Справа № 127/18811/13-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Овсюк Є.М.
Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Білоуса О.В. Залімського І. Г.

при секретарі: Сокольвак Ю.В.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Аврамчук В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Вінницького міського суду
Вінницької області від 13 вересня 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_4 (далі - позивач) до
управління Пенсійного фонду України в
м. Вінниці ( далі - відповідач1),
Пенсійного фонду України ( далі -
відповідач 2), Департаменту соціальної
політики Вінницької міської ради (далі
- відповідач 3) про перерахунок пенсії. ,
-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідачів 1, 2 про визнання
незаконною відмови в поновленні
виплати пенсії та зобов'язання
призначити та виплачувати пенсію за
період з 19.06.2011 року.

Постановою Вінницького міського суду
Вінницької області від 13.09.2013 в
задоволені адміністративного позову
відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати вказане рішення та прийняте
нове, яким задовольнити позовні вимоги
повністю.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення сторін по справі, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення, а
рішення суду першої інстанції без змін
з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач з вересня 1945 року по червень 1995
року навчався та працював на території
України, що підтверджується наявними
матеріалами справи.

В червні 1995 року позивач виїхав з
України до Держави Ізраїль на постійне
місце проживання.

19 липня 2011 року позивач звернувся до
відповідача 2 із заявою про призначення
та виплату йому пенсії у зв'язку з
прийняттям Конституційним судом
України рішення № 25-рп/2009 від 07.10.2009,
яким визнано недійсними положення п. 2
ч. 1 ст. 49 та другого речення ст. 51 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» № 1058 - IV
від 09.07.2003 (далі Закон № 1058 - IV). Листом
відповідача 2 від 12.07.2011 позивачу було
повідомлено, що вказане рішення
Конституційного суду України
поширюється на осіб, які виїхали на
постійне місце проживання за кордон
після 07.10.2009.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки позивач не звертався до
відповідача 1 із заявою про призначення
та виплату пенсії за віком відповідно
до вимог ст. 44 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" то вимога до нього є
безпідставною. Відповідач 2 в спірних
правовідносинах не вповноважений
приймати рішення про призначення
(поновлення) пенсій, і заяву позивача
розглядав в порядку Закону України "Про
звернення громадян", тобто не приймав
рішення про відмову у поновленні
виплати пенсії, а тільки надав
роз'яснення.

Колегія суддів погоджується з
вищевказаними посиланнями суду першої
інстанції з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону №
1058-ІV виплата пенсії припиняється на
весь час проживання пенсіонера за
кордоном, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України, згода
на обов`язковість якого надана
Верховною Радою України.

Статтею 51 вищенаведеного Закону
передбачено, що у разі виїзду
пенсіонера на постійне місце
проживання за кордон пенсія,
призначена в Україні, за заявою
пенсіонера може бути виплачена йому за
шість місяців наперед перед від'їздом,
рахуючи з місяця, що настає за місяцем
зняття з обліку за місцем постійного
проживання. Під час перебування за
кордоном пенсія виплачується в тому
разі, якщо це передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

Разом з тим, рішенням Конституційного
Суду України від 07.10. 2009 положення п. 2 ч.
1 ст. 49 та другого речення ст. 51 Закону
№ 1058-ІV визнані неконституційними, отже
втратили чинність з дня ухвалення
рішення Конституційним Судом України.

Колегія суддів апеляційного суду не
заперечує права позивача на поновлення
виплати пенсії, з урахуванням положень
Рішення Конституційного Суду України
№ 25-рп/2009. При цьому таке право
поширюється на всіх осіб, які виїхали
на постійне місце проживання за кордон,
як до так і після 07.10.2009, за наявності
передбачених законом підстав для
отримання пенсії. Дата прийняття
рішення Конституційного Суду України
визначає його дію в часі, і не обмежує
таке право осіб, які виїхали за кордон
раніше.

Закріплюючи на конституційному рівні
право на соціальний захист кожного
громадянина, без будь-яких винятків,
держава реалізує положення ст. 24
Конституції України, відповідно до
яких громадяни мають рівні
конституційні права, які не можуть
бути обмежені за ознаками раси, кольору
шкіри, політичних, релігійних та інших
переконань, статі, етнічного та
соціального походження, майнового
стану, місця проживання, за мовними або
іншими ознаками. Окрім того, Україна
гарантує піклування та захист своїм
громадянам, які перебувають за її
межами (ч. 3 ст. 25 Конституції України).

З матеріалів справи судом встановлено,
що позивач дійсно є громадянином
України, до червня 1995 року був
зареєстрований та проживав у м.
Вінниці, і був виписаний у зв'язку з
виїздом на постійне місце проживання
до Держави Ізраїль.

Водночас апеляційний суд своєю ухвалою
неодноразово витребовував з
Управління Пенсійного фонду України в
м. Вінниці та Департаменту соціальної
політики Вінницької міської ради,
пенсійну справу позивача однак своєю
відповіддю вказані органи повідомили,
що дана пенсійна справа на їхньому
обліку не значиться. На вимогу суду
позивач надав фотокопію трудової
книжки з штампом "ПЕНСИЯ НАЗНАЧЕНА".
Інших доказів судом апеляційної
інстанції не отримано. Отже,
апеляційний суд вжив всіх необхідних
дій для повного і всебічного з`ясування
обставин справи. З врахуванням
встановлених обставин та отриманих
доказів в апеляційного суду немає
підстав для виходу за межі вимог
позовної заяви та відсутні
повноваження про розгляд позовних
вимог, що не були заявлені в суді
першої інстанції.

При цьому колегія суддів звертає увагу
на наступне.

Відповідно до ст. 44 Закону № 1058-ІV
заява про призначення (перерахунок)
пенсії та необхідні документи
подаються до територіального органу
Пенсійного фонду або до
уповноваженого ним органу чи
уповноваженій особі в порядку,
визначеному правлінням Пенсійного
фонду за погодженням із центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сферах трудових відносин,
соціального захисту населення,
особисто або через представника, який
діє на підставі виданої йому
довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 цього ж закону
поновлення виплати пенсії
здійснюється за рішенням
територіального органу Пенсійного
фонду протягом 10 днів після з'ясування
обставин та наявності умов для
відновлення її виплати.

Постановою правління Пенсійного фонду
України, який є центральним органом
виконавчої влади, 25.11.2005 за № 22-1
затверджений Порядок подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону № 1058-ІV, зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за
№ 1566/11846.

Цим Порядком передбачено, що заява про
припинення виплати пенсії у зв'язку з
виїздом за кордон, поновлення виплати
раніше призначеної пенсії, подається
пенсіонером (опікуном, піклувальником)
особисто до органу, що призначає
пенсію, за місцем проживання
(реєстрації).

Зважаючи на відсутність іншого
нормативно-правового акту, що регулює
порядок відновлення виплати пенсії
особам, які виїхали на постійне місце
проживання за межі України,
застосуванню підлягають приписи
діючого Порядку № 22-1, відповідно до
яких для поновлення виплати пенсії
особа має подати заяву особисто.

При цьому поновлення виплати раніше
призначеної пенсії здійснюється за
документами, що є у пенсійній справі та
відповідають вимогам законодавства, що
діяло на момент призначення цього виду
пенсії. (п.15 Порядку). Не пізніше 10 днів
після надходження заяви з необхідними
для призначення, перерахунку,
переведення з одного виду пенсії на
інший та поновлення раніше призначеної
пенсії документами орган, що призначає
пенсію, розглядає подані документи та
приймає рішення щодо призначення,
перерахунку, переведення з одного виду
пенсії на інший та поновлення раніше
призначеної пенсії. (п.39 Порядку).

Як встановлено апеляційним судом в
ході судового розгляду і
підтверджується матеріалами справи,
позивач не звертався з заявою про
поновлення виплати йому пенсії
встановленого зразка до Управління
Пенсійного фонду в м. Вінниці, а відразу
ж звернувся до Пенсійного Фонду
України, тобто заявник не дотримався
порядку звернення для поновлення
виплати пенсій. За таких обставин
Відповідачі 1, 2 не мали достатніх
законних підстав для вирішення питання
про поновлення виплати пенсії
позивачу.

Окрім цього, суд апеляційної інстанції,
додатково звертає увагу позивача, що з
заявою про поновлення виплати раніше
призначеної пенсії відповідно до
Порядку № 22-1, йому необхідно
звернутись до Управління Пенсійного
фонду в м. Вінниці (вул. Хмельницьке
шосе, 7, м. Вінниця, 21100). У свою чергу
Управління Пенсійного фонду в м.
Вінниці приймає рішення щодо
поновлення виплати раніше призначеної
пенсії за документами, що є у пенсійній
справі. Якщо пенсійна справа втрачена,
то Управлінню Пенсійного Фонду та
Департаменту соціальної політики
Вінницької міської ради належить вжити
необхідних заходів для відновлення
втраченої пенсійної справи.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо відмови у
задоволенні заявлених позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги
відповідача не ґрунтуються на вимогах
законодавства та не спростовують
висновків суду першої інстанції,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи, та ухвалив судове
рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для його скасування або
зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, - залишити
без задоволення, а постанову
Вінницького міського суду Вінницької
області від 13 вересня 2013 року, - без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
01 серпня 2014 року .

Головуючий
Ватаманюк Р.В.

Судді
Білоус О.В.

Залімський І. Г.