Справа № 813/4148/14
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2014-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 липня 2014 року 17 год. 28 хв. м.
Львів № 813/4148/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого-судді
за участю секретаря судового засідання
представника позивача - Галань В.М.
представника відповідача - Василаш Г.Я.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові адміністративну
справу за позовом Товариства з
додатковою відповідальністю
«Львівфундамент» до Львівського
міського управління юстиції про
визнання протиправними дій та
зобов'язанням вчинити дії, -
Товариство з додатковою
відповідальністю «Львівфундамент»
«далі - ТзДВ «Львівфундамент»)
звернулося до Львівського окружного
адміністративного суду з позовом до
Львівського міського управління
юстиції в якому просить визнати
протиправними дії щодо відмови у
проведенні державної реєстрації нової
редакції статуту ТзДВ
«Львівфундамент» та зобов'язати
Реєстраційну службу Львівського
міського управління юстиції провести
державну реєстрацію нової редакції
статуту Товариства з додатковою
відповідальністю ««Львівфундамент»,
затвердженої протоколами загальних
зборів учасників «Львівфундамент».
Позивач свої позовні вимоги
обґрунтовує тим, що ТзДВ
«Львівфундамент» було створено
(засновано) шляхом реорганізації
відкритого акціонерного товариства
«Львівфундамент» згідно з рішенням
загальних зборів акціонерів ВАТ
«Львівфундамент» (протокол від 25.10.2010
року). До складу товариства увійшли 7
(сім) фізичних осіб - громадян України,
сумарна частка яких у статутному
капіталі становить 155910,20 грн, що
становить 78,171 % статутного капіталу.
Позивач вказує на те, що з моменту
створення товариства воно тимчасово
(до розподілу між учасниками або
третіми особами) володіє часткою
статутного капіталу товариства у
статутного капіталу: відповідно до пп.
5.3 статуту товариства частина
статутного капіталу, котра виникла у
зв'язку з нездійсненим обміном
письмових зобов'язань на частки,
залишається нерозподіленою та
підлягає продажу/розподілу серед
учасників після трьох років від дати
державної реєстрації ТзДВ
«Львівфундамент». На загальних зборах
учасників ТзДВ «Львівфундамент», що
відбулися 16.04.2014 року було вирішено
задоволити спільну заяву учасників
товариства: ОСОБА_3 (частка у статутному
капіталі 267,00 грн, або 0,134%), ОСОБА_4
(частка у статутному капіталі 267,00 грн,
або 0,134%) та ОСОБА_5 (частка у статутному
капіталі 1637,60 грн, або 0,821%) про їх вихід
зі складу учасників ТзДВ
«Львівфундамент», а належні їм частки у
статутному капіталі, згідно тексту
заяви, залишити на розсуд товариства.
Крім цього, на вказаних зборах було
вирішено виключити зі складу учасників
товариства ОСОБА_6 (частка у статутному
капіталі 267, 00 грн., або 0, 134 %) у зв'язку з
його смертю та відсутністю звернень
спадкоємців впродовж більш ніж одного
року з дня його смерті, а його частку у
статутному капіталі передати
товариству (тимчасово залишити за
товариством) для подальшого вирішення
питання щодо неї відповідно до чинного
законодавства. Тобто частки трьох
осіб, котрі вийшли зі складу учасників
товариства та частка померлого
учасника були залишені за товариством
(фактично долучені до нерозподіленої
частки товариства) до часу вирішення
питання щодо подальшої долі цих часток
відповідно до чинного законодавства, а
відтак зважаючи на зміну складу
учасників товариства, зборами було
вирішено викласти статут товариства у
новій редакції. 21.05.2014 року
представником позивача було подано до
відділу реєстрації юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців
Реєстраційної служби Львівського
міського управління юстиції
передбачений ст. 29 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців» пакет
документів для проведення державної
реєстрації нової редакції статуту ТзДВ
«Львівфундамент». 03.06.2014 року позивачем
було отримано повідомлення про відмову
у проведенні державної реєстрації.
Позивач не погоджується з даною
відмовою та вважає її неправомірною та
такою яка порушує права позивача як
суб'єкта господарювання, оскільки не
базується ні на нормах Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців»,
ані на жодних інших нормативно -
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю з підстав викладених у
позовній заяві та заяві про додаткове
обґрунтування позовних вимог.
Позиція відповідача викладена в
заперечені на позовну заяву та
обґрунтовується тим, що документи, які
були подані представником ТзДВ
«Львівфундамент» до державного
реєстратора для реєстрації змін до
установчих документів не відповідають
вимогам ч. 4 ст. 83 Господарського
кодексу України, ч. 4 ст. 147 Цивільного
кодексу України, ст. 7, ст. 53, ст. 62 Закону
України «Про господарські товариства»,
вимог щодо написання найменування
юридичної особи, а тому відмова у
державній реєстрації на підставі абз.
4-5 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» є законною.
Представник відповідача в
судовому засіданні проти позову
заперечила з підстав викладених у
письмових запереченнях, просила
відмовити у задоволенні позовних
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
пояснення сторін, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
Державним реєстратором юридичних осіб
та фізичних осіб - підприємців
Реєстраційної служби ЛМУЮ Василаш Г.Я.
21 травня 2014 року прийнято рішення за №
21/05 про відмову у проведенні державної
реєстрації змін до установчих
документів юридичної особи ТзДВ
Відмову в проведенні державної
реєстрації змін до установчих
документів юридичної особи ТзДВ
«Львівфундамент» державний реєстратор
мотивував порушенням порядку
створення юридичної особи, який
встановлено законом, порушенням ст. 53
та ст. 65 Закону України «Про
господарські товариства».
Не погодившись із вказаним
повідомленням про відмову у проведенні
державної реєстрації № 21/05 від 21.05.2014
року позивач оскаржив його до суду, як
таке що прийняте незаконно.
Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
Згідно ч. 3 з ст. 1 Закону України
від 15.05.2003 року № 755-IV «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» (далі - Закон № 755-IV)
державний реєстратор - посадова особа
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
державної реєстрації юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, яка
відповідно до цього Закону від імені
держави здійснює державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
Відповідно до ст. 29 Закону України
№ 755- IV для проведення державної
реєстрації змін до установчих
документів юридична особа повинна
подати (надіслати поштовим
відправленням з описом вкладення) такі
документи: заповнену реєстраційну
картку на проведення державної
реєстрації змін до установчих
документів юридичної особи; примірник
оригіналу (ксерокопію, нотаріально
засвідчену копію) рішення про внесення
змін до установчих документів,
документ, що підтверджує правомочність
прийняття рішення про внесення змін до
установчих документів; оригінали
установчих документів юридичної особи
з відміткою про їх державну реєстрацію
з усіма змінами, чинними на дату подачі
документів, або копія опублікованого в
спеціалізованому друкованому засобі
масової інформації повідомлення про
втрату всіх або частини зазначених
оригіналів установчих документів; два
примірники змін до установчих
документів юридичної особи у вигляді
окремих додатків або два примірники
установчих документів у новій
редакції; документ, що підтверджує
внесення реєстраційного збору за
проведення державної реєстрації змін
до установчих документів.
Згідно ч. 3 ст. 29 Закону України №
755 у разі внесення змін до установчих
документів, які пов'язані із зміною
складу засновників (учасників)
юридичної особи, крім документів, які
передбачені частиною першою цієї
статті, додатково подається
примірник оригіналу (ксерокопія,
нотаріально засвідчена копія) одного
із таких документів: рішення про вихід
юридичної особи із складу
(учасників); заяви фізичної особи про
вихід із складу засновників
(учасників); заяви, договору, іншого
документа про перехід чи передачу
частки учасника у статутному капіталі
товариства; рішення уповноваженого
органу юридичної особи про примусове
виключення засновника (учасника) із
складу засновників (учасників)
юридичної особи, якщо це передбачено
законом або установчими
документами юридичної особи.
Відповідно до ч. 4 Закону України
№ 755 у разі внесення змін до установчих
документів, які пов'язані із зміною
складу засновників (учасників)
на підставі факту смерті фізичної
особи - засновника (учасника) та відмови
інших засновників (учасників) у
прийнятті спадкоємця (спадкоємців)
померлого до складу засновників, крім
документів, які передбачені частиною
першою цієї статті, додатково
подається ксерокопія (нотаріально
засвідчена копія, копія, завірена
державної реєстрації актів цивільного
стану) свідоцтва про смерть фізичної
особи або документа, що є підставою
для його видачі відповідно до Закону
України "Про державну реєстрацію
актів цивільного стану".
Згідно із ч. 7 ст. 29 Закону України № 755
державному реєстратору забороняється
вимагати документи для проведення
державної реєстрації змін до
установчих документів юридичної особи,
якщо вони не передбачені частинами
першою - шостою цієї статті.
З системного аналізу ст. 27 та ст. 30
Закону України № 755 слідує, що
державний реєстратор відмовляє у
проведенні державної реєстрації змін
до установчих документів юридичної
особи за таких підстав:
невідповідність відомостей, які
вказані в реєстраційній картці на
проведення державної реєстрації
юридичної особи, відомостям, які
зазначені в документах, що подані для
проведення державної реєстрації
юридичної особи; невідповідність
установчих документів вимогам частини
третьої статті 8 цього Закону;
порушення порядку створення юридичної
особи, який встановлено законом,
зокрема: наявність обмежень на
зайняття відповідних посад,
встановлених законом щодо осіб, які
зазначені як посадові особи органу
управління юридичної особи;
невідповідність відомостей про
засновників (учасників) юридичної
особи відомостям щодо них, які
містяться в Єдиному державному
реєстрі; наявність обмежень щодо
вчинення засновниками (учасниками)
юридичної особи або уповноваженою ними
особою юридичних дій, які встановлені
абзацом четвертим частини другої
статті 35 цього Закону; наявність в
Єдиному державному реєстрі
найменування, яке тотожне найменуванню
юридичної особи, яка має намір
зареєструватися; використання у
найменуванні юридичної особи
приватного права повного чи
скороченого найменування органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування, або похідних від цих
найменувань, або історичного
державного найменування, перелік яких
встановлюється Кабінетом Міністрів
України; встановлена іншими законами
заборона використання у найменуванні
юридичної особи певних термінів,
абревіатур, похідних термінів. Відмова
у проведенні державної реєстрації
юридичної особи з інших підстав не
Частина 1, 4 статті 147 Цивільного
кодексу України визначає порядок
переходу частки (її частини) учасника у
статутному капіталі товариства з
обмеженою відповідальністю до іншої
особи, а саме учасник товариства з
обмеженою відповідальністю має право
продати чи іншим чином відступити свою
частку (її частину) у статутному
капіталі одному або кільком учасникам
цього товариства. Приписи наведеної
норми кореспондуються з частинами 1, 2
статті 53 Закону України «Про
господарські товариства», де також
вказано, що учасник товариства з
обмеженою відповідальністю має право
продати чи іншим чином відступити свою
частку (її частину) у статутному
капіталі одному або кільком учасникам
цього товариства. . У разі придбання
частки (її частини) учасника самим
товариством з обмеженою
відповідальністю воно зобов'язане
реалізувати її іншим учасникам або
третім особам протягом строку та в
порядку, встановлених статутом і
законом, або зменшити свій статутний
капітал відповідно до статті 144 цього
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону
України «Про господарські товариства»
від 19.09.1991, № 1576-XII (далі Закон України №
1576-ХІІ) господарським товариством є
юридична особа, статутний (складений)
капітал якої поділений на частки між
учасниками. Згідно з ч. 4 ст. 58
Закону № 1576-XII учасники мають кількість
голосів, пропорційну розміру їх часток
у статутному капіталі.
Частиною 1 ст. 60 цього ж Закону
визначено, що загальні збори учасників
вважаються повноважними, якщо на них
присутні учасники (представники
учасників), що володіють у сукупності
більш як 60 відсотками голосів.
Відповідно до ч. 4 ст. 62 цього ж
Закону генеральний директор (директор)
не може бути одночасно головою
загальних зборів учасників товариства.
Відповідно до ст. 65 Закону України
«Про господарські товариства»
товариством з додатковою
відповідальністю визнається
товариство, статутний (складений)
капітал якого поділений на частки
визначених установчими документами
розмірів. Учасники такого товариства
відповідають за його боргами своїми
внесками до статутного (складеного)
капіталу, а при недостатності цих сум -
додатково належним їм майном в
однаковому для всіх учасників кратному
розмірі до внеска кожного учасника.
Граничний розмір відповідальності
учасників передбачається в установчих
документах. До товариства з додатковою
відповідальністю застосовуються норми
статей 4, 11, 52 - 64 цього Закону з
урахуванням особливостей,
передбачених даною статтею.
В матеріалах справи знаходиться
заява ОСОБА_3, ОСОБА_5 про вихід зі
складу учасників (засновників) ТзОВ
«Львівфундамент» завірена нотаріально
Протоколом загальних зборів
учасників від 16.04.2014 року, яким було
вирішено викласти статут ТДВ
«Львівфундамент» в новій редакції,
провести державну реєстрацію всіх
необхідних змін у встановлену порядку.
На вчинення всіх необхідних дій
уповноважити Галань В.М. (а.с. 9-10).
Відповідно до ст. 53 Закону України
«Про господарські товариства»
учасники товариства користуються
переважним правом купівлі частки (її
частини) учасника пропорційно до
розмірів своїх часток, якщо статутом
товариства чи домовленістю між
учасниками не встановлений інший
порядок здійснення цього права.
Купівля здійснюється за ціною та на
інших умовах, на яких частка (її
частина) пропонувалася для продажу
третім особам. Якщо учасники
товариства не скористаються своїм
переважним правом протягом місяця з
дня повідомлення про намір учасника
продати частку (її частину) або
протягом іншого строку, встановленого
статутом товариства чи домовленістю
між його учасниками, частка (її частина)
учасника може бути відчужена третій
Пунктом 5.3 Статуту ТзДВ
«Львівфундамент» в редакції від 26.01.2011
визначено, що засновники вносять свої
частки шляхом обміну акцій ВАТ
«Львівфундамент» на частки в
Статутному капіталі ТзДВ
«Львівфундамент». Частина Статутного
капіталу, котра виникла в зв'язку з
нездійсненим обміном письмових
Зобов'язань на частки, залишається
нерозподіленою та підлягає
продажу/розподілу серед учасників
після трьох років від дати державної
реєстрації ТзДВ «Львівфундамент» (а.с.
Судом враховуються твердження
представника відповідача про те, що
нерозподілена частка за даним
товариством закріплена з 26.01.2011 року, що
є порушенням ст. 53 Закону України «Про
господарські товариства».
Крім того, у протоколі загальних
зборів учасників ТзДВ
«Львівфундамент» від 16.04.2014 року, який
подавався державному реєстратору
головою зборів вказано ОСОБА_7, яка
згідно відомостей Єдиного державного
реєстру є керівником (директором) даної
юридичної особи, а відтак не відповідає
ст. 62 Закону України «Про господарські
Також, в ході судового засідання
представником відповідача було
зазначено, що з дати прийняття рішення
позивачем про внесення змін 16.04.2014 року
до дати подання документів для
державної реєстрації змін 21.05.2014 року
пройшло 35 днів, а відтак є порушенням
ст. 7 Закону України «Про господарські
товариства» та ч. 4 ст. 147 Цивільного
кодексу України. Крім того, позивачем
не виконано вимоги ч. 7 ст. 8 Закону
України щодо написання найменування
За таких обставин суд вважає, що у
державного реєстратора були
передбачені ст. 27 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців» підстави
для відмови у державній реєстрації
змін до установчих документів ТзДВ
Відповідно до ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
У силу вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
Відповідно до ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім того, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, а суд згідно
ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
За результатами судового
розгляду справи позивачем не доведено
підставності позовних вимог, натомість
відповідач належними та допустимими
доказами підтвердив, що у спірних
правовідносинах він діяв на підставі, в
межах повноважень та у спосіб,
встановлений законом, обґрунтовано та
розсудливо, з урахуванням усіх
необхідних обставин.
Частиною 1 ст. 2 КАС України
визначено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
Оскільки судом не встановлено
порушення прав та охоронюваних законом
інтересів позивача зі сторони суб'єкта
владних повноважень, позовні вимоги до
задоволення не підлягають.
Під час розгляду справи доводи
позивача були спростовані. Натомість
відповідачем доведено правомірність
прийнятого ним рішення.
Враховуючи вищезазначене, суд,
повно та об'єктивно, за правилами,
встановленими ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази та заслухавши пояснення
представників сторін, вважає, що
позовні вимоги є необґрунтованими, а
тому в задоволенні адміністративного
позову необхідно відмовити повністю.
При цьому, суд звертає увагу, що
відповідно до Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців» відмова у
проведенні реєстраційної дії не
перешкоджає повторному поданню
документів до державного реєстратора
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців у загальному порядку
після усунення причин, що були
підставою для відмови.
З урахуванням положень ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судові витрати на користь
позивача не присуджуються.
Керуючись ст. ст. 71, 86, 87, 94, 158, 160, 162, 163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -
п о с т а н о в и в :
У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.
Судові витрати покласти на
Постанова суду першої інстанції
може бути оскаржена до Львівського
апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього ж Кодексу
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо в суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду першої інстанції,
набирає законної сили у порядку та
строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова в повному обсязі складена 04
серпня 2014 року.

Суддя
Кедик М.В.