Справа № 803/1281/14
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року Справа № 803/1281/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Костюкевича С.Ф.,

при секретарі судового засідання
Кравчик В.В.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача Бірука В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Управління Укртрансінспекції у
Волинській області про визнання
протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі
- ФОП ОСОБА_3) звернувся з позовом до
Управління Укртрансінспекції у
Волинській області про визнання
протиправними та скасування постанов
від 23.05.2014 року №009770 - №009798.

Обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що
25.03.2014 року під час перевірки
інспекторами управління
Укратрансінспекції у Волинській
області на 382 км.+95 м. М-07 км а/д
Київ-Ковель автодороги Київ-Чоп
транспортного засобу марки RENAULT номер
НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4, який
здійснював вантажні перевезення та
належить ОСОБА_3, було виявлено
порушення законодавства про
автомобільний транспорт (абзац 11 ч. 1 ст.
60 Закону України «Про автомобільний
транспорт»), при цьому перевізником
допущено порушення режимів праці та
відпочинку, а саме: управління
транспортними засобами при здійсненні
міжнародних автомобільних перевезень
без контрольних пристроїв (тахографів)
з 25.02.2014 року по 24.03.2014 року, чим порушено
вимоги ст. 34 Закону України «Про
автомобільний транспорт», наказ МТЗ
України №340 від 07.06.2010 року. За
результатом проведеної перевірки був
складений акт №031389 від 25.03.2014 року.

23.05.2014 року заступником начальника
управління Укртрансінспекції у
Волинській області Лейбичем І. І.
винесено припис №026201 щодо усунення
порушення законодавства про
автомобільний транспорт та прийнято
постанови про застосування
адміністративно-господарських штрафів
№№009770, 009771, 009772, 009773, 009774, 009775, 009776, 009777,
009778, 009779, 009780, 009781, 009782, 009783, 009784, 009785, 009786,
009787, 009788, 009789, 009790, 009791, 009792, 009793, 009794, 009795,
009796, 009797, 009798 якими до ФОП ОСОБА_3
застосовані штрафи у розмірі 680 грн. - за
кожен день перевезень без застосування
тахографів за період з 25.02.2014 року по
25.03.2014 року, на загальну суму 19 720 грн.

Проте позивач вважає їх незаконними та
просить скасувати, як такі, що прийняті
з порушенням законодавства. Зазначив,
що абзацом 11 статті 60 Закону України
«Про автомобільний транспорт»
передбачено, що за управління
транспортними засобами при здійсненні
міжнародних автомобільних перевезень
без контрольних пристроїв (тахографів)
реєстрації режимів праці чи відпочинку
водіїв транспортних засобів чи
вимкненими такими контрольними
пристроями (тахографами) або без
щоденних реєстраційних листків
режимів праці та відпочинку
накладається штраф у розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Таким чином, вказана норма є
спеціальною, яка передбачає
відповідальність водіїв лише у певних
випадках, а саме: за відсутності
тахографів чи їх вимкнення,
відсутність реєстраційних листків
режиму праці водія і лише при
здійсненні міжнародних автомобільних
перевезень, тому тахокарти не
передбачені чинним законодавством, як
документ, необхідний для здійснення
вантажних перевезень та території
Країни, та відповідальність за їх
відсутність законом не передбачена.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав, наведених у позовній заяві
просив позов задовольнити, визнавши
протиправними і скасувавши
оскаржувані постанови.

Представник відповідача позов не
визнав з підстав викладених в
запереченнях, просив в його
задоволенні відмовити повністю.
Підтвердив, що кожен перевізник
повинен використовувати та надавати
тахограф для перевірки на дорозі
працівникам інспекції лише при
здійсненні останнім міжнародних
перевезень, а коли здійснюються
внутрішні перевезення вантажу по
Україні, то таких тахографів не
потрібно.

Заслухавши пояснення представників
сторін по справі, дослідивши наявні у
матеріалах справи докази в їх
сукупності, проаналізувавши матеріали
справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що адміністративний позов
підлягає до часткового задоволення, з
наступних підстав.

Частина 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) визначає, що кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті
17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори фізичних чи
юридичних осіб із суб`єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Судом встановлено, що відповідно до
направлення на перевірку Управління
Укртрансінспекції у Волинській
області №003678 від 24.03.2014 року державними
інспекторами Носалюком І. С. та Чапалою
А. О. проводилась рейдова перевірка
транспортних засобів перевізників, що
здійснюють внутрішні та міжнародні
перевезення пасажирів та вантажів на 382
км.+95 м. а/д М-07 Київ-Ягодин (а.с. 33).

На підставі вказаного направлення
інспекторами Укртрансінспекції
Носалюком І. С. та Чапалою А. О. 25.03.2014
року о 12 год. 30 хв. був зупинений
транспортний засіб «Renault» н. з. НОМЕР_1
під керуванням ОСОБА_4, що згідно
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_3 належить
перевізнику ФОП ОСОБА_3

Під час перевірки були виявлені
порушення, відповідальність за які
передбачена абз. 11 ч.1 ст. 60 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
(далі - Закон), зокрема: управління
транспортними засобами при здійсненні
міжнародних автомобільних перевезень
без щоденних реєстраційних листків
режимів праці та відпочинку водіїв
транспортних засобів з 25.02.2014 року по
25.03.2014 року.

Виявлені порушення зазначені в акті
перевірки №031389 від 25.03.2014 року Акт
складався на місці перевірки у
присутності водія ОСОБА_4 Останній з
актом ознайомився та надав пояснення,
що не згідний з працівниками
Укртрансінспекції.

Повідомленням №571/14 позивача запрошено
розглядати справу на 14.04.2014 року, однак
позивач не з'явився та просив розгляд
справи перенести на 28.04.2014 року. 28.04.2014
року перевізник теж не з'явився, а тому
повідомлення №637/14 його було повторно
запрошено на розгляд справи на 23.05.2014
року, яке він отримав 22.05.2014 року.

На розгляд справи 23.05.2014 року ФОП ОСОБА_3
не з'явився, а тому на підставі
вказаного вище акту перевірки
начальником управління
Укратрансінспекції у Волинській
області Степановим В. П. було винесено
припис щодо усунення порушення
законодавства про автомобільний
транспорт №026201 від 23.05.2014 року та
постанови про застосування
адміністративно-господарських штрафів
№№009770, 009771, 009772, 009773, 009774, 009775, 009776, 009777,
009778, 009779, 009780, 009781, 009782, 009783, 009784, 009785, 009786,
009787, 009788, 009789, 009790, 009791, 009792, 009793, 009794, 009795,
009796, 009797, 009798 якими до ФОП ОСОБА_3
застосовані штрафи у розмірі 680 грн. - за
кожен день перевезень без застосування
тахографа за період з 24.02.2014 року по
25.03.2014 року, на загальну суму 19 720 грн. за
допущення порушення законодавства про
автомобільний транспорт,
відповідальність за які передбачені
абзацом 11 частини першої статті 60
Закону України «Про автомобільний
транспорт». Вказані постанови були
винесені за кожен окремий день
відсутності щоденних реєстраційних
листків режимів праці та відпочинку
водіїв.

Проте позивач не погоджується з
постановами від 23.05.2014 року №009770- №009798,
у зв'язку з чим 26.06.2014 року звернувся до
суду з даним позовом та просить визнати
протиправними та скасувати постанови.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Надаючи оцінку оскаржуваним
постановам, суд приходить до висновку,
що постанови від 23.05.2014 року №№009770 за
відсутність тахографа 25.03.2014 р., 009771
відсутність за 24.03.2014 р., 009772 за 23.03.2014 р.,
009773 за 22.03.2014 р., 009774 за 21.03.2014 р., 009775 за
20.03.2014 р., 009776 за 19.03.2014 р., 009777 за 18.03.2014 р.,
009778 за 17.03.2014 р., 009783 за 12.03.2014 р., 009784 за
11.03.2014 р., 009785 за 10.03.2014 р. прийняті у
відповідності до вимог чинного
законодавства, решта - підлягають
скасуванню, з огляду на наступне.

Відносини між автомобільними
перевізниками, замовниками
транспортних послуг, органами
виконавчої влади та органами місцевого
самоврядування, пасажирами, власниками
транспортних засобів, а також їх
відносини з юридичними та фізичними
особами - суб'єктами підприємницької
діяльності, які забезпечують
діяльність автомобільного транспорту
та безпеку перевезень регулюються
Законом України від 05.04.2001 року №2344-ІІІ
«Про автомобільний транспорт».

В ст. 1 вищевказаного Закону дане
визначення Договірних сторін - держав,
що беруть участь в міжнародних
вантажних перевезеннях, дозволу
органів влади - документа на
перевезення вантажів, який видається
відповідно до міжнародних договорів
України, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України.

Згідно статті 6 цього Закону реалізація
державної політики у сфері
автомобільного транспорту
здійснюється через центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики з питань
безпеки на наземному транспорті,
місцеві органи виконавчої влади та
органи місцевого самоврядування.

Центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує реалізацію державної
політики з питань безпеки на наземному
транспорті, здійснює в тому числі і
державний нагляд і контроль за
дотриманням автомобільними
перевізниками вимог законодавства,
норм та стандартів на автомобільному
транспорті.

На території України центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики з питань
безпеки на наземному транспорті, у
сфері міжнародних автомобільних
перевезень здійснює:

-контроль наявності, видачу дозвільних
документів на виконання перевезень та
контроль відповідності виду
перевезення, що фактично виконується;

-контроль за виконанням автомобільними
перевізниками вимог міжнародних
договорів України з питань міжнародних
автомобільних перевезень;

-контроль технічного, санітарного та
екологічного стану транспортних
засобів, що впливає на безпеку руху та
екологічну ситуацію;

-контроль за дотриманням перевізниками
вимог Європейської угоди щодо роботи
екіпажів транспортних засобів, які
виконують міжнародні автомобільні
перевезення;

-контроль та нагляд за дотриманням
вимог нормативно-правових актів щодо
забезпечення безпеки на
автомобільному транспорті та правил
перевезення небезпечних вантажів;

-контроль внесення
перевізниками-нерезидентами платежів
за проїзд автомобільними дорогами
України;

-перевірку транспортно-експедиційної
документації на здійснення перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом;

-габаритно-ваговий контроль
транспортних засобів.

Державний контроль автомобільних
перевізників на території України
здійснюється шляхом проведення
планових, позапланових і рейдових
перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом здійснюються шляхом
зупинки транспортного засобу або без
такої зупинки посадовими особами
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує реалізацію державної
політики з питань безпеки на наземному
транспорті, та його територіальних
органів, які мають право зупиняти
транспортний засіб у форменому одязі
за допомогою сигнального диска (жезла)
відповідно до порядку, затвердженого
Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і
рейдових перевірок автомобільний
перевізник, що буде перевірятися, про
час проведення перевірки не
інформується.

Указом Президента України № 387/2011 від
06.04.2011 року затверджено «Положення про
Державну інспекцію України з безпеки
на наземному транспорті».

Відповідно до частин 1, 3 вказаного
Положення, державна інспекція України
з безпеки на наземному транспорті
(Укртрансінспекція) є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра інфраструктури України.

Укртрансінспекція входить до системи
органів виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики з питань
безпеки на автомобільному транспорті
загального користування, на
перевезення яким видано ліцензію,
міському електричному, залізничному
транспорті, експлуатації
автомобільних доріг загального
користування (далі - автомобільний,
міський електричний, залізничний
транспорт та ведення дорожнього
господарства).

Одним із основних завдань
Укртрансінспекції є здійснення
відповідно до законодавства
державного нагляду (контролю) з питань
безпеки на автомобільному, міському
електричному, залізничному транспорті
та ведення дорожнього господарства.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
автомобільний транспорт»
автомобільний перевізник - фізична або
юридична особа, яка здійснює на
комерційній основі чи за власний кошт
перевезення пасажирів чи (та) вантажів
транспортними засобами.

Відповідно до частин 1, 2 статті 48 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
автомобільні перевізники, водії
повинні мати і пред'являти особам, які
уповноважені здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконують вантажні
перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх
перевезень вантажів є:

-для автомобільного перевізника -
документ, що засвідчує використання
транспортного засобу на законних
підставах, інші документи, передбачені
законодавством;

-для водія - посвідчення водія
відповідної категорії, реєстраційні
документи на транспортний засіб,
товарно-транспортна накладна або інший
визначений законодавством документ на
вантаж, інші документи, передбачені
законодавством.

25.03.2014 року посадовими особами
управління Укртрансінспекції у
Волинській області, керуючись
Європейською угодою щодо роботи
екіпажів транспортних засобів, які
виконують міжнародні автомобільні
перевезення, Законом України «Про
автомобільний транспорт» (далі - Закон),
«Порядком здійснення державного
контролю на автомобільному транспорті
загального користування»,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 08.11.2006 р. №1567
(далі - Порядок), у відповідності до
Положення про Державну інспекцію
України з безпеки на наземному
транспорті, затвердженого Указом
Президента України від 06.04.2011 року
№387/2011, відповідно до направлення на
перевірку №003678 від 24.03.2014р., на 382 км.+95м
а/д М-07 «Київ-Ягодин», проводилась
рейдова перевірка транспортних
засобів перевізників, що здійснюють
внутрішні та міжнародні перевезення
пасажирів та вантажів.

О 12 годині 30 хвилин перевірявся
транспортний засобів марки «Renault» н. з.
НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4, на
предмет дотримання перевізником
ОСОБА_3 вимог законодавства про
автомобільний транспорт.

Під час перевірки були виявлені
порушення, відповідальність за які
передбачена абз. 11 ч.1 ст. 60 Закону
України «Про автомобільний транспорт»,
зокрема: управління транспортними
засобами при здійсненні міжнародних
автомобільних перевезень без щоденних
реєстраційних листків режимів праці та
відпочинку водіїв транспортних
засобів з 25.02.2014 року по 25.03.2014 року.

Виявлені порушення зазначені в акті
перевірки №031389 від 25.03.2014 року. Акт
складався на місці перевірки у
присутності водія, ОСОБА_4 Останній з
актом ознайомився та надав пояснення,
що «не згідний з працівниками
Укртрансінспекції».

Відповідно до п. 4. Порядку державний
контроль на автомобільному транспорті
здійснюється посадовими особами
органу .державного контролю у
форменому одязі, які мають відповідне
службове посвідчення, направлення на
перевірку, сигнальний диск (жезл) та
індивідуальну печатку, шляхом
проведення планових, позапланових та
рейдових перевірок (перевірок на
дорозі).

Пунктом 38 Порядку передбачений
обов'язок посадової особи, яка
уповноважена здійснювати контроль на
автомобільному транспорті, під час
проведення перевірки пред'являти
службове посвідчення та направлення на
перевірку.

Окрім того, ст. 58 Закону визначено
обов'язки перевізника та водія при
здійсненні міжнародних перевезень,
пасажирів і вантажів, де вказано, що
організація міжнародних перевезень
пасажирів і вантажів здійснюється
перевізниками відповідно до
міжнародних договорів України з питань
міжнародних автомобільних перевезень.

07 вересня 2005 року прийнято Закон
України №2819-ІV «Про приєднання України
до Європейської угоди щодо роботи
екіпажів транспортних засобів, які
виконують міжнародні автомобільні
перевезення (ЄУТР)», укладеної 01 липня
1970 року в м. Женева.

Відповідно до Закону України «Про
приєднання України до Європейської
угоди щодо роботи екіпажів
транспортних засобів, які виконують
міжнародні автомобільні перевезення
(ЄУТР)», Конвенції Міжнародної
організації праці 1979 року N 153 про
тривалість робочого часу та періоди
відпочинку на дорожньому транспорті,
Міністерство транспорту та зв'язку
України своїм наказом № 385 від 24.06.2010
року, затвердило «Інструкцію з
використання контрольних пристроїв
(тахографів) на автомобільному
транспорті», яка зареєстрована в
Міністерстві юстиції України 20 жовтня
2010 року за N 946/18241.

Згідно до пунктів 1.2, 1.3, 1.4 частини 1
Інструкції вона визначає порядок
установлення, технічного
обслуговування та використання
контрольних пристроїв (тахографів) на
автомобільних транспортних засобах
(крім таксі), які використовуються для
надання послуг з перевезення пасажирів
та вантажів.

Ця Інструкція поширюється на суб'єктів
господарювання, які провадять
діяльність у сфері надання послуг з
перевезення пасажирів та/або вантажів
автомобільними транспортними засобами
(крім таксі).

Контрольний пристрій (тахограф) -
обладнання, яке є засобом
вимірювальної техніки, призначене для
встановлення на транспортних засобах
для показу та реєстрації в
автоматичному чи напівавтоматичному
режимі інформації про рух таких
транспортних засобів та про певні
періоди роботи їхніх водіїв.

Відповідно до п. 4 ст. 11 глави III додатку
до ЄУТР - на вимогу особи, уповноваженої
здійснювати контроль, водій повинен
мати можливість надати бланки для
записів за поточний тиждень і в
будь-якому разі за останній день
попереднього тижня, протягом якого він
керував транспортним засобом.

Твердження позивача про те, що водій не
повинен брати не себе відповідальність
втручатися в роботу тахографу, який є
запломбований печаткою підприємства,
яке здійснює нагляд за роботою
тахографа не відповідає дійсності.
Перевірка посадовими особами
перевізників, що здійснюють міжнародні
автомобільні перевезення, передбачає
наявність документів на здійснення
таких перевезень та обладнання
транспортного засобу контрольним
пристроєм (тахографом), наявність
реєстраційних листків режимів праці чи
відпочинку водія (тахокарти), а не
втручання в роботу самого контрольного
пристрою. Про справність та
відповідність роботи тахографа
повинен свідчити протокол адаптації
тахографа до транспортного засобу,
який передбачений наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України №385 від 24.06.2010р. та ЄУТР.

Окрім того, відповідно до п. 21, 38
Порядку, у разі проведення перевірки
виконання перевізником вимог ЄУТР
визначено обов'язок посадової особи
ставити відповідний відбиток печатки
на реєстраційному листку режиму праці
та відпочинку водіїв (у разі його
наявності), що в свою чергу є підставою
для санкціонованого вилучення
тахокарти з тахографа.

Статтею 53 Закону визначено, що водії
транспортних засобів, що належать
резидентам або нерезидентам України,
зобов'язані допускати до перевірки
тахографів посадових осіб
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує реалізацію державної
політики з питань безпеки на наземному
транспорті, надавати їм реєстраційні
листки режиму праці та відпочинку
водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо
у транспортному засобі
використовуються цифрові тахографи,
роздруковувати на паперовому носії
інформацію про роботу та відпочинок
водіїв.

Ст. 11 ЄУТР вказує, що підприємство
організовує автомобільні перевезення
таким чином, щоб члени екіпажу могли
дотримуватись положення цієї Угоди.
Відповідно до Поправки 6 до ЄУТР, водії
мають надавати інспектору для контролю
реєстраційні листки за поточний день
та попередні 28 календарних днів, тобто
(1+28 тахограм).

Статтею 48 Закону України «Про
автомобільний транспорт» передбачено,
що автомобільні перевізники, водії
повинні мати і пред'являти особам, які
уповноважені здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи на
підставі яких виконуються вантажні
перевезення.

Статтею 49 Закону визначено обов'язок
водія транспортного засобу мати при
собі та передавати для перевірки
уповноваженим на те особам документи,
передбачені законодавством, для
здійснення зазначених перевезень.

Окрім того, рейдова перевірка 25.03.2014
року, що проводилась контролюючими
особами управління Укртрансінспекції
у Волинській області, здійснювалась
відповідно до направлення на перевірку
№003678 від 24.03.2014 року.

Ст. 60 Закону України «Про автомобільний
транспорт» передбачає
відповідальність перевізника за
порушення транспортного
законодавства, зокрема абз. 11 ч. 1 цієї ж
статті вказує, що управління
транспортними засобами при здійсненні
міжнародних автомобільних перевезень
без контрольних пристроїв (тахографів)
реєстрації режимів праці чи відпочинку
водіїв транспортних засобів чи
вимкненими такими контрольними
пристроями (тахографами) або без
щоденних реєстраційних листків
режимів праці та відпочинку - штраф у
розмірі сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Абзац 15 ст. 60 Закону вказує на те, що при
вчиненні однією особою двох або більше
правопорушень
адміністративно-господарський штраф
накладається за кожне правопорушення
окремо.

Судом встановлено, що Управління
Укртрансінспекції у Волинській
області листом від 18.07.2014 року №2660/3/59-14
просило Ягодинську митницю Міндоходів
надати інформацію про перетин кордону
транспортним засобом Renault Magnum НОМЕР_1
(водій ОСОБА_4.), перевізник ОСОБА_3,
РНОКПП НОМЕР_2 за період з 21.12.2013 року по
24.03.2014 року.

З листа Ягодинської митниці від 21.07.2014
року №03-70-03/3130, який досліджений судом
вбачається, що водій ОСОБА_4
транспортним засобом реєстраційний
номер НОМЕР_1, тобто який належить ФОП
ОСОБА_3, здійснював виїзд з України на
територію Республіки Польща 10.03.2014 року
- в'їзд 12.03.2014 року, виїзд 17.03.2014 року -
в'їзд 22.03.2014 року, тобто на протязі 10.03,
11.03, 12.03, 17.03, 18.03, 19.03, 20.03, 21.03, 22.03
здійснював міжнародні перевезення.
Крім того ці дані також
підтверджуються з оглянутою судом
копією закордонного паспорта водія
ОСОБА_4

Також 09.07.2014 року інспекцією на митницю
давався запит про перетин кордону
транспортним засобом Renault Magnum НОМЕР_1
(водій ОСОБА_4.). З відповіді митниці від
09.07.2014 року вбачається, що транспортний
засіб Renault Magnum НОМЕР_1 26.03.2014 року
здійснював перетин кордону. За таких
обставин, беручи до уваги, що згідно
пояснень водія ОСОБА_4 25.03.2014 року він
рухався в напрямку м. Ковель і далі до
держкордону по а/д Київ-Ягодин, суд
вважає, що і 25.03.2014 року підприємцем
здійснювалось міжнародне перевезення.

Таким чином, аналізуючи листи
Ягодинської митниці та копію
закордонного паспорта ОСОБА_4 суд
приходить до висновку, що водій ОСОБА_4
транспортним засобом реєстраційний
номер НОМЕР_1, який належить ФОП ОСОБА_3,
здійснював міжнародні автомобільні
перевезення за періоди з 10.03.2014 року по
12.03.2014 року та з 17.03.2014 року по 25.03.2014
року, тобто по день зупинки
інспекторами Укртрансінспекції.

Оскільки перевіркою встановлено
відсутність тахограм за поточний день
та попередні дні в яких виконувались
міжнародні автомобільні перевезення,
адміністративно-господарські штрафи
до позивача як автоперевізника вірно
застосовані за кожне правопорушення
окремо, тобто за кожен день відсутності
тахокарт.

Так як перевізником при здійсненні
міжнародних перевезень не було
виконано вимоги ст. 11 Поправки 6 ЄУТР та
ст. 60 Закону України «Про автомобільний
транспорт» до останнього були
застосовані штрафні санкції за кожен
день здійснення міжнародних
автомобільних перевезень без щоденних
реєстраційних листків режимів праці чи
відпочинку водіїв транспортних
засобів у розмірі 40 сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян за кожне правопорушення - 680
грн.

Згідно з пунктом 28 Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 08.11.2006
року №1567, фінансова санкція повинна
бути перерахована суб'єктом
господарювання не пізніше п'ятнадцяти
днів після отримання ним копії
постанови про застосування фінансових
санкцій, про що повідомляється орган
державного контролю, посадовою особою
якого винесено відповідну постанову.

Отже, факт порушення позивачем вимог
абзацу 11 частини першої статі 60 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
є встановленим, посадові особи
управління Укртрансінспекції при
проведенні перевірки та прийнятті
рішення про винесення постанов про
застосування
адміністративно-господарських санкцій
постанов від 23.05.2014 року №№009770, 009771,
009772, 009773, 009774, 009775, 009776, 009777, 009778, 009783, 009784,
009785, а саме за відсутність тахографа - з
10.03.2014 р. по 12.03.2014 р. та з 17.03.2014 р. по
25.03.2014 р., діяли у межах наданих їм
повноважень та з дотриманням вимог
чинного законодавства, тому
застосування до позивача штрафних
санкцій на загальну суму 8 160 грн., є
правомірним.

При цьому суд не погоджується з
постановами про застосування
адміністративно-господарських санкцій
від 23.05.2014 року №№009779, 009780, 009781, 009782, 009786,
009787, 009788, 009789, 009790, 009791, 009792, 009793, 009794, 009795,
009796, 009797, 009798, а саме за відсутність
тахографа з 25.02.2014 р. по 09.03.2014 р. та з
13.03.2014 р. по 16.03.2014 р. з огляду на
наступне.

Як вказано вище статтею 60 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
передбачено відповідальність
перевізника за порушення
транспортного законодавства, зокрема
абз. 11 ч. 1 цієї ж статті вказує, що
управління транспортними засобами при
здійсненні міжнародних автомобільних
перевезень без контрольних пристроїв
(тахографів) реєстрації режимів праці
чи відпочинку водіїв транспортних
засобів чи вимкненими такими
контрольними пристроями (тахографами)
або без щоденних реєстраційних листків
режимів праці та відпочинку - штраф у
розмірі сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Аналізуючи дану статтю Закону суд
вважає, що вказана норма є спеціальною,
яка передбачає відповідальність
перевізників за відсутності
тахографів чи їх вимкнення,
відсутність реєстраційних листків
режиму праці водія лише при здійсненні
міжнародних автомобільних перевезень.

Як встановлено вище з листа
Ягодинської митниці від 21.07.2014 року
№03-70-03/3130 та копії закордонного
паспорта ОСОБА_4 вбачається, що
перевізник ФОП ОСОБА_3, здійснював
міжнародні автомобільні перевезення
за періоди з 10.03.2014 року по 12.03.2014 року та
з 17.03.2014 року по 25.03.2014 року, тобто по
день зупинки інспекторами
Укртрансінспекції.

З досліджених судом Бланків
підтвердження діяльності ФОП ОСОБА_3
від 10.03.2014 року та від 17.03.2014 року
вбачається, що протягом періодів з
22.12.2013 року по 10.03.2014 року (09.03.2014 р.) та з
12.03.2014 року (13.03.2014 р.) по 17.03.2014 року
(18.03.2014 р.) «був в очікуванні», тобто не
здійснював перевезень. Проте суд
вважає, що 10.03.2014 року (виїзд), 12.03.2014 року
(в`їзд) та 17.03.2014 року (виїзд) слід
рахувати днями у які перевізник
виконував міжнародні автомобільні
перевезення, оскільки у ці дні він
виїжджав або в`їжджав в Україну при
здійсненні перевезень.

Аналогічне також підтверджується
вказаним листом Ягодинської митниці з
якого вбачається, що з 22.12.2013 року по
09.03.2014 року включно, з 13.03.2014 року по
16.03.2014 року включно, транспортний засіб
н. з. НОМЕР_1, який належить ФОП ОСОБА_3, А.
С. не виїжджав з території України,
тобто не виконував міжнародні
автомобільні перевезення.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що постанови від 23.05.2014 року
№№009779, 009780, 009781, 009782, 009786, 009787, 009788, 009789,
009790, 009791, 009792, 009793, 009794, 009795, 009796, 009797, 009798
про застосування фінансових санкцій на
загальну суму 11 560 грн. за здійснення
перевезень без тахографа з 25.02.2014 р. по
09.03.2014 р. та з 13.03.2014 р. по 16.03.2014 р. є
незаконними, необґрунтованими та
такими, що прийняті всупереч вимог
чинного законодавства, оскільки
будь-яких доказів про здійснення
міжнародних перевезень інспекцією за
ці дні не представлено, а діюче
законодавство не передбачає обов'язку
перевізника здійснювати внутрішні
перевезення по Україні з застосуванням
тахографа.

Згідно ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що відповідачем
доведено правомірність постанов про
застосування
адміністративно-господарських штрафів
від 23.05.2014 року №№009770, 009771, 009772, 009773, 009774,
009775, 009776, 009777, 009778, 009783, 009784, 009785. В той же
час позовні вимоги щодо визнання
протиправними та скасування постанов
про застосування
адміністративно-господарських штрафів
від 23.05.2014 року №№009779, 009780, 009781, 009782, 009786,
009787, 009788, 009789, 009790, 009791, 009792, 009793, 009794, 009795,
009796, 009797, 009798 є обґрунтованими,
підтверджені належними доказами,
відповідають вимогам чинного
законодавства, а тому підлягають
задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону
України «Про судовий збір» судовий
збір справляється у відповідному
розмірі від мінімальної заробітної
плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої
статті 4 Закону України «Про судовий
збір» визначено, що ставки судового
збору встановлюються у таких розмірах:
за подання до адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру - 2 відсотки розміру майнових
вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Згідно із частиною 3 статті 4 Закону
України «Про судовий збір» під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

З квитанції №15052927 від 24.06.2014 року
вбачається, що позивачем сплачено
судовий збір з вимог майнового
характеру в сумі 182,70 грн., тобто 10%
ставки судового збору.

Відповідно до Закону України «Про
державний бюджет України на 2014 рік»
розмір мінімальної заробітної плати з 1
січня 2014 року становить 1 218,00 грн.

Таким чином, адміністративний позов
майнового характеру підлягає оплаті
судовим збором у сумі 1 827 грн. (не менше
1,5 розміру мінімальної заробітної
плати).

Згідно постанов про застосування
адміністративно-господарських штрафів
від 23.05.2014 року №009770 - №009798 до ФОП
ОСОБА_3 застосовані штрафи на загальну
суму 19 720 грн.

Враховуючи те, що судом визнано
протиправними та скасовано постанови
від 23.05.2014 року №№009779, 009780, 009781, 009782, 009786,
009787, 009788, 009789, 009790, 009791, 009792, 009793, 009794, 009795,
009796, 009797, 009798 на загальну суму 11 560 грн.,
тому згідно частини 3 статті 4 Закону
України «Про судовий збір» решта суми
судового збору стягується з позивача
пропорційно до відхиленої частини
вимоги, що становить (8 160 х 100%) / 19 720 = 41,38
%; (1 827 х 41,38 %) / 100 % = 756 грн.; 756 - 182,70 = 573,30
грн.

Таким чином з ФОП ОСОБА_3 слід стягнути
на користь бюджету України несплачену
суму судового збору в розмірі 573, 30 грн.

Керуючись статтями 11, 17, 71, 72, 94, 158, 160, 162,
163, 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, на підставі ст. ст.
6, 48, 49, 53, 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт», статті 11
Поправки 6 Європейської угоди щодо
роботи екіпажів транспортних засобів,
які виконують міжнародні автомобільні
перевезення, Закону України «Про
приєднання України до Європейської
угоди щодо роботи екіпажів
транспортних засобів, які виконують
міжнародні автомобільні перевезення
(ЄУТР)», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково

Визнати протиправними та скасувати
постанови Управління
Укртрансінспекції у Волинській
області від 23 травня 2014 року №№009779,
009780, 009781, 009782, 009786, 009787, 009788, 009789, 009790, 009791,
009792, 009793, 009794, 009795, 009796, 009797, 009798.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 на користь Державного бюджету
України судовий збір у сумі 573 (п`ятсот
сімдесят три) гривні 30 копійок.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі 28 липня 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий
С.Ф. Костюкевич