Справа № 361/8411/13-а
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 361/8411/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Пухно О.М.
Суддя-доповідач: Оксененко
У Х В А Л А

Іменем України

31 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Бистрик Г.М., Карпушової О.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В.,

за участю позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Броварського міськрайонного
суду Київської області від 23 жовтня 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління
пенсійного фонду України в м. Броварах
та Броварському районі Київської
області про визнання неправомірними
дій суб'єкта владних повноважень та
відмову надати необхідні документи,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Броварського
міськрайонного суду Київської області
з позовом до управління пенсійного
фонду України в м. Броварах та
Броварському районі Київської області
про визнання неправомірними дій
суб'єкта владних повноважень,
зобов'язання надати відповідь по суті
питання, зобов'язання перерахувати
пенсію, відшкодувати моральні та
матеріальні збитки в розмірі 2000 грн.

Постановою Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 23 жовтня 2013 року у задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним
судовим рішенням, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права, просить
скасувати постанову Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 23 жовтня 2013 року та ухвалити нову
постанову, якою позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Як вбачається з оскаржуваної
постанови, справа була розглянута за
відсутності сторін в порядку
скороченого провадження.

Главою 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено особливості провадження
окремих категорій адміністративних
справ. Зокрема, частиною першою ст.183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України, яка є імперативною нормою
встановлюється перелік
адміністративних справ щодо яких
обов'язково застосовується скорочене
провадження.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст. 183-2 КАС
України скорочене провадження
застосовується в адміністративних
справах щодо: оскарження фізичними
особами рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
обчислення, призначення, перерахунку,
здійснення, надання, одержання
пенсійних виплат, соціальних виплат
непрацездатним громадянам, виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, виплат та
пільг дітям війни, інших соціальних
виплат, доплат, соціальних послуг,
допомоги, захисту, пільг.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, в своїй позовній заяві позивач
просить визнати неправомірними дії
суб'єкта владних повноважень,
зобов'язати надати відповідь по суті
питання, зобов'язати перерахувати
пенсію, відшкодувати моральні та
матеріальні збитки в розмірі 2000 грн.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що дана справа підлягає
розгляду відкритому судовому
засіданні, а не в порядку письмового
провадження, як це було визначено судом
першої інстанції.

Проте, вказана обставина не є
перешкодою для апеляційного розгляду
даної справи у відкритому судовому
засіданні, в зв'язку з чим і оскарження
постанови суду першої інстанції
здійснюється в порядку, передбаченому
ст. 122 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
позивача, перевіривши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_2 перебуває на обліку в
управління Пенсійного фонду України в
м. Броварах та Броварському районі
Київської області та, як інвалід війни 2
групи отримує пенсію відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб». Вважаючи, що пенсія йому
нараховується у розмірі меншому ніж
визначено чинним законодавством,
позивач 05.08.2013року звернувся до
відповідача з листом, де просив
перерахувати його пенсію у
відповідності до рішення
Конституційного Суду України№1-11/12 від
25 січня 2012 року, принципу
пропорційності та справедливості.

19.08.2013 року управлінням Пенсійного
фонду України в м. Броварах та
Броварському районі позивачу надана
відповідь, в якій роз'яснено на
підставі яких нормативних актів
нараховуються та виплачується пенсія
позивачу.

Вважаючи вказані дії відповідача
протиправним, позивач звернувся до
суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що відповідь на заяву позивача
відповідачем надано вчасно, вона
відповідає вимогам Закону України «Про
звернення громадян».

Колегія суддів погоджується з
вказаним висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції
України органи державної влади та
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, у межах повноважень та
способом, передбаченими Конституцією
та законами України.

Стаття 40 Конституції України
передбачає, що усі мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Згідно з частиною першою статті 1
Закону України "Про звернення громадян"
громадяни України мають право
звернутися до органів державної влади,
місцевого самоврядування, об'єднань
громадян, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, засобів масової інформації,
посадових осіб відповідно до їх
функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

У відповідності до ст. 3 Закону
України «Про звернення громадян», під
зверненнями громадян слід розуміти
викладені в письмовій або усній формі
пропозиції (зауваження), заяви
(клопотання) і скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону органи
державної влади, місцевого
самоврядування та їх посадові особи,
керівники та посадові особи
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, об'єднань
громадян, до повноважень яких належить
розгляд заяв (клопотань), зобов'язані
об'єктивно і вчасно розглядати їх,
перевіряти викладені в них факти,
приймати рішення відповідно до чинного
законодавства і забезпечувати їх
виконання, повідомляти громадян про
наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідно до ст.18 Закону
громадянин, який звернувся із заявою до
органів державної влади має право
знайомитися з матеріалами перевірки,
одержати письмову відповідь про
результати розгляду заяви. Органи
державної влади, їх керівники,
відповідно до вимог ст.19 цього Закону
зобов'язані об'єктивно, всебічно і
вчасно перевіряти заяви чи скарги,
письмово повідомляти громадян про
результати перевірки та суть
прийнятого рішення, у разі визнання
заяви необґрунтованою роз'яснити
порядок оскарження прийнятого рішення.

Статтею 20 цього Закону
передбачено, що звернення
розглядаються і вирішуються у термін
не більше одного місяця від дня їх
надходження, а ті, які не потребують
додаткового вивчення, - невідкладно,
але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня
їх отримання. Якщо у місячний термін
вирішити порушені у зверненні питання
не можливо, керівник відповідного
органу підприємства, установи,
організації або його заступник
встановлюють необхідний термін для
його розгляду, про що повідомляється
особі, яка подала звернення. При цьому
загальний термін вирішення питань,
порушених у зверненні, не може
перевищувати сорока п'яти днів.

З огляду на вище викладене,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
відповідачем на заяву позивача від
05.08.2013р., в межах своїх функціональних
обов'язків, було надано вмотивовану
відповідь.

Щодо надання іншої правової
інформації , колегія суддів звертає
увагу на те, що це не є функціональним
обов'язком відповідача.

Що стосується вимог позивача про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, колегія суддів
приходить до висновку про їх
необґрунтованість та недоведеність.
Крім того, вимоги про відшкодування
шкоди є похідними від вимог щодо
вирішення публічно-правового спору.

Позивач не надав суду доказів та
не розмежував, в наслідок яких саме дій
(бездіяльності) йому завдана
матеріальна шкода, а в наслідок яких
спричинена моральна; в чому саме
полягає прояв моральної та
матеріальної шкоди. Доказів завдання
матеріальної шкоди чи перенесення
моральних страждань позивачем не
надано.

Таким чином, доводи апеляційної
скарги висновки суду першої інстанції
не спростовують.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212,
254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити
без задоволення, а постанову
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 23 жовтня 2013 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядок і строки,
визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Судді:

Г.М. Бистрик

О.В.
Карпушова

Ухвалу в повному тексті
виготовлено 05.08.2014 року.

Головуючий суддя
Оксененко О.М.

Судді:
Бистрик Г.М.

Карпушова О.В.