Справа № 826/5735/14
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 липня 2014 року 15:03 № 826/5735/14

Окружний адміністративний суд м. Києва
у складі головуючого судді Каракашьяна
С.К., суддів Дегтярьової О. В., Катющенка
В. П., при секретарі Бабич Г.Ю., за участі
представників позивача Петрика С.А.,
Денисенка В.В. відповідача Рябова С.С.,
Колесника О.Г., розглянув у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авіаційна компанія
«Авіаком»

до Державної служби експортного
контролю України

про визнання незаконною та скасування
постанови.

за участі третьої особи Міністерства
оборони України

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в
судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернулося товариство з
обмеженою відповідальністю "Авіаційна
компанія "Авіаком" з позовом, в якому
позивач просить суд визнати незаконною
та скасувати постанову відповідача
№304/1 від 31.03.2014р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач безпідставно застосував до
позивача санкції, оскільки товар,
експортований позивачем, не має
підлягати контролю.

Відповідачем позовні вимоги
заперечуються з тих підстав, що
оскаржувану постанову було прийнято на
підставі висновків про застосування до
товару, вивезеного позивачем,
механізму контролю, які в свою чергу,
прийняті на підставі висновків
Міністерства оборони України. Іншою
підставою для заперечення позовних
вимог відповідач зазначає те, що
рішенням суду, яке набрало законної
сили, постановленим по справі між
позивачем та відповідачем, встановлено
правомірність висновків відповідача.
Також відповідач вказує на те, що
оскаржуване рішення саме по собі не
створює для позивача наслідків,
оскільки є рішенням про результати
розгляду скарги.

Представник Міністерства оборони
України в судове засідання не з'явився.

Розглянувши подані позивачем та
відповідачем документи і матеріали,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд м.
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

За результатами розслідування,
проведеного на підставі отриманої від
Департаменту контррозвідки Служби
безпеки України листом від 21.10.2013 №
2/3/2-36985 інформації, встановлено, що
позивачем здійснено експорт до Судану
запасних частин до авіаційної техніки,
зокрема було експортовано втулки
несучого гвинта 8-1930-000 (2 шт.) та автомати
перекосу 8-1950-000 (2 шт). Відповідно до
висновків експертизи в галузі
державного експортного контролю,
міжнародні передачі таких товарів
підлягають державному експортному
контролю, а їх експорт може
здійснюватись виключно на підставі
отриманого в установленому порядку
дозволу Держекспортконтролю України.
За отриманням дозволів на право
здійснення експорту вказаних товарів
Позивач до Держекспортконтролю
України не звертався та передбачених
законодавством дозволів не отримував.
Вказані дії Позивача
Держекспортконтролем України
кваліфіковано за абзацом 2 статті 24
Закону України «Про державний контроль
за міжнародними передачами товарів
військового призначення та подвійного
використання» як здійснення
міжнародних передач товарів без
отримання в установленому дозволів,
висновків чи документів про гарантії.

Відповідачем розглянуто справу про
порушення ТОВ «Авіаційна компанія
«Авіаком» вимог законодавства в галузі
державного експортного контролю. За
результатами розгляду вказаної справи
12.12.2013 винесено постанову № 304 про
накладення на юридичну особу штрафу за
порушення вимог законодавства в галузі
державного експортного контролю.

Дану постанову мотивовано тим, що
відповідно до висновку експертизи в
галузі державного експортного
контролю від 15 листопада 2013 року,
проведеної Держекспортконтролем
України з урахуванням висновків
державної експертизи, проведеної
Міністерством оборони України (листи
від 10.07.2012 № 220/4246, від 08.06.2013 № 220/4334) в
межах своєї компетенції на підставі
відповідних звернень Служби безпеки
України, вказані запасні частини є
товарами військового призначення
згідно з позицією М10 Списку товарів
військового призначення, міжнародні
передачі яких підлягають державному
експортному контролю, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 20.11.2003 № 1807 «Про затвердження
Порядку здійснення державного
контролю за міжнародними передачами
товарів військового призначення", які в
установленому порядку допущені для
цивільного використання.

Вказана постанова позивачем в судовому
порядку не оскаржувалась.

Позивачем подано скаргу від 17.12.2013 №
565/352 (вх.№ 2617-13 від 19.12.2013) на рішення
Державної служби експортного контролю
України про накладення на суб'єкта
здійснення міжнародних передач
товарів - юридичну особу штрафу за
порушення вимог законодавства у галузі
державного експортного контролю, яке
оформлено постановою від 12.12.2013 № 304.

Оскаржуваною постановою №304/1 від
31.03.2014р. «Про перегляд постанови про
накладення на суб'єкта здійснення
міжнародних передач товарів - юридичну
особу штрафу за порушення вимог
законодавства в галузі державного
експортного контролю» було залишено
без задоволення скаргу позивача, а
вищезазначене рішення про
застосування до позивача санкцій - без
змін.

Згідно з частинами сьомою та восьмою
статті 26 Закону України «Про державний
контроль за міжнародними передачами
товарів військового призначення та
подвійного використання", штраф
підлягає сплаті суб'єктом
господарювання - юридичною особою в
п'ятнадцятиденний термін з дня його
накладення. У разі несплати штрафу в
зазначений термін він стягується
державним виконавцем у порядку,
визначеному законодавством. Рішення
про накладення штрафу в справах про
порушення, передбачені цим Законом,
може бути оскаржено в суді. При цьому,
виконання постанови про накладення
штрафу зупиняється до прийняття
відповідного рішення суду.

Суд доходить висновків, що нормами
вищезазначеного Закону та постанови
Кабінету Міністрів України від 28 січня
2004 р. №86 «Про затвердження Порядку
здійснення державного контролю за
міжнародними передачами товарів
подвійного використання» не
передбачено можливості оскарження
рішення про накладення штрафу за
порушення вимог законодавства в галузі
державного експортного контролю до
органу, який його видав.

Не передбачено також і вимог щодо
рішення про результати розгляду
скарги, порядку її розгляду, узгодження
суми штрафних санкцій, зупинення
стягнення на момент оскарження рішення
в будь - якому іншому порядку, ніж
судовий.

У зв'язку з чим суд доходить висновків,
що саме по собі рішення про результати
розгляду скарги не порушує жодних прав
позивача, не змінює щодо позивача
жодних обставин.

Відповідно до загального принципу
Кодексу адміністративного судочинства
України, відображеного в статтях 2 та 6
захисту підлягає порушене право,
свободи або інтереси.

Зазначений принцип полягає у захисті
порушеного права від порушення, що вже
відбулося, тобто в наявності
матеріально - правового інтересу
позивача відносно дій (бездіяльності)
суб'єкта владних повноважень.

Виключення з такої передумови для
оскарження рішень (дій, бездіяльності),
як наявність порушеного права, нормами
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачена для справ щодо
оскарження нормативно - правових актів,
які можуть оскаржувати ті особи, щодо
яких можливе застосування акту.

З огляду на відсутність порушених прав
позивача колегія доходить висновків
про відсутність підстав для
задоволення позову.

Крім того, суд вважає за доцільне
звернути увагу позивача на наступні
обставини.

Відповідно до Положення про Державну
службу експортного контролю України,
затвердженого Указом Президента
України, від 08.04.2011, № 448/2011, Державна
служба експортного контролю України
(Держекспортконтроль України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра економічного
розвитку і торгівлі України (далі -
Міністр). Держекспортконтроль України
входить до системи органів виконавчої
влади і є спеціально уповноваженим
органом виконавчої влади з питань
державного експортного контролю.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про
державний контроль за міжнародними
передачами товарів військового
призначення та подвійного
використання" визначено, що суб'єкти
господарювання України, які мають
намір здійснювати міжнародні передачі
товарів, у тому числі проводити
посередницьку (брокерську) діяльність,
пов'язану з міжнародними передачами
товарів військового призначення,
попередньо реєструються як суб'єкти
здійснення міжнародних передач
товарів центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері державного
експортного контролю. З цією метою
зазначені суб'єкти подають відомості
та документи, необхідні для проведення
попередньої експертизи товарів, до
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
державного експортного контролю.

Згідно з статтею 11 вищезазначеного
Закону та пункту 8 Положення про
порядок проведення експертизи в галузі
експортного контролю, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 15.07.1997 №767, попередня експертиза
проводиться з метою: визначення
відповідності найменувань та описів
товарів, поданих на експертизу,
найменуванню та опису товарів,
внесених до відповідних списків
товарів, міжнародні передачі яких
підлягають державному експортному
контролю; визначення можливостей
проведення реєстрації суб'єктів, які
мають намір здійснювати міжнародні
передачі товарів, у тому числі
реєстрації юридичних чи фізичних осіб,
які є суб'єктами підприємницької
діяльності України, що мають намір
провадити посередницьку (брокерську)
діяльність, пов'язану з міжнародними
передачами товарів військового
призначення; оцінки стану додержання
суб'єктами законодавства з питань
експортного контролю та наявності у
цих суб'єктів відповідних
організаційних документів, які
регламентують таку роботу; оцінки
можливості здійснення міжнародних
передач товарів, визначених суб'єктами
до конкретних держав.

Згідно з частиною першою статті 12
Закону України «Про державний контроль
за міжнародними передачами товарів
військового призначення та подвійного
використання", за підсумками
експертизи центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері державного
експортного контролю, ідентифікує
товари, визначає умови здійснення їх
міжнародних передач до конкретних
держав залежно від категорії товарів,
видів міжнародних передач таких
товарів тощо та видає зазначеним
суб'єктам посвідчення про їх
реєстрацію як суб'єктів здійснення
міжнародних передач товарів разом з
відповідними роз'ясненнями про
особливості здійснення таких передач.

Отже, рішенням, яким безпосередньо
порушуються права позивача, в даному
випадку є висновки, на підставі яких
продукцію, експортовану позивачем,
віднесено до певної категорії,
оскільки саме висновками обумовлено
віднесення товару, експортованого
позивачем, до такого, що може
експортуватись лише за умови
дотримання певних процедур.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 71, 94, 97, 158-163 КАС України, Окружний
адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства, та може
бути оскаржена в апеляційному порядку
повністю або частково за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 КАС України,
шляхом подання через суд першої
інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя
С.К. Каракашьян

Судді
О.В. Дегтярьова

В.П. Катющенко