Справа № 761/15830/13-а
Суддя: Гайдук С. В.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/761/58/2014
П О С Т А Н О В А

іменем України

30 липня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого
судді: Гайдук С.В.

при
секретарі: Білошапка Ю.О., Савенко
О.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Києві справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Шевченківського РУ
ГУ МВСУ в м. Києві, Головного управління
МВС України в м. Києві про визнання дій
протиправними та стягнення моральної
шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач у серпні 2013 року звернувся до
суду з позовною заявою до
Шевченківського РУ ГУ МВСУ в м. Києві
про визнання незаконним затримання
співробітниками полку міліції
особливого призначення «Беркут» та
відшкодування моральної шкоди.

В процесі розгляду справи позивач
уточнив особу відповідачів у справі,
просив залучити в якості другого
відповідача Полк міліції особливого
призначення «Беркут» ГУ МВС України в
м. Києві та просив визнати незаконним
його затримання співробітниками полку
міліції особливого призначення
«Беркут» ГУ МВС України в м. Києві;
визнати незаконними дії
співробітників Шевченківського РУГУ
МВС України в м. Києві щодо перевищення
встановленого законом терміну
адміністративного затримання при його
затриманні та стягнути з державного
бюджету на його користь моральну шкоду
в розмірі 11470,00 грн. та понесені судові
витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач ОСОБА_1 посилається на те, що 08
грудня 2012 року він приймав участь у
проведенні мирної акції в рамках
Міжнародного дня прав людини, проти
гендерної дискримінації та порушень
прав людини. Зазначив, що під час
проведення акції в м. Києві по б-ру. Т.
Шевченка, 2, біля 13 год. 30 хв., на
учасників акції почали нападати
невідомі йому особи, а потім
представники спеціального підрозділу
охорони громадського порядку «Беркут»
ГУМВС України в м. Києві затримали його
та інших учасників акції разом із
невідомими йому особами та доставили
до відділу Шевченківського РУ ГУМВС
України в м. Києві для складання
протоколу про адміністративне
правопорушення, де в подальшому його
тримали протягом п'яти годин. Час
проведення акції був узгоджений у
встановлений законом порядку та
повідомлено відповідні державні
органи про проведення даної акції.
Адміністративну справу щодо нього було
закрито на підставі постанови суду за
відсутності в його діях складу
адміністративного правопорушення.
Тобто, підстав для адміністративного
затримання не було, а тому вважає що
затримання його було незаконним, чим
було грубо порушено його право особи на
особисту недоторканність. Крім цього
зазначив, що незаконним затриманням
йому було спричинено моральну шкоди,
так як він зазнав значних душевних та
моральних страждань, яку оцінює в
розмірі 11470,00 грн.

В судовому засіданні позивач та його
представники підтримали заявлені з
уточненнями вимоги та просили позов
задовольнити з підстав зазначених у
позовній заяві з уточненнями.

Відповідач представник
Шевченківського РУ ГУМВС України в м.
Києві у судовому засіданні, проти
позову заперечив, зазначив, що дії
працівників спеціального підрозділу
охорони громадського порядку «Беркут»
ГУМВС України в м. Києві є правомірними
і такими, що відповідають чинному
законодавству України. Просив у позові
відмовити.

Відповідно до ст. 55 КАС України в
судовому засіданні судом у порядку
процесуального правонаступництва було
допущено заміну відповідача полку
міліції особливого призначення
«Беркут» його правонаступником на
Головне управління МВС України в м.
Києві.

Представник відповідача ГУ МВС України
в м. Києві в судовому засіданні позовні
вимоги з уточненнями не визнав, вважає
їх необґрунтованими. Вказав, що статтею
262 КУпАП визначено право органів
внутрішніх справ здійснювати
адміністративне затримання, а згідно
положень ст. 11 Закону України «Про
міліцію», міліції для виконання
покладених на неї обов'язків надається
право затримувати осіб і тримати у
спеціально відведених для цього
приміщеннях, осіб які вчинили
адміністративне правопорушення, для
складання протоколу або розгляду
справи по суті, якщо ці питання не
можуть бути вирішені на місці, - на
строк до трьох годин. Вважає, що дії
працівників міліції були правомірними,
а затримання відбулось з дотриманням
норм чинного законодавства. Просив у
позові відмовити.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні
пояснила, що 8 грудня 2012р. біля 13.00 год.
підійшла до пам'ятника Леніну на
бульварі Т. Шевченка. Оскільки там
проводилась мирна акція. Був там і її
друг ОСОБА_1, який говорив по телефону,
відходив у сторону. В цей момент вона
побачила, як якась дівчина агресивно
почала розштовхувала людей. Підійшли
працівники міліції і почали заламувати
учасникам акції руки. Дівчину, яка
агресивно штовхала людей, ОСОБА_1 і іншу
учасницю акції працівники міліції
почали вести до машини і тільки через 20
хвилин вони взнали, що ОСОБА_1 повезли в
райвідділ міліції.

Суд, вислухавши пояснення позивача
його представників, пояснення
відповідачів, свідка дослідивши
матеріали справи, вважає встановленими
наступні обставини та відповідні їм
правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових або
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. Згідно ч.3 цієї ж статті у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи вчинені вони на
підставі в межах і у спосіб, що
передбачені Конституцією України та
Законами України, з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
безсторонньо, добросовісно,
розсудливо, з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації,
пропорційно, з урахуванням права особи
на участь у процесі прийняття рішення,
своєчасно.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Перевіряючи обставини справи, судом
встановлено, що позивачем прийнято
участь у мирній акції в рамках
Міжнародного дня прав людини проти
гендерної дискримінації та порушень
прав людини. 08 грудня 2012 року на нього
та інших учасників акції було скоєно
напад невідомими йому особами, що
призвело подальшого затримання
представниками спеціального
підрозділу охорони громадського
порядку «Беркут» ГУМВС України в м.
Києві для складання адміністративного
протоколу. Проте, під час затримання
представниками спеціального
підрозділу охорони громадського
порядку «Беркут» ГУМВС України не
встановлено особи позивача, не
складено протокол про адміністративне
правопорушення на місці затримання.

Зазначені обставини в судовому
засіданні підтвердила свідок ОСОБА_4

Постановою Шевченківського районного
суду м. Києва від 17 грудня 2012 року,
провадження у справі про притягнення
до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП закрито за
відсутністю складу адміністративного
правопорушення. Станом на час розгляду
справи дана постанова набрала законної
сили і є чинною.

Частиною 4 статті 72 КАС України
передбачено, що вирок суду в
кримінальній справі або постанова суду
у справі про адміністративний
проступок, які набрали законної сили, є
обов'язковими для адміністративного
суду, що розглядає справу про правові
наслідки дій чи бездіяльності особи,
щодо якої ухвалений вирок або
постанова суду, лише в питаннях, чи мало
місце діяння та чи вчинене воно цією
особою.

З огляду на викладене, суд вважає
наявними підстави для звільнення
позивача від доказування.

Згідно із ст. 173 КУпАП, дрібне
хуліганство - це нецензурна лайка в
громадських місцях, образливе чіпляння
до громадян та інші подібні дії, що
порушують громадський порядок і спокій
громадян.

Відповідно до п. 1 частини першої ст. 262
КУпАП, адміністративне затримання
особи, яка вчинила адміністративне
правопорушення, може провадитися лише
органами (посадовими особами),
уповноваженими на те законами України.
Адміністративне затримання
провадиться органами внутрішніх справ
- при вчиненні дрібного хуліганства,
вчиненні насильства в сім'ї, порушення
порядку організації і проведення
зборів, мітингів, вуличних походів і
демонстрацій, при поширюванні
неправдивих чуток, вчиненні злісної
непокори законному розпорядженню чи
вимозі працівника міліції, члена
громадського формування з охорони
громадського порядку і державного
кордону, а також військовослужбовця чи
образи їх, публічних закликів до
невиконання вимог працівника міліції,
при прояві неповаги до суду, вчиненні
незаконного доступу до інформації в
автоматизованих системах, порушення
правил про валютні операції, правил
обігу наркотичних засобів або
психотропних речовин, незаконного
продажу товарів або інших предметів,
дрібної спекуляції, торгівлі з рук у
невстановлених місцях, при розпиванні
спиртних напоїв у громадських місцях
чи появі у громадських місцях у п'яному
вигляді, що ображає людську гідність і
громадську мораль, у випадках, коли є
підстави вважати, що особа займається
проституцією, при порушенні правил
дорожнього руху, правил полювання,
рибальства і охорони рибних запасів та
інших порушень законодавства про
охорону і використання тваринного
світу, при порушенні правил
перебування іноземців та осіб без
громадянства в Україні і транзитного
проїзду через територію України, а
також в інших випадках, прямо
передбачених законами України.

Більш того, згідно із ч.1 ст. 260 КУпАП, у
випадках, прямо передбачених законами
України, з метою припинення
адміністративних правопорушень, коли
вичерпано інші заходи впливу,
встановлення особи, складення
протоколу про адміністративне
правопорушення у разі неможливості
складання його на місці вчинення
правопорушення, якщо складення
протоколу є обов'язковим, забезпечення
своєчасного і правильного розгляду
справ та виконання постанов по справах
про адміністративні правопорушення
допускаються адміністративне
затримання особи, особистий огляд,
огляд речей і вилучення речей та
документів, у тому числі посвідчення
водія, ліцензійної картки на
транспортний засіб, тимчасове
затримання транспортного засобу,
відсторонення водіїв від керування
транспортними засобами, річковими і
маломірними суднами та огляд на стан
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння, а також щодо перебування під
впливом лікарських препаратів, що
знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 70 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, законодавець встановлює
презумпцію вини суб'єкта владних
повноважень, рішення, дії чи
бездіяльність якого оскаржуються -
повідомлені позивачем обставини
справи про рішення, дії чи
бездіяльність відповідача - суб'єкта
владних повноважень відповідають
дійсності, доки відповідач не спростує
їх. Крім того, у зв'язку з тим, що
більшість доказів адміністративної
справи, як правило, утворюється та
зберігається у суб'єкта владних
повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України
зобов'язує відповідача подати до суду
всі наявні у нього документи та
матеріали, які можуть бути використані
як докази у справі.

Відповідачами в судовому засіданні
будь-яких доказів на підтвердження
відсутності у нього можливості
встановлення особи та складення
протоколу про адміністративне
правопорушення на місці його вчинення
не надано.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що вимоги в частині
незаконного затримання ОСОБА_1
співробітниками полку міліції
особливого призначення «Беркут» ГУ МВС
України в місті Києві підставні та
підлягають в цій частині до
задоволення.

Щодо вимоги про визнання незаконними
дій співробітників Шевченківського РУ
ГУ МВС України в м. Києві щодо
перевищення встановленого законом
терміну адміністративного затримання
слід зазначити таке.

Основними завданнями міліції
відповідно до ст. 2 Закон України «Про
міліцію» є: забезпечення особистої
безпеки громадян, захист їх прав і
свобод, законних інтересів;
запобігання правопорушенням та їх
припинення; охорона і забезпечення
громадського порядку; виявлення і
розкриття злочинів, розшук осіб, які їх
вчинили; забезпечення безпеки
дорожнього руху; захист власності від
злочинних посягань; виконання
кримінальних покарань і
адміністративних стягнень; участь у
поданні соціальної та правової
допомоги громадянам, сприяння у межах
своєї компетенції державним органам,
підприємствам, установам і
організаціям у виконанні покладених на
них законом обов'язків.

Згідно положень ст. 11 Закону України
«Про міліцію» міліції для виконання
покладених на неї обов'язків надається
право: затримувати і тримати у
спеціально відведених для цього
приміщеннях осіб, які вчинили
адміністративні правопорушення, для
складання протоколу або розгляду
справи по суті, якщо ці питання не
можуть бути вирішені на місці, - на
строк до трьох годин, а у необхідних
випадках для встановлення особи і
з'ясування обставин правопорушення - до
трьох діб з повідомленням про це
письмово прокуророві протягом 24 годин
з моменту затримання, проводити огляд
осіб, речей, що знаходяться при них,
транспортних засобів і вилучати
документи та предмети, що можуть бути
речовими доказами або використані на
шкоду їх здоров'ю, у випадках,
передбачених законом, складати
протоколи про адміністративні
правопорушення, провадити особистий
огляд, огляд речей, вилучення речей і
документів, застосовувати інші
передбачені законом заходи
забезпечення провадження у справах про
адміністративні правопорушення.

Згідно вимог Інструкції з оформлення
матеріалів про адміністративні
правопорушення, затвердженої Наказом
МВС від 22.02.2001 № 185, з метою припинення
адміністративних правопорушень, якщо
вичерпано інші заходи впливу, з метою
встановлення особи, складення
протоколу про адміністративне
правопорушення у разі неможливості
скласти його на місці вчинення
правопорушення, якщо складення
протоколу є обов'язковим, забезпечення
своєчасного і правильного розгляду
справ та виконання постанов у справах
про адміністративні правопорушення
допускається адміністративне
затримання особи, її особистий огляд,
огляд речей та вилучення речей і
документів. Протокол про
адміністративне затримання (протокол
про адмінзатримання) особи, яка вчинила
правопорушення, складається
відповідно до ст. 261 КУпАП (п. п. 2.13., 2.14.).

З протоколу про адміністративне
затримання КИ № 0148049 (а.с.13-14) позивача
ОСОБА_1 вбачається, що затримано
останнього 8 грудня 2012р. о 14 год. 06 хв., а
звільнений був того ж дня о 17 год. 01 хв.,
тобто протягом трьох годин позивач був
звільнений. Крім цього, у протоколі
позивач зазначив, що претензій щодо
його затримання не має та підтвердив це
своїм підписом.

Отже, посилання позивача, що він був
затриманий працівниками
Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.
Києві більше п'яти годин є знайшли
свого підтвердження під час розгляду
справи і не узгоджується з наявними у
матеріалах справи доказах, тому вимоги
в цій частині не доведені і не
підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог в частині
стягнення з державного бюджету України
моральної шкоди, завданої позивачу в
сумі 11 470 грн., слід зазначити таке.

Згідно із ч.1 ст. 1176 ЦК України, шкода,
завдана фізичній особі внаслідок її
незаконного засудження, незаконного
притягнення до кримінальної
відповідальності, незаконного
застосування запобіжного заходу,
незаконного затримання, незаконного
накладення адміністративного
стягнення у вигляді арешту чи
виправних робіт, відшкодовується
державою у повному обсязі незалежно
від вини посадових і службових осіб
органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури
або суду.

А відповідно до ч.ч.1-3 ст. 23 ЦК України,
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав; моральна шкода
полягає: у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Будь-які докази на підтвердження
завдання відповідачами позивачу
моральної шкоди, яка полягала у
фізичному або душевному стражданні,
погіршення здібностей позивача або
позбавлення його можливості їх
реалізації, в матеріалах справи
відсутні та представником позивача в
судовому засіданні такі не надано. Отже
вимоги в цій частині також до
задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 247, 251 та 262 КУпАП, ст. ст.
11, 70, 71, 72 105, 128, 161, 162 та 163 КАС України, суд
-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Шевченківського РУ ГУ МВСУ в м. Києві,
Головного управління МВС України в м.
Києві про визнання дій протиправними
та стягнення моральної шкоди
задовольнити частково.

Визнати дії полку міліції особливого
призначення «Беркут» РУ ГУ МВС України
в м. Києві, правонаступником прав та
обов'язків якого є Головне управління
МВС України щодо затримання ОСОБА_1
протиправними .

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня її
проголошення.

СУДДЯ: