Справа № 818/1340/14
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 р.Справа № 818/1340/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Сумського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
18.06.2014р. по справі № 818/1340/14

за позовом Сумського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів

до Товариства з обмеженою
відповідальністю агрофірма "Хоружівка"

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

Сумське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів (надалі
за текстом - СОВ ФСЗІ, позивач)
звернулось до Сумського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю агрофірма "Хоружівка"
(надалі за текстом - ТОВ "Хоружівка",
відповідач), в якому просило суд:
стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю агрофірма "Хоружівка"
на користь Сумського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 55090,28 грн. та пеню у розмірі
231,42 грн.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 18.06.2014р. по
справі № 818/1340/14 в задоволенні
адміністративного позову Сумського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Товариства з обмеженою
відповідальністю агрофірма "Хоружівка"
про стягнення заборгованості -
відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаною
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 18.06.2014р. по
справі № 818/1340/14, прийняти нову
постанову, якою позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги, з посиланням на ч.3 ст.19 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні",
стверджує, що виконанням нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів може вважатися лише фактичне
працевлаштування останніх на
підприємстві. Тобто, якщо створене
робоче місце не введено в дію шляхом
працевлаштування інваліда,
підприємство, в даному випадку
відповідач по справі, не звільняється
від обов'язку сплати
адміністративно-господарських санкцій
до Фонду на підставі ст.20 зазначеного
Закону, незалежно від вжиття ним
заходів для працевлаштування
інвалідів та від причин невиконання
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів. Крім того,
з посиланням на неповне заповнення ТОВ
"Хоружівка" у звітності форми 3-ПН
розділу II (заповнено лише один раз для
всіх вакансій), поданої відповідачем до
центру зайнятості, стверджує про
невиконання Товариством свого
обов'язку та не вжиття усіх залежних
заходів для недопущення
господарського правопорушення.

В надісланих до суду письмових
запереченнях відповідач зазначив, що
на виконання вимог законодавства ТОВ
"Хоружівка" щомісячно протягом 2013 року
подавало до Недригайлівського
районного центру зайнятості звіти за
формою 3-ПН про наявність вакантних
посад для працевлаштування інвалідів,
однак робочі місця залишались
вакантними у зв`язку з не направленням
для працевлаштування інвалідів
уповноваженими органами. Крім того, 5
інвалідів було працевлаштовано на
підприємстві. Вважає, що в діях
відповідача відсутній склад
правопорушення, за яке застосовуються
адміністративно-господарські санкції
та нараховується пеня згідно чинного
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні", тому
просив апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції без змін, як законне та
обґрунтоване з підстав та мотивів,
викладених в запереченнях.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачем подано до Сумського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів звіт за
формою 10-ПІ "Звіт про зайнятість та
працевлаштування інвалідів" за 2013 рік,
відповідно до якого середньооблікова
чисельність штатних працівників за 2013
рік складала 175 осіб, з них
середньооблікова чисельність фактично
працюючих інвалідів - 5 осіб, кількість
інвалідів - штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях,
створених, відповідно до вимог ст.19
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів України"
відповідно до 4 % нормативу - 7 осіб (а.с.6).

Відповідачем протягом 2013 року
подавалися звіти про наявність
вакансій форми №3-ПН до
Недригайлівського районного центру
зайнятості від 10.01.2013 року, 11.02.2013 року,
11.03.2013 року, 10.04.2013 року, 13.05.2013 року,
10.06.2013 року, 10.07.2013 року, 09.08.2013 року,
10.09.2013 року, 10.10.2013 року, 11.11.2013 року,
10.12.2013 року (а.с.50-66).

Згідно з листом Недригайлівського
районного центру зайнятості від 14.05.2014
року № 01-05/211 вбачається, що протягом 2013
року ТОВ "Хоружівка" подавало звіти про
наявність вільних робочих місць для
інвалідів : вакансії сторожів,
робітника з благоустрою, садовода.
Особи з обмеженими фізичними
можливостями протягом 2013 року на дане
підприємство не направлялися.

Вважаючи, що відповідачем у 2013 році не
виконано нормативу робочих місць,
призначених для працевлаштування
інвалідів, СОВ ФСЗІ звернулось до суду
з даним позовом про стягнення з ТОВ
"Хоружівка"
адміністративно-господарських санкцій
за незайняті робочі місця, призначені
для працевлаштування інвалідів, в сумі
55090,28 грн. та пені у розмірі 231,42 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідачем були виконані
вимоги Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" щодо вжиття заходів для
працевлаштування інвалідів, а відтак,
підстави для стягнення з ТОВ
"Хоружівка"
адміністративно-господарських санкцій
в розмірі 55090,28 грн. та пені в сумі 231,42
відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на таке.

Статтею 19 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" №875-XII від 21.03.1991 року
встановлено, що для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Згідно зі ст. 20 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" (далі по тексту -
Закон № 875-ХІІ) підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Частиною 3 ст.20 вищевказаного Закону
визначено, що сплату
адміністративно-господарських санкцій
і пені підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю,
проводять відповідно до закону за
рахунок прибутку, який залишається в їх
розпорядженні після сплати всіх
податків і зборів (обов'язкових
платежів).

Колегія суддів, враховуючи положення
наведеної норми, зазначає, що сума, яку
просить стягнути позивач є штрафними
санкціями. По своїй правовій природі
штрафні санкції застосовуються за
порушення законодавства діями чи
бездіяльністю, тобто за неналежне
виконання обов'язку покладеного
законом.

Як зазначено у ч.1 ст. 18 Закону України
№875-XII, забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Так, відповідно до статті 18-1 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
інвалід, який не досяг пенсійного віку,
не працює, але бажає працювати, має
право бути зареєстрованим у державній
службі зайнятості як безробітний.
Рішення про визнання інваліда
безробітним і взяття його на облік для
працевлаштування приймається центром
зайнятості за місцем проживання
інваліда на підставі поданих ним
рекомендації МСЕК та інших
передбачених законодавством
документів.

Державна служба зайнятості здійснює
пошук підходящої роботи відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда
кваліфікації та знань, з урахуванням
його побажань.

Державна служба зайнятості може за
рахунок Фонду соціального захисту
інвалідів надавати дотацію
роботодавцям на створення спеціальних
робочих місць для інвалідів,
зареєстрованих у державній службі
зайнятості, а також проводити
професійну підготовку, підвищення
кваліфікації і перепідготовку цієї
категорії інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

У відповідності до абзацу 3 пункту 2
Порядку подання підприємствами,
установами, організаціями та фізичними
особами, що використовують найману
працю, звітів про зайнятість і
працевлаштування інвалідів та
інформації, необхідної для організації
їх працевлаштування, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 31.01.2007 року №70 (в редакції, чинній на
час виникнення спірних відносин, далі
по тексту - Порядок № 70), інформацію про
наявність вільних робочих місць
(вакантних посад) для працевлаштування
інвалідів роботодавці подають центру
зайнятості за місцем їх реєстрації як
платників страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

Наведене свідчить про те, що обов'язок
підприємства щодо створення робочих
місць для інвалідів не супроводжується
його обов'язком підбирати і
працевлаштовувати інвалідів на
створені робочі місця. Такий обов'язок
покладається на органи
працевлаштування, що перелічені в
частині першій ст. 18 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні".

Однак, на підприємство покладається
обов'язок створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів та
формувати про таку кількість створених
робочих місць органи працевлаштування
інвалідів.

Наказом державного комітету
статистики №420 від 19.12.2005 року
затверджена форма статистичної
звітності №3-ПН "Звіт про наявність
вакансій", яка подається
підприємствами, установами та
організаціями щомісячно на адресу
державної служби зайнятості (в
редакції чинній до 31.05.2013 року).

Наказом Міністерства соціальної
політики України від 31.05.2013 року №316
затверджено форму звітності №3-ПН
"Інформація про попит на робочу силу
(вакансії)" та порядку її подання
(чинний з 31.05.2013 року).

У відповідності до п. 2.1. Порядку
подання форми звітності № 3-ПН
"Інформація про попит на робочу силу
(вакансії)", затвердженого Наказом
Міністерства соціальної політики
України від 31.05.2013 року №316, форма
подається за наявності у роботодавця
попиту на робочу силу (вакансії) не
пізніше 10-ти робочих днів з дати
відкриття вакансії(й). Датою відкриття
вакансії є наступний день після
створення робочого місця чи припинення
трудових відносин з працівником,
робоче місце якого стає вакантним, або
дата, починаючи з якої може бути
укладений трудовий договір з найманим
працівником.

Судом встановлено, та підтверджено в
суді апеляційної інстанції, що на ТОВ
"Хоружівка" середньооблікова кількість
штатних працівників відповідача у 2013
році становила 175 осіб, з них
середньооблікова чисельність фактично
працюючих інвалідів - 5 осіб, кількість
інвалідів - штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях,
створених, відповідно до вимог ст.19
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів України"
становить 7 осіб.

Відповідно до звітів відповідача, за
формою статистичної звітності №3-ПН,
затвердженої наказом Державного
комітету статистики № 420 від 19.12.05 року,
судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що підприємство протягом 2013
року належним чином та своєчасно
інформувало Недригайлівський центр
зайнятості про наявність вільних
робочих місць для інвалідів на
підприємстві та потребу у направленні
йому центром зайнятості інвалідів.

При цьому, з поданих звітів вбачається
кількість вакантних посад, що могли
бути зайняті за рахунок осіб з
обмеженими фізичними можливостями,
вимоги до кандидатів та іншу
інформацію для працевлаштування
інвалідів, яка є достатньою для центру
зайнятості.

Посилання апелянта на незаповнення ТОВ
"Хоружівка" у звітності форми 3-ПН
розділу II (заповнено лише один раз для
всіх вакансій), поданої відповідачем до
центру зайнятості, не знайшло свого
підтвердження в ході апеляційного
розгляду справи.

Крім того, питання щодо правильності
заповнення звітів за формою № 3-ПН не є
предметом спору по даній справі.

Викладене свідчить про виконання
відповідачем вимог щодо створення
робочих місць відповідно до нормативів
встановлених ст. 19 Закону України „Про
основи соціальної захищеності
інвалідів" та належне інформування
центру зайнятості про наявність
вільних робочих місць на його
підприємстві та потребу у направленні
йому центром зайнятості інвалідів для
працевлаштування.

Проте, центром зайнятості в 2013 році не
було направлено на підприємство
відповідача інвалідів для
працевлаштування.

Згідно ч.1 ст.217 ГК України,
господарськими санкціями визнаються
заходи впливу на правопорушника у
сфері господарювання, в результаті
застосування яких для нього настають
несприятливі економічні та/або правові
наслідки.

Відповідно до ч.1 ст.218 ГК України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 наведеної статті
встановлено, зокрема, що учасник
господарських відносин відповідає за
невиконання або неналежне виконання
господарського зобов'язання чи
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

Статтею 238 ГК України передбачено, що за
порушення встановлених законодавчими
актами правил здійснення
господарської діяльності до суб'єктів
господарювання можуть бути
застосовані уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків.

Таким чином,
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до учасника
господарських відносин за порушення
ним правил, встановлених законодавчими
актами, при наявності в діях суб'єкту
господарювання вини у вчиненні такого
порушення та якщо ним не приймались
заходи, спрямовані на недопущення
господарського правопорушення.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено в суді апеляційної
інстанції, відповідачем були виконані
вимоги Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" щодо вжиття заходів для
працевлаштування інвалідів.

Доказів того, що підприємство не
створило робочі місця для інвалідів,
відмовляло інвалідам у прийнятті на
роботу, несвоєчасно надавало державній
службі зайнятості інформацію,
необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, або
несвоєчасно звітувало Фонду
соціального захисту інвалідів про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України, позивачем
не надано ані до суду першої ані до суду
апеляційної інстанцій.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивачем,
який є суб'єктом владних повноважень,
не доведено правомірності позовних
вимог про стягнення з ТОВ "Хоружівка"
адміністративно-господарських санкцій
за незайняті робочі місця, призначені
для працевлаштування інвалідів, в сумі
55090,28 грн. та пені в сумі 231,42 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про відсутність
підстав для задоволення позовних
вимог.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справа
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення фактичних обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Сумського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 18.06.2014р. по
справі № 818/1340/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Перцова
Т.С.Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В.
Жигилій С.П.