Справа № 826/3906/14
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
826/3906/14 Головуючий у
1-й інстанції: Соколова О.А.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
- Троян Н.М.,

суддів
- Горбань Н.І., Файдюк В.В.,

за участю секретаря
- Костюченка М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 10 червня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Державної фінансової інспекції в місті
Києві до Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві про зобов'язання вчинити
дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
10 червня 2014 року позов задоволено.

Відповідач, не погоджуючись із
зазначеною постановою, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить суд скасувати постанову
та прийняти нову, якою позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Згідно до частини четвертої ст. 196
Кодексу адміністративного судочинства
України, неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої ст. 41
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як свідчать обставини справи, 22
листопада 2013 року Державною фінансовою
інспекцією в місті Києві складено Акт
№072-30/2564 про ревізію
фінансово-господарської діяльності
Державної податкової служби у
Голосіївському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві за період з 01.01.2010 по 31.07.2013.

На підставі складеного Акту, 02 грудня
2013 року позивачем винесено Вимогу
№26-072-14-14/16459 щодо усунення порушень
виявлених ревізією, останньою вимагав
надати інформацію про вжиті заходи до
30.12.2013.

Відповідачем не усунуто до 30 грудня 2013
року порушення визначенні п.3 та п.6
Вимоги, в яких зазначається те, що:

- в порушення вимог п.1 ст.19 Закону
України «Про загальнообов'язкову
державне пенсійне страхування» від
09.07.2003 №1058-IV, п.2 ст.19 Закону України «Про
загальнообов'язкову державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» від 02.03.2000 №1533-III, п.1 ст. 7,
ст. 8 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням»
від 08.07.2010 №2464-VI, Інспекцією у період з
01.01.2010 по 31.07.2013, з сум індексації
грошового забезпечення проводилось
утримання та нарахування внесків до
державних цільових фондів і єдиного
внеску за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням, що
призвело до зайвого нарахування та
перерахування внесків на суму 23 843 грн 66
коп., чим нанесено матеріальної шкоди
(збитків) Інспекції на відповідну суму,
у зв'язку з чим позивач вимагає
відшкодувати нанесену матеріальну
шкоду у сумі 23 843 грн 66 коп.;

- в порушення вимог п. 20 Порядку
складання, розгляду, затвердження та
основні вимоги до виконання кошторисів
бюджетних установ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 28.02.2002 №228, Інспекцією до пропозицій
в бюджетних асигнуваннях та
розрахунків потреби в бюджетних
асигнуваннях за КПКВ 3507010 «Керівництво
та управління у сфері контролю за
дотриманням та виконанням податкового
законодавства» по КЕКВ 1163 «Оплата
електроенергії» та КЕКІ 1164 «Оплата
природного газу» на 2011-2012 роки не
враховані суми дебіторської
заборгованості, внаслідок чого
Інспекцією завищено потребу в
бюджетних асигнуваннях, в тому числі на
2011 рік в сумі 9 630 грн 86 коп. та на 2012 рік в
сумі 38 356 грн 14 коп., яку профінансовано
в повному обсязі та відповідно до ст. 116
Бюджетного кодексу України від 08.07.2010
№2456-VI є порушенням бюджетного
законодавства, у зв'язку з чим позивач
вимагає повернути кошти до державного
бюджету в сумі 22 987 грн (з урахуванням
частково відшкодованої в ході ревізії
суми 25 000 грн відповідно до довідки ).

З метою зобов'язання ДПІ у
Голосіївському районі ГУ Міндоходів у
місті Києві виконати п. 3 та п. 6 Вимоги
№26-072-14-14/16459, Державна фінансова
інспекція в місті Києві звернулася з
відповідним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачем не виконано порушення
визначенні п.3 та п.6 Вимоги №26-072-14-14/16459,
які полягають не відшкодуванні
нанесеної матеріальної шкоди в сумі 23
843 грн 66 коп., та не поверненні до
державного бюджету коштів в сумі 22 987
грн.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на таке.

Згідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини першої ст. 4
Закону України «Про засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» (Закон №2939-ХІІ від 26.03.1993),
інспектування здійснюється органом
державного фінансового контролю у
формі ревізії та полягає у
документальній і фактичній перевірці
певного комплексу або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
підконтрольної установи, яка повинна
забезпечувати виявлення наявних
фактів порушення законодавства,
встановлення винних у їх допущенні
посадових і матеріально
відповідальних осіб. Результати
ревізії викладаються в акті.

Наказом Державного комітету
статистики України від 13.01.2004 №5
затверджено Інструкцію зі статистики
заробітної плати (Інструкція), п. 3 якої
визначено виплати, що не належать до
фонду оплати праці, а саме відповідно
до п.3.34. Інструкції - грошове
забезпечення військовослужбовців
Збройних Сил України, Державної
прикордонної служби України, Служби
безпеки України, Управління державної
охорони України, інших утворених
відповідно до законів України
військових формувань, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ,
кримінально-виконавчої системи,
податкової міліції України, державної
пожежної охорони Міністерства України
з питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи.

Згідно п.5 постанови Кабінету Міністрів
України «Про упорядкування структури
та умов оплати праці працівників
апарату органів виконавчої влади,
органів прокуратури, судів та інших
органів» від 09.03.2006 №268 визначено, що
грошове забезпечення складається з
посадового окладу, інших виплат,
установлених цією постановою, а також
окладу за військовим званням та
надбавки за вислугу років (тобто
переліком складових частин грошового
забезпечення не визначено, що до складу
грошового забезпечення входить сума
індексації).

Наказом Державного казначейства
України від 25.11.2008 №495 «Про
затвердження Інструкції щодо
застосування економічної класифікації
видатків бюджету та Інструкції щодо
застосування класифікації
кредитування бюджету» (Наказ №495)
передбачено здійснення по КЕКВ 1112
«Грошове утримання
військовослужбовців» поточних
видатків на грошове утримання
(забезпечення) військовослужбовців та
осіб рядового і начальницького складу,
у тому числі основні та додаткові види
виплат; відшкодування податку з
доходів фізичних осіб, що утримується з
грошового забезпечення, грошових
винагород та інших виплат, одержаних
військовослужбовцями та особами
рядового і начальницького складу у
зв'язку з виконанням обов'язків несення
служби, згідно із законодавством.

Як зазначає п.7 частини першої ст. 10
Закон №2939-ХІІ від 26.03.1993, органу
державного фінансового контролю
надається право пред'являти керівникам
та іншим особам підприємств, установ та
організацій, що контролюються,
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства, вилучати в судовому
порядку до бюджету виявлені ревізіями
приховані і занижені валютні та інші
платежі, ставити перед відповідними
органами питання про припинення
бюджетного фінансування і
кредитування, якщо отримані
підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Згідно Закону №2939-ХІІ від 26.03.1993, а саме
п. 10 частини першої ст. 10, органу
державного фінансового контролю
надається право звертатися до суду в
інтересах держави, якщо підконтрольною
установою не забезпечено виконання
вимог щодо усунення виявлених під час
здійснення державного фінансового
контролю порушень законодавства з
питань збереження і використання
активів.

Стаття 15 Закону №2939-ХІІ від 26.03.1993
визначає, що законні вимоги службових
осіб органу державного фінансового
контролю є обов'язковими для виконання
службовими особами об'єктів, що
контролюються.

13 березня 2012 року втратив чинність
Наказ №495 підставою цього став наказ
Міністерства фінансів України №333 «Про
затвердження Інструкції щодо
застосування економічної класифікації
видатків бюджету та Інструкції щодо
застосування класифікації
кредитування бюджету» передбачено по
КЕКВ 2112 «Грошове забезпечення
військовослужбовців» поточні видатки
на грошове утримання (забезпечення)
військовослужбовців та осіб рядового і
начальницького складу, у тому числі
основні та додаткові види виплат;
заохочення, передбачені
законодавством; відшкодування податку
на доходи фізичних осіб, що утримується
з грошового забезпечення, грошових
винагород та інших виплат, одержаних
військовослужбовцями та особами
рядового і начальницького складу у
зв'язку з виконанням обов'язків несення
служби, згідно із законодавством;
одноразова грошова допомога при
звільненні зі служби
військовослужбовців та осіб рядового і
начальницького складу.

Відповідно до пункту 1 ст. 19 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
страхові внески нараховуються на суми
грошового забезпечення та інших виплат
військовослужбовцям та працівникам
воєнізованих формувань у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно пункту 2 ст. 19 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», визначено порядок
обчислення страхових внесків для
найманих працівників - у відсотках до
сум оплати праці, грошового
забезпечення військовослужбовців.

Також, абзацом сьомим пункту 1 частини
першої ст. 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням» (Закон №
2464-VI), платниками єдиного внеску є
військові частини та органи, які
виплачують грошове забезпечення
військовослужбовцям (крім
військовослужбовців строкової
військової служби), особам рядового і
начальницького складу.

Згідно Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням» , а саме,
абзацу другого пункту 1 частини першої
статті 7 та частини шостої статті 8
Закону для зазначених платників єдиний
внесок нараховується на суми грошового
забезпечення у розмірі 34,7 відсотка.

Згідно частини десятої ст. 8 Закону №
2464-VI, єдиний внесок з
військовослужбовців (крім
військовослужбовців строкової
військової служби), осіб рядового і
начальницького складу, утримується у
розмірі 2,6 відсотка грошового
забезпечення.

Отже, суми виплат індексації грошового
забезпечення військовослужбовців не
включаються до складу грошового
забезпечення, та страхові внески на
зазначені виплати не нараховуються.

Відтак, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку, що оскільки з 01.01.2010 по
31.07.2013 з сум індексації грошового
забезпечення проводилось утримання
внесків до Пенсійного фонду України і
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття
(нарахування єдиного внеску за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням), що призвело
до зайвого нарахування та
перерахування внесків до державних
цільових фондів та завдало
матеріальної шкоди ДПІ у
Голосіївському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві.

Також, під час перевірки
обґрунтованості розрахунків потреби в
асигнуваннях загального фонду бюджету
на здійснення видатків за відповідним
кодом економічної класифікації
видатків ревізією встановлено, що до
пропозицій в бюджетних асигнуваннях та
розрахунків потреби в бюджетних
асигнуваннях за КЕКВ 1164 «Оплата
природного газу» на 2011 - 2012 роки суми
дебіторської заборгованості не
враховані, внаслідок чого Інспекцією
завищено потребу в бюджетних
асигнуваннях, в тому числі на 2011 рік в
сумі 7 684 грн 61 коп. та на 2012 рік в сумі 34
350 грн 79 коп., що є порушенням вимог п. 20
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 28.02.2002 «Порядку
складання, розгляду, затвердження та
основних вимог до виконання кошторисів
бюджетних установ» та відповідно до ст.
116 Бюджетного кодексу України від 21.06.2001
№2542-III і ст. 116 Бюджетного кодексу
України від 08.07.2010 № 2456-VI є порушенням
бюджетного законодавства, у зв'язку з
чим позивач вимагає повернути кошти до
державного бюджету

Як вбачається з довідки №112 від 30.09.2013
(Додаток №12 до Акту ревізії), в ході
ревізії відповідачем частково
відшкодована сума 25 000 грн, а тому
останній зобов'язаний повернути до
бюджету кошти в сумі 22 987 грн.

Окрім цього, відповідачем 30 грудня 2013
року надано позивачеві інформацію про
виконання вимоги від 02.12.2013 №26-072-14-14/16459,
в якій зазначає, що ДПІ у
Голосіївському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві направило лист від 25.12.2013
№85/26-50-05-11 до Управління пенсійного
фонду України в Голосіївському районні
м. Києва та лист від 27.12.2013 № 85/26-50-05-11 до
Голосіївського районного центру
зайнятості у м. Києві з проханням
повернення коштів на розрахунковий
рахунок відповідача, однак станом на
22.05.2014 кошти отримано не було.

Також, відповідачем направлено лист до
Головного управління Міндоходів у м.
Києві від 19.12.2013 № 24/8/26-50-05-08, як
головному розпоряднику бюджетних
коштів, з проханням врахувати виниклу
дебіторську заборгованість при
визначенні обсягів видатків бюджету на
2014 рік.

Отже, беручи до уваги вище викладене і
те, що в судовому засіданні суду першої
інстанції представник відповідача
погодився, що за ревізійний період
Державною податковою інспекцією у
Голосіївському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві були допущенні порушення, суд
апеляційної інстанції вважає за
необхідне наголосити на тому, що
механізмом виконання цих порушень є
проведення звірки з державними
цільовими фондами та головним
розпорядником бюджетних коштів із
подальшим відображенням дебіторської
заборгованості по розрахункам з
фондами та фізичними особами та
відповідно зменшення кошторисних
витрат на оплату природного газу.

Підсумовуючи наведене судова колегія
приходить до переконання, що оскільки
допущені відповідачем порушення
відповідають дійсним обставинам, а
також, враховуючи відсутність
заперечень до Акту ревізії
фінансово-господарської діяльності
ДПІ у Голосіївському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві від 22.11.2013 №072-30/2564,
не оскарження Вимоги від 02.12.2013
№26-072-14-14/16459 та не виконання п.3 та п.6
даної Вимоги, позовні вимоги
підлягають задоволенню в повному
обсязі, що власне вірно констатовано
судом першої інстанції.

Згідно до частини першої ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права, при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, суд апеляційної
інстанції підстав для його скасування
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
10 червня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за
наслідками її перегляду, набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:
Н.М. Троян

Судді:
Н.І. Горбань,

В.В. Файдюк

Головуючий суддя
Троян Н.М.

Судді:
Горбань Н.І.

Файдюк В.В.