рішення в
частині задоволення позовних вимог з 01
січня по 09 лютого 2009 року та залишити
позовні вимоги без роз-гляду в цій
частині.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач має право на
підвищення пенсії на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком відповідно
до вимог статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Таке підвищення позивачу протягом 2009
року не проводилося.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що права
позивача порушені та підлягають
поновленню в частині позовних вимог.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Статтею 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», яка
регулює питання державної соціальної
підтримки дітей війни, дітям війни до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, виплачується
підвищення у розмірі надбавки,
встановленої для учасників війни.

Відповідно до вимог статті 7 вказаного
Закону фінансове забезпечення
державних соціальних гарантій,
передбачених цим Законом, здійснюється
за рахунок коштів Державного бюджету
України.

Статтею 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік»
надане право Кабінету Міністрів
України у 2009 році встановлювати
розміри соціальних виплат, які
відповідно до законодавства
визначаються залежно від розміру
мінімальної заробітної плати, в
абсолютних сумах у межах асигнувань,
передбачених за відповідними
бюджетними програмами.

Кабінетом Міністрів України у 2009 році
таке право використано не було, а тому
вказані норми не підлягають
застосуванню під час визначення
розміру виплат, у зв`язку з чим їх
виплату слід здійснювати виходячи з
розміру, встановленого статтею 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Отже, на час виникнення спірних
правовідносин, законодавчих підстав
для відмови в застосуванні положень
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» не було. Тому
нарахування та виплата у 2009 році
особам, що мають статус «дитина війни»,
підвищення до пенсії або щомісячного
грошового довічного утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії, повинні
здійснюватися відповідно до норм
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни».

Положення частини третьої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» стосовно застосування
мінімального розміру пенсії за віком,
встановленого частиною першої цієї
статті, тільки щодо визначення
розмірів пенсій, призначених згідно з
цим Законом, не є перешкодою для
застосування даної величини
мінімального розміру пенсії за віком
до обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною першою цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Вирішуючи спір суди попередніх
інстанцій прийшли до обґрунтованого
висновку про виникнення зазначених
прав позивача у 2009 році.

Приймаючи рішення про захист порушених
прав позивача районний суд не вирішив
питання про дотримання позивачем
строку звернення до суду, його
поновлення чи відмову у зв'язку з
пропуском без поважних причин.

Внаслідок даної правової помилки
залишився не з'ясованим початок
перебігу строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
статтею 99 Кодексу адміністративного
судочинства Укра їни, в редакції чинній
на час розгляду справи, й застосування
наслідків, визначених статтею 100
Кодексу.

Апеляційний суд не звернув увагу на
дану правову помилку та прийшов до
помилкового висновку про залишення
судового рішення без змін.

Допущені судом першої інстанції
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи
відповідно до частини 2 статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України є підставою для скасування
судового рішення і направлення справи
на новий судовий розгляд.

Керуючись статтями 222, 223, 226, 227, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Білопільському районі Сумської
області задовольнити частково.

Постанову Білопільського районного
суду Сумської області від 03 червня 2010
року та ухвалу колегії суддів з
розгляду справ адміністративного
судочинства апеляційного суду
Сумської області від 12 вересня 2012 року
скасувати, а справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/