Справа № 823/2088/14
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року
справа № 823/2088/14

м. Черкаси

08 год. 30 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.

за участю секретаря судового засідання
Цаплі І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси адміністративну
справу за позовом державної податкової
інспекції у м. Черкасах Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення коштів з рахунків
у банках, обслуговуючих такого
платника,

встановив:

08 липня 2014 року до суду з позовною
заявою звернулася державна податкова
інспекція у м. Черкасах Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області, в якій просить стягнути з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з
рахунків у банках, обслуговуючих
такого платника, на користь бюджету
податковий борг у сумі 139611 грн 50 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач має непогашений податковий
борг перед бюджетом у сумі 139611 грн 50
коп. по податку на додану вартість.

Позивач просив розгляд справи
проводити без участі його представника
за наявними у справі матеріалами.

Відповідач явку свого представника в
судове засідання не забезпечив,
заперечень на позов не надав, хоча
повідомлений про час та місце судового
розгляду справи в установленому
законом порядку.

Згідно з частиною 1 статті 41 КАС України
не здійснювалось фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, у зв'язку з неявкою у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі.

Дослідивши письмові докази в
матеріалах справи, оцінивши
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що відповідач
зареєстрований як фізична
особа-підприємець з 03.08.1998
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1), є платником
податку на додану вартість.

Згідно з довідкою позивача відповідач
має відкриті рахунки у банківських
установах.

Вказана в позовній заяві
заборгованість відповідача з ПДВ в
виникла у зв'язку з наступним.

З письмових доказів у справі суд
встановив, що відповідач не сплатив
самостійно задекларовані зобов'язання
з ПДВ згідно з наступними документами:

- податкової декларації з податку на
додану вартість від 18.10.2012 на суму 18686
грн по строку сплати 30.10.2012

- податкової декларації з податку на
додану вартість від 16.11.2012 на суму 37900
грн по строку сплати 30.11.2012;

- акту про результати документальної
невиїзної (камеральної) своєчасності
сплати податкового зобов'язання з
податку на додану вартість
№4116/17-220/НОМЕР_1 від 05.11.2012 та
податкового повідомлення-рішення
№ від 06.11.2012 на суму 14779 грн;

- податкової декларації з податку на
додану вартість від 19.12.2012 на суму 30944
грн по строку сплати 30.12.2012;

- податкової декларації з податку на
додану вартість від 16.01.2013 на суму 8850
грн по строку сплати 30.01.2013;

- податкової декларації з податку на
додану вартість від 18.02.2013 на суму 620 грн
по строку сплати 02.03.2013;

- акту про результати документальної
невиїзної (камеральної) своєчасності
сплати податкового зобов'язання з
податку на додану вартість
№1013/17-220/НОМЕР_1 від 14.03.2013 та
податкового повідомлення-рішення
№ від 14.03.2013 на суму 16061 грн;

- податкової декларації з податку на
додану вартість від 18.05.2013 на суму 6097
грн по строку сплати 30.05.2013;

- податкової декларації з податку на
додану вартість від 20.08.2013 на суму 587 грн
по строку сплати 30.08.2013;

- акту про результати документальної
невиїзної (камеральної) своєчасності
сплати податкового зобов'язання з
податку на додану вартість
№61/23-01-17-0225/НОМЕР_1 від 16.01.2014 та
податкового повідомлення-рішення
№ від 16.01.2014 на суму 170,00 грн;

- акту про результати документальної
невиїзної (камеральної) своєчасності
сплати податкового зобов'язання з
податку на додану вартість
№150/23-01-17-0225/НОМЕР_1 від 17.01.2014 та
податкового повідомлення-рішення
№ від 17.01.2014 на суму 3060,00 грн.

Пунктом 54.1. статті 54 ПК України
визначено, що сума грошового
зобов'язання та/або пені вважається
узгодженою, у разі якщо платник
податків самостійно обчислює суму
податкового та/або грошового
зобов'язання та/або пені, яку зазначає у
податковій (митній) декларації або
уточнюючому розрахунку, що подається
контролюючому органу у строки,
встановлені цим Кодексом. Грошове
зобов'язання, яке самостійно визначене
платником податків, оскарженню не
підлягає (п. 56.11 ст. 56 ПК України).

Абзацом 1 пункту 57.1 статті 57 розділу II
ПК України встановлено обов'язок
платника податків самостійно сплатити
суму податкового зобов'язання,
зазначену у поданій ним податковій
декларації, протягом 10 календарних
днів, що настають за останнім днем
відповідного граничного строку,
передбаченого цим Кодексом для подання
податкової декларації, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

За змістом підпункту 14.1.175 п.14.1 статті 14
ПК України сума узгодженого грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), але не
сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання визнається
податковим боргом.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що грошові зобов'язання,
визначені вищевказаними деклараціями
з ПДВ є податковим боргом відповідача.

Стосовно грошових зобов'язань позивача
з ПДВ відповідно до податкових
повідомлень-рішень, суд зазначає
наступне.

Право органів державної податкової
служби проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки передбачене п.75.1
ст.71 ПК України.

Суд встановив, що на підставі актів про
результати документальної невиїзної
(камеральної) своєчасності сплати
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість позивач прийняв
податкові повідомлення-рішення №
від 06.11.2012 на суму 14779 грн, № від
14.03.2013 на суму 16061 грн, № від 16.01.2014
на суму 170,00 грн, № від 17.01.2014 на
суму 3060,00 грн.

Суд звернув увагу, що вищевказані ППР
належним чином направлені відповідачу
рекомендованими листами з
повідомленнями про вручення, однак
повернуті поштою із зазначенням
причини повернення «за закінченням
терміну зберігання».

Відповідно до абзацу 3 пункту 58.3. статті
58 Податкового кодексу України у разі
коли пошта не може вручити платнику
податків податкове
повідомлення-рішення або податкові
вимоги, або рішення про результати
розгляду скарги через відсутність за
місцезнаходженням посадових осіб, їх
відмову прийняти податкове
повідомлення-рішення або податкову
вимогу, або рішення про результати
розгляду скарги, незнаходження
фактичного місця розташування
(місцезнаходження) платника податків
або з інших причин, податкове
повідомлення-рішення або податкова
вимога, або рішення про результати
розгляду скарги вважаються врученими
платнику податків у день, зазначений
поштовою службою в повідомленні про
вручення із зазначенням причин
невручення.

Відповідно до пункту 57.3. статті 57 ПК
України у разі визначення грошового
зобов'язання контролюючим органом за
підставами, зазначеними у підпунктах
54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього
Кодексу, платник податків зобов'язаний
сплатити нараховану суму грошового
зобов'язання протягом 10 календарних
днів, що настають за днем отримання
податкового повідомлення-рішення, крім
випадків, коли протягом такого строку
такий платник податків розпочинає
процедуру оскарження рішення
контролюючого органу.

Тому, враховуючи, що вищевказані ППР
відповідачем не оскаржені, суд дійшов
висновку про узгодженість визначених
ними грошових зобов'язань.

Відповідно до підпунтку129.1.1. статті 129
ПК України після закінчення
встановлених цим Кодексом строків
погашення узгодженого грошового
зобов'язання на суму податкового боргу
нараховується пеня.

Нарахування пені розпочинається при
нарахуванні суми грошового
зобов'язання контролюючими органами -
від першого робочого дня, наступного за
останнім днем граничного строку сплати
грошового зобов'язання, визначеного у
податковому повідомленні-рішенні
згідно із цим Кодексом.

Суд встановив, що відповідачу згідно з
підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК
України на суму заборгованості з ПДВ
нарахована пеня в розмірі 1856,88 грн, що
підтверджується даними зворотного
боку облікової картки відповідача з
відповідних податків.

Відповідно до пункту 59.1. статті 59 ПК
України у разі коли платник податків не
сплачує узгодженої суми грошового
зобов'язання в установлені
законодавством строки орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

У зв'язку з несплатою узгодженої суми
грошового зобов'язання позивач прийняв
податкову вимогу форми «Ф» від 20.05.2011
№3602 на загальну суму 926,07 грн. Вказана
вимога направлена відповідачу
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення однак повернута поштою.

В установленому законом порядку
відповідач вимогу не оскаржив і до часу
судового розгляду справи узгоджені
зобов'язання з ПДВ не сплатив, що
підтверджується зворотнім боком
облікової картки відповідача.

Відповідно до пункту 59.5 статті 95 ПК
України у разі коли у платника
податків, якому надіслано (вручено)
податкову вимогу, сума податкового
боргу збільшується, погашенню підлягає
вся сума податкового боргу такого
платника податку, що виник після
надіслання (вручення) податкової
вимоги.

З даних зворотного боку облікової
картки суд встановив, що податковий
борг відповідача з часу прийняття
податкової вимоги та до часу судового
розгляду справи не переривався. Тому
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу відповідача, у т.ч.
яка виникла після прийняття податкової
вимоги.

Пунктом 95.2. статті 95 ПК України
встановлено, що стягнення коштів та
продаж майна платника податків
провадяться не раніше ніж через 60
календарних днів з дня надіслання
(вручення) такому платнику податкової
вимоги.

Право контролюючих органів звертатися
до суду щодо стягнення коштів платника
податків, який має податковий борг, з
рахунків у банках, обслуговуючих
такого платника, на суму податкового
боргу або його частини передбачено
пунктом 20.1.34 статті 20.1 ПК України.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього кодексу.

Враховуючи викладене суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Керуючись статтями 56, 58, 86, 94, 159, 162, 163, 254
КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з рахунків у банках,
обслуговуючих фізичну особу -
підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1;
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь державного бюджету через
державну податкову інспекцію м.
Черкасах Головного управління
Міндоходів у Черкаській області (18000,
Черкаська обл., м. Черкаси, вул.
Хрещатик, буд. 235; )
податковий борг в розмірі 139611 (сто
тридцять дев'ять шістсот одинадцять)
грн 50 коп.

Постанова набирає законної сили
відповідно до вимог статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Черкаський окружний
адміністративний суд у строки та
порядку, передбачені статтями 185-187
цього Кодексу.

Суддя
В.П. Тимошенко

Повний текст складений та підписаний 01
серпня 2014 року