Справа № 676/3542/14-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 676/3542/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Лисюк А.І.
Суддя-доповідач: Сушко О.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м.Кам'янець-Подільському та
Кам'янець-Подільському районі на
постанову Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 02 липня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Кам'янець-Подільському та
Кам'янець-Подільському районі про
перерахунок пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом про
визнання протиправними дій
відповідача щодо відмови позивачу у
призначенні пенсії за віком на
пільгових умовах за Списком № 2,
відповідно до пункту «Б» ст.13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»;
зобов'язання відповідача зарахувати
позивачу до стажу роботи, який дає
право на пенсію за віком на пільгових
умовах за Списком № 2 період роботи з
22.08.1992 року по 15.04.2004 року на посаді
акумуляторщика у ВАТ
«Кам'янець-Подільський комбінат
хлібопродуктів» та призначити
нарахування пенсії відповідно до заяви
з 05.11.2013 року, відповідно до пункту «Б»
ст.13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Відповідно до постанови
Кам'янець-Подільського міськрайонного
суду Хмельницької області від 02 липня
2014 року адміністративний позов
задоволено повністю..

Не погодившись з вказаною постановою
суду першої інстанції, відповідач
подав апеляційну скаргу в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоча були належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, що
підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права вважає, що апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення з
наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що
05.11.2013 року, в зв'язку з досягненням
55-річного віку позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Кам'янець-Подільський та
Кам'янець-Подільському районі із
заявою та документами для призначення
пенсії за віком на пільгових умовах по
Списку №2, оскільки він з 25.10.1989 року по
15.04.2004 року працював на ВАТ
«Кам'янець-Подільський комбінат
хлібопродуктів» на посаді
акумуляторника (підтверджується
записами в трудовій книжці), що
передбачено Списком №2 постанови КМУ
№36 від 16.01.2003 року і дає право позивачу
для виходу на пенсію за віком на
пільгових умовах.

Відповідно запису №13 від 25.10.1989 року в
трудовій книжці позивач переведений на
посаду акумуляторщика 4 розряду, а
15.04.2004 року - переведений на посаду
техніка-механіка ВАТ
«Кам'янець-Подільський комбінат
хлібопродуктів».

Листом від 14.11.2013 року вих..№12849/05,
посилаючись на п.4.5. Порядку
застосування списків №1 і №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, затвердженого
наказом міністерства праці та
соціальної політики України від 18.11.2005
року №383, відповідач повідомив
позивача, що до пільгового стажу роботи
на посаді акумуляторника зараховано
лише період з 25.10.1989 року по 21.08.1992 року.
В свою чергу, період роботи з 22.08.1992 року
по 15.04.2004 року відмовлено в зарахуванні
до пільгового стажу, оскільки відсутня
атестація робочих місць. І як наслідок,
відмовлено взагалі в призначенні
пенсії за віком на пільгових умовах по
Списку №2.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
законодавцем покладено обов'язок
проведення атестації робочих місць на
керівників підприємств, а тому
неналежне та не своєчасне проведення
атестації не може позбавити громадян
їх конституційного права на соціальний
захист щодо вирішення питань
призначення пенсій за віком.

Згідно ст. 13 п. "б" Закону України "Про
пенсійне забезпечення" пенсії за віком
на пільгових умовах за Списком № 2
призначаються за результатами
атестації робочих місць. Починаючи з 22
серпня 1992 року є обов'язковою атестація
робочих місць. Статтею 83 даного Закону
пенсії призначаються з дня звернення
за пенсією.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення
атестації робочих місць за умовами
праці, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 01
серпня 1992 року № 442, атестація робочих
місць за умовами праці проводиться в
строки, передбачені колективним
договором, але не рідше одного разу на 5
років.

Відповідно до змісту наказу
Міністерства праці та соціальної
політики України „Про затвердження
Порядку застосування Списків № 1 та № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах" № 383 від 18
листопада 2005 року, до пільгового стажу
зараховується весь період роботи на
відповідних посадах або за професіями
незалежно від дати їх внесення до
Списків за умови підтвердження
документами відповідних умов праці за
час виконання роботи до 21.08.1992 року та
за результатами проведення атестації
робочих місць за умовами праці після
21.08.1992 року.

Якщо атестацію робочих місць проведено
до 21.08.1997 року (впродовж 5 років після
введення і дію Порядку проведення
атестації робочих місць), до пільгового
стажу зараховується п'ятирічний період
роботи, що передує даті видання наказу
про атестацію, а також період впродовж 5
років після вперше проведеної
атестації. Якщо атестація вперше
проведена після 21.08.1997 року, в разі
підтвердження зазначеного права до
пільгового стажу зараховується
п'ятирічний період, що передує даті
видання наказу про її результати.

Якщо ж атестація з 21.08.1992 року не
проводилась чи за результатами
атестації, вперше проведеної після
21.08.1997 року, право не підтвердилось, до
пільгового стажу зараховується лише
період робіт із особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці на
даному підприємстві, в установі чи
організації до 21.08.1992 року включно.

Відповідно до вимог ст. 62 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з п. 1 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.08.1993 року № 637, основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка.

Відповідно до п. 20 зазначеного Порядку,
у тих випадках, коли в трудовій книжці
відсутні відомості, що визначають
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, установлені для
окремих категорій працівників, для
підтвердження спеціального трудового
стажу приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників.

З матеріалів справи встановлено, що
позивачем дійсно надано визначений
перелік документів , що підтверджують
його право на пільгову пенсію.

Крім того, посилання відповідача на
відсутність атестації робочих місць як
на підставу для відмови в призначенні
пенсії на пільгових умовах, є хибним.

Відповідно до пунктів 1,2 Порядку
проведення атестації робочих місць за
умовами праці, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 1 серпня 1992 року № 442, атестація
робочих місць за умовами праці
проводить на підприємствах і
організаціях незалежно від форм
власності й господарювання, де
технологічний процес, використовуване
обладнання, сировина та матеріали є
потенційними джерелами шкідливих і
небезпечних виробничих факторів, що
можуть сприятливо впливати на стан
здоров'я працюючих, а також на їхні
нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Основна мета атестації полягає у
регулюванні відносин між власником або
уповноваженим ним органом і
працівниками у галузі реалізації прав
на здорові й безпечні умови праці,
пільгове пенсійне забезпечення, пільги
та компенсації за роботу несприятливих
умовах.

Частиною 2 пункту 4 зазначеного Порядку
встановлено, що відповідальність за
своєчасне та якісне проведення
атестації покладається на керівника
підприємства, організації.

Таким чином, законодавцем покладено
обов'язок проведення атестації робочих
місць на керівників підприємств, а тому
її не проведення не може позбавити
громадян їх конституційного права на
соціальний захист щодо вирішення
питань надання пенсій за віком на
пільгових умовах, відповідно до статті
13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

Отже, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції в повному обсязі
встановив обставини справи, що мають
значення для її вирішення, відповідно
визначив правове регулювання спірних
правовідносин, постановив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
м.Кам'янець-Подільському та
Кам'янець-Подільському районі, -
залишити без задоволення, а постанову
Кам'янець-Подільського міськрайонного
суду Хмельницької області від 02 липня
2014 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку встановленому ч.5 ст. 254 КАС
України та може бути оскаржена в
касаційному порядку згідно ст. 212 КАС
України.

Головуючий
Сушко О.О.

Судді
Залімський І. Г.

Смілянець Е. С.