Справа № 801/6078/13-а
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2014-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" серпня 2014 р. м. Київ
К/800/46277/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Головчук С.В., Олексієнка М.М.,провівши у
порядку касаційного провадження
попередній розгляд адміністративної
справи

за позовом Головного управління
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим до Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Автономній Республіці
Крим про визнання дій протиправними та
стягнення суми переплаченої пенсії,

за касаційною скаргою Головного
управління Пенсійного фонду України в
Автономній Республіці Крим на
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 2
липня 2013 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 21 серпня 2013
року,

встановив:

У червні 2013 року Головне управління
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим (далі - ГУПФ) пред'явило
позов до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Автономній Республіці Крим (далі - ГУ
МВС України в АРК) про визнання дій
протиправними та стягнення коштів за
переплату пенсії ОСОБА_4 у розмірі 1422,68
грн.

Позов обґрунтовано тим, що у зв'язку з
набранням чинності постанови Кабінету
Міністрів України від 7 листопада 2007
року № 1294 «Про упорядкування структури
та умов грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу та деяких інших
осіб» (далі - постанова № 1294), ГУ МВС
України в АРК у березні 2008 року надало
ГУПФ довідку про розмір грошового
забезпечення колишнього працівника
ОСОБА_4 та на підставі цієї довідки ГУПФ
здійснило йому перерахунок пенсії з 1
січня 2008 року. У квітні ж 2013 року
відповідачем надано уточнюючу довідку
про розмір грошового забезпечення
ОСОБА_4 з 1 січня 2008 року, за якою розмір
пенсії повинен бути меншим на 21,38 грн,
що потягло переплату пенсії за період з
січня 2008 року по квітень 2013 року у сумі
1422,68 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 2 липня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 21 серпня 2013
року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ГУПФ просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та задовольнити
позов. Скаргу обґрунтовує доводами,
аналогічними викладеним у позовній
заяві.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 220
КАС України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Розглядаючи позовні вимоги ГУПФ по
суті, суди виходили з того, що дану
справу належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС
України будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до статті 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку зі здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій.

Згідно з частиною четвертою статті 21
КАС України вимоги про відшкодування
шкоди, заподіяної протиправними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Відповідно до статті 101 Закону України
від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про
пенсійне забезпечення» органи, що
призначають пенсії, мають право
вимагати відповідні документи від
підприємств, організацій і окремих
осіб, а також в необхідних випадках
перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну громадянам або державі
внаслідок несвоєчасного оформлення
або подання пенсійних документів, а
також за видачу недостовірних
документів, і відшкодовують її.

За приписами статті 49 КЗпП України
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний видати працівникові на
його вимогу довідку про його роботу на
даному підприємстві, в установі,
організації із зазначенням
спеціальності, кваліфікації, посади,
часу роботи і розміру заробітної плати.

Як убачається з матеріалів справи, ГУПФ
звернулося до суду з позовом, у якому
просило стягнути з ГУ МВС України в АРК
на його користь кошти за переплату
пенсії ОСОБА_4 оскільки, у зв'язку з
набранням чинності постанови № 1294, ГУ
МВС України в АРК у 2008 році надав ГУПФ
довідку про розмір грошового
забезпечення пенсіонера ОСОБА_4 та на
підставі цієї довідки ГУПФ здійснило
йому перерахунок пенсії з 1 січня 2008
року з урахуванням 15 % надбавки за працю
з секретними документами, яка в довідці
від 5 квітня 2013 року складає 10 %.

Тобто за встановлених судами обставин
відповідач у спірних відносинах не
виконував функцій суб'єкта владних
повноважень, а діяв як установа, яка
надавала документи, необхідні для
перерахунку пенсії іншими органами, що
призначають пенсії.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи
в задоволенні позову, не звернули уваги
на те, що адміністративною справою є
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень, а
не спір про стягнення переплаченої
пенсії у зв'язку з наданням
відповідачем недостовірних
відомостей. Вимоги про відшкодування
шкоди, заподіяної протиправними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір.

За правилами пункту 1 частини першої
статті 157 КАС України суд закриває
провадження у справі, якщо справу не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Статтею 228 КАС України передбачено, що
суд касаційної інстанції скасовує
судові рішення в касаційному порядку і
закриває провадження у справі з
підстав, встановлених статтею 157 цього
Кодексу.

Згідно з частиною четвертою статті 220-1
КАС України, яка регулює питання
попереднього розгляду справи, суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення за наявності підстав, які
тягнуть за собою обов'язкове
скасування судового рішення.

Керуючись статтями 220-1, 223, 228, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим задовольнити частково.

Скасувати постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 2 липня 2013 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 21 серпня 2013
року і закрити провадження у справі.

Роз'яснити Головному управлінню
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим право звернення до
суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді:Черпак Ю.К. Головчук С.В.
Олексієнко М.М.