Справа № 804/9535/14
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 р. Справа № 804/9535/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Ляшко О.Б.,

при секретарі Ставицькому О.В.,

розглянувши у письмовму
провадженні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Приватного
підприємства «Фіруза» до Державної
податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправним
рішення, визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Фіруза»
(надалі - Позивач) звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області (надалі - Відповідач), в яком,
просить:

- Визнати протиправними рішення від
23.06.2014 року №12918/10/04-61-18-02 Державної
податкової інспекції в Амур -
Нижньодніпровському районі міста
Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області щодо
невизнання податкової декларації з ПДВ
з додатками до декларації з ПДВ за
травень 2014 року Приватного
Підприємства «Фіруза» ();

- Визнати протиправними Дії
Державної податкової інспекції в Амур -
Нижньодніпровському районі міста
Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області щодо
невизнання податкової декларації з ПДВ
з додатками до декларації з ПДВ за
травень 2014 року Приватного
Підприємства «Фіруза» ();

- Зобов'язати Державну податкову
інспекцію в Амур - Нижньодніпровському
районі міста Дніпропетровська ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області прийняти до обліку та включити
до баз даних Міністерства доходів і
зборів України податкову декларацію з
ПДВ з додатками до декларації з ПДВ за
травень 2014 року Приватного
Підприємства «Фіруза» ().

Позовні вимоги позивач обґрунтував
тим, що у податкового органу не було
законодавчо визначених підстав для
відмови в прийнятті звітної податкової
декларації з податку на додану
вартість за травень 2014 року Приватного
підприємства «Фіруза».

Сторони у судове засідання не
з'явились, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлялись
належним чином, тому у відповідності до
ст. 41 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі неявки у
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі, чи якщо відповідно до
положень ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, 31 липня 2014 року
надав до суду клопотання про розгляд
справи без його участі в порядку
письмового провадження.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, причини неявки суду не
повідомив. Надав до суду письмові
заперечення, які містяться в
матеріалах справи, в яких зазначив, що
відповідач діяв згідно чинного
законодавства України.

Відповідно ч.ч. 4, 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів. Якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене судом було
ухвалено розглядати справу в порядку
письмового провадження.

Дослідивши матеріали, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, на яких ґрунтуються
вимоги позову, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив наступні обставини
справи та надав їм правову оцінку.

Приватне підприємство «Фіруза»
зареєстроване виконавчим комітетом
Дніпродзержинської міської ради
Дніпропетровської області 31.01.2012 року
та перебуває на податковому обліку в
Державній податковій інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби.

Між ДПІ в АНД районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області ДПС та ПП «Фіруза» було
укладено Договір №130520131 про визнання
електронних документів від 13.05.2013 року,
відповідно до умов якого податкові
документи (податкова звітність, реєстр
отриманих та виданих податкових
накладних з податку на додану вартість
та інша податкова звітність), подані
платником податків в електронному
вигляді із застосуванням електронного
підпису до органу ДПС засобами
телекомунікаційного зв'язку або на
електронних носіях визнаються як
оригінали.

17 червня 2014 року Приватним
підприємством «Фіруза» було подано до
Державної податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області через електронний зв'язок
звітну податкову декларацію з податку
на додану вартість від 17.06.2014 року за
травень 2014 року, а також Додаток № 5
(Розшифровки податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів) до податкової декларації
з податку на додану вартість, Реєстр
виданих та отриманих накладних та
Реєстр отриманих та виданих податкових
накладних з податку на додану вартість
за травень 2014 року.

Однак, Державна податкова інспекція
в Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпроптеровській області направила
на адресу позивача лист від 23.06.2014 року
№12918/10/04-61-18-02, в якому зазначила, що
надіслана позивачем засобами
електронної пошти звітна податкова
декларація з податку на додану
вартість за травень 2014 року складені з
порушенням вимог п 48.3 та п.48.4 ст. 48
Кодексу та вимог Порядку заповнення і
подання податкової звітності з податку
на додану вартість, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
від 25.11.2011 за №1492 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 20.12.2011
року за № 1490.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам суд виходив з такого.

Порядок подання податкової
декларації до органів державної
податкової служби регулюється статтею
49 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 49.8 статті 49
Податкового кодексу України прийняття
податкової декларації є обов'язком
органу державної податкової служби.

Практична реалізація процедури
прийняття податкової декларації
визначається пунктами 49.8 та 49.9 статті 49
Податкового кодексу України.

Як передбачено нормою пункту 49.9
статті 49 Податкового кодексу України,
за умови дотримання платником податків
вимог цієї статті посадова особа
органу державної податкової служби, в
якому перебуває на обліку платник
податків, зобов'язана зареєструвати
податкову декларацію платника датою її
фактичного отримання органом
державної податкової служби.

Згідно з пунктом 49.8 статті 49
Податкового кодексу України під час
прийняття податкової декларації
уповноважена посадова особа органу
державної податкової служби, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана перевірити наявність та
достовірність заповнення всіх
обов'язкових реквізитів, передбачених
пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього
Кодексу. Інші показники, зазначені в
податковій декларації платника
податків, до її прийняття перевірці не
підлягають.

Податкова декларація, надіслана
платником податків або його
представником поштою або засобами
електронного зв'язку, вважається
неподаною за умови її заповнення з
порушенням норм пунктів 48.3 і 48.4 статті
48 Податкового кодексу України та
надіслання податковим органом
платнику податків письмової відмови у
прийнятті його податкової декларації.
(п.49.15 ст. 49 Податкового кодексу України)

Так, згідно п.48.3 ст.48 Податкового
кодексу України податкова декларація
повинна містити такі обов'язкові
реквізити: тип документа (звітний,
уточнюючий, звітний новий); звітний
(податковий) період, за який подається
податкова декларація; звітний
(податковий) період, що уточнюється (для
уточнюючого розрахунку); повне
найменування (прізвище, ім'я, по
батькові) платника податків згідно з
реєстраційними документами; код
платника податків згідно з Єдиним
державним реєстром підприємств та
організацій України або податковий
номер; реєстраційний номер облікової
картки платника податків або серію та
номер паспорта (для фізичних осіб, які
через свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та повідомили
про це відповідний орган державної
податкової служби і мають відмітку у
паспорті); місцезнаходження (місце
проживання) платника податків;
найменування органу державної
податкової служби, до якого подається
звітність; дата подання звіту (або дата
заповнення - залежно від форми);
ініціали, прізвища та реєстраційні
номери облікових карток або інші
відомості, визначені в абзаці сьомому
цього пункту, посадових осіб платника
податків; підписи платника податку -
фізичної особи та/або посадових осіб
платника податку, визначених цим
Кодексом, засвідчені печаткою платника
податку (за наявності).

Відповідно до п. 48.4 ст.48 Податкового
кодексу України у окремих випадках,
коли це відповідає сутності податку
або збору та є необхідним для його
адміністрування, форма податкової
декларації додатково може містити такі
обов'язкові реквізити: відмітка про
звітування за спеціальним режимом; код
виду економічної діяльності (КВЕД); код
органу місцевого самоврядування за
КОАТУУ; індивідуальний податковий
номер та номер свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану
вартість згідно з даними реєстру
платників податку на додану вартість
за звітний (податковий) період.

Відповідно до наданої до суду
представником позивача податкової
декларації з податку на додану
вартість за травень 2014 року та додатків
до неї, судом встановлено, що вони
складені відповідно до вимог ст. 48
Податкового кодексу України та Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України від 25.11.2011 за №1492 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 20.12.2011 року за № 1490.

П.49.9 статті 49 Податкового кодексу
України встановлено, що за умови
дотримання платником податків вимог
цієї статті посадова особа органу
державної податкової служби, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана зареєструвати податкову
декларацію платника датою її
фактичного отримання органом
державної податкової служби.

П. 49.11.1 п. 49.11 статті 49 Податкового
кодексу України визначено, що у разі
подання платником податків до органу
державної податкової служби
податкової декларації, заповненої з
порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4
статті 48 цього Кодексу, такий орган
державної податкової служби
зобов'язаний надати такому платнику
податків письмове повідомлення про
відмову у прийнятті його податкової
декларації із зазначенням причин такої
відмови, зокрема у разі отримання такої
податкової декларації, надісланої
поштою або засобами електронного
зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з
дня її отримання.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що у відмові у
прийнятті податкової декларації з ПДВ
ДПІ в АНД районі м. Дніпропетровська ГУ
Міндоходів у Дніпроптеровській
області від 23.06.2014 року №12918/10/04-61-18-02
зазанчено, що подана податкова
звітність складена з порушенням п. 48.3
та п. 48.4 ст. 48 Податкового кодексу
України, проте в чому саме полягають
порушення не зазначено.

В той же час, загальні принципи
організації інформаційного обміну під
час подання платниками податків
податкової звітності до органів
державної податкової служби України в
електронній формі із використанням
електронного цифрового підпису
регулюються Інструкцією з підготовки і
подання податкових документів в
електронному вигляді засобами
телекомунікаційного зв'язку,
затвердженої Наказом ДПА України від
10.04.2008 р. №233 «Про подання
електронної податкової звітності»,
зареєстрованого в Мінюсті України
16.04.2008 р. № 320/15011.

Відповідно до пп. 7.5 п. 7 цієї
Інструкції передбачено, що
підтвердженням платнику податків
прийняття його податкових документів
до бази даних ДПС є друга квитанція в
електронному вигляді у текстовому
форматі, в якій визначаються реквізити
прийнятого податкового документа в
електронній формі, відповідність
податкового документа в електронній
формі затвердженому формату
(стандарту) електронного документа,
результати перевірки ЕЦП, інформація
про платника податків, дата та час
приймання, реєстраційний номер,
податковий період, за який подається
податкова звітність, та дані про
відправника квитанції. На цю квитанцію
накладається ЕЦП органу ДПС,
здійснюється її шифрування та
надсилання платнику податків засобами
телекомунікаційного зв'язку. Другий
примірник другої квитанції в
електронному вигляді зберігається в
органі ДПС.

Згідно пп. 7.6 п. 7 Інструкції, якщо
надіслані податкові документи
сформовано з помилкою, то платнику
податків надсилається друга квитанція
в електронному вигляді у текстовому
форматі про неприйняття податкових
документів в електронному вигляді із
зазначенням причин. На цю квитанцію
накладається ЕЦП органу ДПС,
здійснюється її шифрування та
надсилання платнику податків засобами
телекомунікаційного зв'язку. Другий
примірник другої квитанції в
електронному вигляді зберігається в
органі ДПС.

Як встановлено в судовому засіданні
та підтверджується матеріалами справи
17.06.2014 року позивачем було отримано
квитанції № 2 в електронному вигляді у
текстовому форматі про підтвердження
прийняття його податкових документів
до бази даних ДПС.

Статтею 124 Конституції України
передбачено, що юрисдикція судів
поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі, водночас частиною
2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади
(до яких належать органи прокуратури)
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене та
оцінюючи надані сторонами докази в
сукупності, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги Приватного
підприємства «Фіруза» обґрунтовані та
підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Приватного
підприємства «Фіруза» до Державної
податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправним
рішення, визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити.

Визнати протиправним рішення від 23.06.2014
року №12918/10/04-61-18-02 Державної податкової
інспекції в Амур-Нижньодніпровському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області щодо
невизнання податкової декларації з
податку на додану вартість з додатками
до декларації за травень 2014 року
Приватного Підприємства «Фіруза» ();

Визнати протиправними дії Державної
податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області щодо невизнання податкової
декларації з податку на додану
вартість з додатками до декларації за
травень 2014 року Приватного
підприємства «Фіруза» ();

Зобов'язати Державну податкову
інспекцію в Амур-Нижньодніпровському
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області прийняти до
обліку та включити до баз даних
Міністерства доходів і зборів України
податкову декларацію з податку на
додану вартість з додатками до
декларації за травень 2014 року
Приватного підприємства «Фіруза» ().

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Приватного підприємства
«Фіруза» () судовий збір
у розмірі 73,08 грн. (сімдесят три гривні 08
копійок).

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії повного
тексту постанови. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено
05.08.2014 року.

Суддя О.Б. Ляшко