Справа № 804/7081/14
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
19 червня 2014 р. Справа № 804/7081/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючий суддяЛяшко О.Б., при
секретаріСтавицькому О.В., за участю:
представника позивача представника
відповідача Латоші О.П., Басової О.Б.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом
Павлоградського районного
комунального підприємства
"Павлоградська пересувна механізована
колона" до Західно-Донбаської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправними дій
та скасування рішень, -
Павлоградське районне комунальне
підприємство "Павлоградська пересувна
механізована колона" звернулось до
суду з адміністративним позовом, в
- визнати податкову декларацію з плати
за землю на 2014 рік, яка була подана до
контролюючого органу і призвела до
подвійного завищення податкових
зобов'язань помилковою;
- визнати уточнюючу податкову
декларацію з плати за землю на 2014 рік,
яка була подана до контролюючого
органу на підставі податкових
наполягань представника
Західно-Донбаської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області помилковою;
- визнати неправомірними дії
Західно-Донбаської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області та
скасувати акт камеральної перевірки
податкової звітності по платі за землю
№ 102/15-03/05521287 від 28.04.2014 року;
- скасувати податкове
повідомлення-рішення
Західно-Донбаської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 13.05.2014
В обґрунтування позову зазначено, що у
зв'язку зі збоями в роботі електронного
сервісу «FinZvit» позивачем було подано до
контролюючого органу податкову
декларацію з плати за землю на 2014 рік
поштовим відправленням 14.02.2014 року,
після чого помилково подано ту ж
декларацію в електронному вигляді
17.02.2014 року. 13.03.2014 року, на підставі
наполягань відповідача, підприємством
подано уточнюючу податкову декларацію
з плати за землю на 2014 рік. На підставі
акту перевірки від 28.04.2014 року №
102/15-03/05521287, яким вставлені порушення
позивачем п. 287.3 ст. 287 Податкового
кодексу України, Західно-Донбаською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області винесене податкове
повідомлення-рішення від 13.05.2014 року №
районного комунального підприємства
"Павлоградська пересувна механізована
колона" застосовано штраф за порушення
граничного строку слати суми грошового
зобов'язання з земельного податку в
розмірі 41 грн. 14 коп. У зв'язку з
подвійним наданням звіту, позивач
звернувся до контролюючого органу про
не визнання помилково поданої
декларації з плати за землю на 2014 рік,
про що листом Західно-Донбаської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області від 08.05.2014 року було відмовлено.
При цьому позивач зазначає, що по
декларації з плати за землю на 2014 рік,
ним своєчасно та у повному обсязі
сплачено грошові зобов'язання. Таким
чином, позивач просить визнати
податкову декларацію з плати за землю
на 2014 рік, яка була подана до
контролюючого органу і призвела до
подвійного завищення податкових
зобов'язань та уточнюючу податкову
декларацію з плати за землю на 2014 рік
помилковими, а також визнати
неправомірними дії Західно-Донбаської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області та скасувати акт камеральної
перевірки податкової звітності по
платі за землю № 102/15-03/05521287 від 28.04.2014
року та скасувати податкове
повідомлення-рішення відповідача від
Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, просив позов
Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував,
надавши письмові заперечення проти
позову, у яких зазначив, що 17.02.2014 року
позивачем двічі подано податкову
декларацію з плати за землю від 17.02.2014
року № 140005165: перший раз в електронному
вигляді із задекларованим
зобов'язанням на місяць 411,40 грн. та
другий раз поштовим відправленням із
задекларованим зобов'язанням на місяць
411,40 грн. Західно-Донбаською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області було
проведено в обліковій картці позивача
суми податкових зобов'язань,
визначених обома деклараціями на
загальну суму 822,80 грн. Уточнююча
зменшення податкового зобов'язання з
земельного податку у сумі 411,38 грн.
надійшла на адресу Західно-донбаської
ОДПІ 13.03.2014 року, тобто після
встановленого граничного терміну
сплати земельного податку, коли
несплачене своєчасно податкове
зобов'язання у розмірі 411,38 грн. вже
набуло статусу податкового боргу. За
період з дати граничного терміну
сплати податкового зобов'язання,
визначеного декларацію від 17.02.2014 року
№ 140005165 (02.03.2014 року), і до дати подання
уточнюючої декларації від 13.03.2014 року №
попереднього податкового зобов'язання
(13.03.2014 року), позивачу нараховано
штрафну санкцію у розмірі 41 грн. 14 коп.,
про що складено акт № 102/15-03/05521287 від
28.04.2014 року та винесене податкове
повідомлення-рішення від 13.052014 року №
позовні вимоги є необґрунтованими та
не підлягають задоволенню.
Суд, заслухавши представників сторін,
розглянувши матеріали справи,
Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем 14 лютого 2014 року засобами
поштового зв'язку надіслано до
Західно-Донбаської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області податкову
декларацію з плати за землю на 2014 рік №
140005165, в якій помісячна сплата складає
414,43 грн. 17 лютого 2014 року позивачем до
контролюючого органу помилково було
подано дану ж декларацію, але в
електронному вигляді. У зв'язку з цим 13
березня 2014 року позивачем подано
уточнюючу податкову декларацію з плати
Західно-Донбаською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області 28 квітня 2014
року проведено камеральну перевірку з
питання своєчасності сплати
Павлоградським районним комунальним
підприємством "Павлоградська
пересувна механізована колона"
узгоджених податкових зобов'язань
плати за землю за січень 2014 року.
За результатами перевірки складено акт
№ 102/15-03/05521287 від 28 квітня 2014 року, яким
встановлено порушення відповідачем
терміну сплати самостійно визначеного
грошового зобов'язання плати за землю
за січень 2014 року на підставі поданої
податкової декларації з плати за землю
(земельний податок та/або орендна плата
за земельні ділянки державної або
комунальної власності) на 2014 рік, чим
порушено п. 287.3 ст. 287 Податкового
Вказані висновки акту відповідачем
зроблені з урахуванням того, що
Західно-Донбаською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області було
проведено в обліковій картці позивача
суми податкових зобов'язань,
визначених податковою декларацією з
плати за землю на 2014 рік № 140005165, котра
була подана двічі, у розмірі 822,8 грн.
Уточнююча податкова декларація №
зобов'язання з земельного податку у
сумі 411,38 грн. надійшла на адресу
Західно-донбаської ОДПІ 13.03.2014 року,
тобто після встановленого граничного
терміну сплати земельного податку,
коли несплачене своєчасно податкове
зобов'язання у розмірі 411,38 грн. вже
набуло статусу податкового боргу.
На підставі зазначеного акту перевірки
№ 102/15-03/05521287 від 28 квітня 2014 року
Західно-Донбаською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області винесене
податкове повідомлення-рішення форми
Павлоградського районного
комунального підприємства
"Павлоградська пересувна механізована
колона" застосовано штраф за порушення
граничного строку слати суми грошового
зобов'язання з земельного податку в
розмірі 41 грн. 14 коп.
Судом встановлено, що на підставі
поданої податкової декларації з плати
за землю за 2014 рік № 140005165, позивачем 13
лютого 2014 року сплачено податок на
землю за період січень 2014 року у
розмірі 414,43 грн., що підтверджується
наявним в матеріалах справи платіжним
дорученням № 20 від 13 лютого 2014 року.
Отже, позивачем в повній мірі та у
встановлений строк сплачено податок за
землю за січень 2014 року по податковій
декларації з плати за землю за 2014 рік.
При цьому, Західно-Донбаська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області не повинна
була двічі проводити в обліковій
картці позивача суму податкового
зобов'язання, визначеного
підприємством в одній і тій же
Твердження відповідача про те, що
підставою для прийняття оскарженого
податкового повідомлення-рішення
стало надходження уточнюючої
зменшення податкового зобов'язання з
земельного податку у сумі 411,38 грн. на
адресу Західно-донбаської ОДПІ після
встановленого граничного терміну
сплати земельного податку, коли
несплачене своєчасно податкове
зобов'язання у розмірі 411,38 грн. вже
набуло статусу податкового боргу, є
необґрунтованим, оскільки зобов'язання
зі сплати податку за землю за січень 2014
року по податковій декларації № 140005165
позивачем було сплачене у встановлений
Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового
Кодексу України крім випадків,
передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом.
Згідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового
Кодексу України, податкова декларація,
розрахунок (далі - податкова
декларація) - документ, що подається
платником податків (у тому числі
відокремленим підрозділом у випадках,
визначених цим Кодексом) контролюючому
органу у строки, встановлені законом,
на підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання, чи документ, що свідчить
про суми доходу, нарахованого
(виплаченого) на користь платників
податків - фізичних осіб, суми
утриманого та/або сплаченого податку.
Відповідно до підпункту 49.18.1 п. 49.18. ст. 49
Податкового кодексу України податкові
декларації, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, подаються
за базовий звітний (податковий) період,
що дорівнює календарному місяцю (у тому
числі в разі сплати місячних авансових
внесків) - протягом 20 календарних днів,
що настають за останнім календарним
днем звітного (податкового) місяця.
Згідно з п. 286.2 ст. 286 Податкового
кодексу України платники плати за
землю (крім фізичних осіб) самостійно
обчислюють суму податку щороку станом
на 1 січня і не пізніше 20 лютого
поточного року подають відповідному
контролюючому органу за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій.
Пунктом 287.3 ст. 287 Податкового кодексу
України встановлено, що податкове
зобов'язання щодо плати за землю,
визначене у податковій декларації на
поточний рік, сплачується рівними
частками власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця.
Таким чином, з урахуванням
вищезазначеного, суд доходить
висновку, що Західно-Донбаською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області неправомірно застосовано
штраф до Павлоградського районного
комунального підприємства
"Павлоградська пересувна механізована
колона" за порушення граничного строку
слати суми грошового зобов'язання з
земельного податку в розмірі 41 грн. 14
коп., а тому податкове
повідомлення-рішення форми від 13
та підлягає скасуванню.
Щодо позовних вимог про визнання
податкової декларації з плати за землю
на 2014 рік, яка була подана до
контролюючого органу і призвела до
подвійного завищення податкових
зобов'язань помилковою, визнання
уточнюючої податкової декларації з
плати за землю на 2014 рік, яка була
подана до контролюючого органу на
підставі податкових наполягань
представника Західно-Донбаської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області помилковою та визнання
неправомірними дій Західно-Донбаської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області та скасування акту камеральної
перевірки податкової звітності по
платі за землю № 102/15-03/05521287 від 28.04.2014
року суд зазначає наступне.
Пунктом 1 частини 2 статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.
Відповідно до ч. 4 ст. 105 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов може містити
1) скасування або визнання нечинним
рішення відповідача - суб'єкта владних
повноважень повністю чи окремих його
положень;

2) зобов'язання відповідача - суб'єкта
владних повноважень прийняти рішення
або вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача - суб'єкта
владних повноважень утриматися від
вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача - суб'єкта
владних повноважень коштів на
відшкодування шкоди, завданої його
незаконним рішенням, дією або
бездіяльністю;

5) виконання зупиненої чи невчиненої
дії;

6) встановлення наявності чи
відсутності компетенції (повноважень)
суб'єкта владних повноважень;

7) примусове відчуження земельної
ділянки, інших об'єктів нерухомого
майна, що на ній розміщені, з мотивів
суспільної необхідності.

Згідно з ч. 2 с. 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про:

1) визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його положень
із зазначенням способу його
здійснення;

2) зобов'язання відповідача вчинити
певні дії;

3) зобов'язання відповідача утриматися
від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача коштів;

5) тимчасову заборону (зупинення)
окремих видів або всієї діяльності
об'єднання громадян;

6) примусовий розпуск (ліквідацію)
об'єднання громадян;

7) примусове видворення іноземця чи
особи без громадянства за межі України;

8) визнання наявності чи відсутності
компетенції (повноважень) суб'єкта
владних повноважень.

Таким чином, чинним законодавством не
передбачено розгляд вищезазначених
позивачем вимог в порядку
адміністративного судочинства.

При цьому, вимога про скасування акту
камеральної перевірки податкової
звітності по платі за землю №
102/15-03/05521287 від 28.04.2014 року також не може
бути розглянута судом, оскільки акт
перевірки не є рішенням
(нормативно-правовим актом чи правовим
актом індивідуальної дії) суб'єкта
владних повноважень та не породжує
безпосередньо права та (чи) обов`язки
для позивача.

За наведених обставин, суд дійшов
висновку про відмову у задоволенні
позову в даній частині вимог.

У відповідності до вимог статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує
всі здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог,
а відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Згідно частини 2
цієї статті, в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов
Павлоградського районного
комунального підприємства
"Павлоградська пересувна механізована
колона" - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення форми
"Ш" Західно-Донбаської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 13 травня
2014 року № , яким до
Павлоградського районного
комунального підприємства
"Павлоградська пересувна механізована
колона" застосовано штраф за порушення
граничного строку слати суми грошового
зобов'язання з земельного податку в
розмірі 41 грн. 14 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Павлоградського районного
комунального підприємства
"Павлоградська пересувна механізована
колона" (код ЄДОРПОУ 05521287) судовий збір
у розмірі 182,70 грн. (сто вісімдесят дві
грн. 70 коп.).

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії повного
тексту постанови. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
24 червня 2014 року.

Суддя О.Б.
Ляшко