Справа № 2а-1970/1005/11
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2014 року
Справа №
46769/11/9104 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу Комунального підприємства
«Тернопільелектротранс» на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 29 квітня 2011
року у справі за позовом Комунального
підприємства «Тернопільелектротранс»
до управління Пенсійного фонду України
в м. Тернополі, третя особа - Управління
транспорту, комунікацій та зв'язку
Тернопільської міської ради про
скасування рішення про застосування
фінансових санкцій та нарахування
пені,

в с т а н о в и в:

КП «Тернопільелектротранс» 01.04.2011 року
звернулося в суд з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в м. Тернополі, третя особа -
Управління транспорту, комунікацій та
зв'язку Тернопільської міської ради, в
якому просило скасувати рішення №0129
від 24.03.2011р. про застосування
фінансових санкцій та нарахування
пені.

Позов обґрунтовано тим, що КП
«Тернопільелектротранс» здійснює
перевезення пасажирів у м. Тернополі
тролейбусами. Значна частина пасажирів
користується пільгами, які встановлені
чинним законодавством України. Дані
пільги повинні компенсовуватись
підприємству Управлінням тарнспорту,
комунікацій та зв'язку Тернопільської
міської ради відповідно до Договору
№25-ТС про організацію надання
транспортних послуг міським наземним
електричним транспортом від 01.05.2008р.
Станом на січень 2011 року
заборгованість по даному виду
компенсацій перед КП
«Тернопільелектротранс» становить
1896,7тис грн.

Через невиконання Управлінням
транспорту. комунікацій та зв'язку
Тернопільської міської ради своїх
зобов'язань перед КП
«Тернопільелектротранс». піприємство
не має можливостей здійснювати
своєчасне та повне виконання своїх
грошових зобов'язань, в тому числі
зобов'язань перед Пенсійним фондом
України.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 29 квітня 2011
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції КП
«Тернопільелектротранс» оскаржило
його в апеляційному порядку. В
апеляційній скарзі просить рішення
суду першої інстанції скасувати і
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити з підстав порушення
судом норм матеріального права .

Апелянт зазначає, що з червня 2009 року по
09.04.2011р. в м. Тернополі діяв тариф на
перевезення пасажирів тролейбусом у
розмірі 1 грн., при фактичній
собівартості перевезення одного
пасажира на вищевказаний період - 1,06
грн.

За період, що пройшов з часу
затвердження тарифу на перевезення
пасажирів зросли ціни на всі види
товарів та послуг (автошини - 25%, вироби
з металу - 42%, централізоване опалення -
46,2%, плата за електроенергію - 30%,
збільшилась мінімальна заробітна
плата із 620 грн. до 960 грн.)

Відшкодування за перевезення
пасажирів-пільговиків проводяться
замовником таких послуг - Управлінням
транспорту, комунікацій та зв'язку
проте, станом на 01.01.2011р. за вказаним
управлінням вважається кредиторська
заборгованість на суму 1896681,22 грн.,
станом на 01.03.2011р. заборгованість
склала вже суму в розмірі 2206702,01 грн.

Адміністрація підприємства
неодноразово зверталась до посадових
осіб органів державної влади та
місцевого самоврядування із проханням
вжити заходів до належного
фінансування підприємства, проте таке
фінансування не відбулося, що призвело
до даної не сплати страхових внесків, а
відтак вини підприємства у несплаті
немає.

Сторони та третя особа в судове
засідання не прибули, про дату, час і
місце апеляційного розгляду були
повідомлені належним чином, тому
колегія суддів, у відповідності до ст.197
КАС України, вважає за можливе
розглядати справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що подану апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
24.03.2011 р. УПФУ в м. Тернополі винесено
рішення № 0129, яким на підставі п.2 ч.11
ст.25 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на позивача
накладено штраф - 7 794,50 грн. у розмірі 10 %
своєчасно не сплачених сум, та
нараховано пеню - 856,59 грн. - 0,1% суми
недоїмки.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
правомірності прийнятого рішення, з
чим погоджується й судова колегія
апеляційного суду.

Перш за все колегія вважає відмітити,
що позивачем не оспорюється факт не
сплати страхових внесків.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі-Закон
№2464-VI) платник єдиного внеску
зобов'язаний своєчасно та в повному
обсязі нараховувати, обчислювати і
сплачувати єдиний внесок.

Згідно ч.8 ст.9 Закону №2464-VI платники
єдиного внеску зобов'язані сплачувати
єдиний внесок, нарахований за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом. Базовим
звітним періодом є календарний місяць.

Відповідно до ч.3 ст.25 Закону №2464-VI суми
недоїмки стягуються з нарахуванням
пені та застосуванням штрафів.
Недоїмкою вважається сума єдиного
внеску, своєчасно не нарахована та/або
не сплачена у строки, встановлені цим
Законом, обчислена територіальними
органами Пенсійного фонду України у
випадках, передбачених цим Законом

Пункт 2 ч. 11 ст. 25 Закону №2464-Vl
передбачає, що за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску накладається штраф у
розмірі 10 відсотків своєчасно не
сплачених сум.

При цьому, слід зазначити, що
відповідно до ч.12 ст.9 Закону №2464-VI
страхові внески підлягають сплаті
незалежно від фінансового стану
платника страхових внесків.

З врахуванням вимог вказаної вище
норми, посилання апелянта на
відсутність коштів для сплати
страхових внесків, а відтак і
неправомірність оскаржуваного рішення
є необґрунтованими.

За таких обставин відмова в
задоволенні позовних вимог є вірною.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
ухвалив законне і обґрунтоване рішення
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, а тому така задоволенню
не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205 ч.1
п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства «Тернопільелектротранс»
залишити без задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 29 квітня 2011
року у справі №2а-1005/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя
Д.М. Старунський

Судді
В.М. Багрій

В.Я. Качмар