Справа № 488/1611/13-а
Суддя: Безпрозванний В. В.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 488/1611/13-а
Провадження № 2-а/488/3/14 р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 липня 2014 року
м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі головуючого по справі - судді
Безпрозванного В.В.,

при секретарі - Харитоновій І.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представників відповідача - Слободяник
С.П., Грикень Н.О., Садовського С.В.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Миколаєві про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії,
стягнення суми страхового
відшкодування та стягнення моральної
шкоди,

ВСТАНОВИВ:

25 січня 2012 року ОСОБА_1 звернувся
до суду із адміністративним позовом,
неодноразово збільшував позовні
вимоги, та остаточно просив визнати дії
відповідача неправомірними; стягнути з
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Миколаєві на
його користь 30284,09 грн. недоврахованої
суми щомісячних страхових виплат за
період з липня 2013 року по березень 2014
року включно; зобов»язати відповідача
здійснювати щомісячні страхові
виплати у розмірі 1533,55 грн. довічно,
починаючи з липня 2014 року.

Крім того, позивач просив
стягнути з відповідача на його користь
моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

В обґрунтування своїх вимог
позивач посилається на те, що з 05.10.1984
року по 17.03.1992 року працював каменярем в
ВАТ «Житлопромбуд - 8». Під час
виконання своїх трудових обов'язків
13.12.1991 року з ним стався нещасний
випадок, у зв'язку із чим він отримав
тілесні ушкодження і став інвалідом
третьої групи з втратою 60% професійної
працездатності. Рішенням судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Миколаївської
області від 09 лютого 2011 року на його
користь з ВАТ «Житлопромбуд-8» було
стягнуто 25 233 грн. 29 коп. збитків,
завданих ушкодженням здоров»я за
період з березня 1992 року по серпень 2004
року, тобто до передачі його особової
справи для здійснення усіх подальших
виплат до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Корабельному районі м.
Миколаєва.

Зазначає, що відповідно до судових
експертиз, які проводилися в межах
зазначеної судової справи, та судових
рішень, в довідці «Житлопромбуд - 8», яка
була направлена відповідачу разом із
особовою справою, сума заробітної
плати повинна становити 382 грн. 44 коп., а
не 292 грн. 57 коп., як у ній визначено. У
зв'язку із цим відповідач повинен
проводити нарахування та виплати
відшкодування із заробітної плати в
розмірі 382,44 грн., однак відмовляється
робити відповідний розрахунок та
виплачувати відповідне відшкодування,
в зв»язку із чим позивач просить
визнати дії відповідача
неправомірними та стягнути вказані
страхові кошти.

Крім того, посилаючись на душевні
страждання у зв'язку із довготривалою
бездіяльністю відповідача щодо
нарахування належної страхової
виплати, просив задовольнити його
вимогу про стягнення моральної шкоди в
розмірі 50000 грн.

Ухвалою Корабельного суду м. Миколаєва
від 09.07.2013 року замінено первісного
відповідача Відділення виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Корабельному
районі м. Миколаєва, яке ліквідовано, на
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Миколаєві.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_2
адміністративний позов з уточненими та
збільшеними вимогами підтримали,
просили задовольнити.

Представники відповідача
Слободяник С.П., Грикень Н.О.,
Садовський С.В. в судовому засіданні
заперечували проти задоволення вимог
ОСОБА_1, вказували на правомірність дій
відповідача, безпідставність та
необґрунтованість заявлених вимог.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, суд знаходить
адміністративний позов таким, що
підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що з 05.10.1984 року
по 17.03.1992 року позивач працював
каменярем в ЗАТ «Житлопромбуд - 8». Під
час виконання своїх трудових
обов'язків, а саме 13.12.1991 року з
позивачем стався нещасний випадок, у
зв'язку із чим він отримав тілесні
ушкодження і став інвалідом третьої
групи з втратою 60% професійної
працездатності. Зазначений юридичний
факт підтверджується актом № 8 за
формою Н - 1 від 20.12.1991 року та висновком
ВТЕК від 04.03.1992 року (а.с.10,11-12).

Відповідно до статті 1195
Цивільного Кодексу України фізична або
юридична особа, яка завдала шкоди
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я фізичній особі, зобов'язана
відшкодувати потерпілому заробіток
(дохід), втрачений ним внаслідок втрати
чи зменшення професійної або загальної
працездатності, а також відшкодувати
додаткові витрати, викликані
необхідністю посиленого харчування,
санаторно-курортного лікування,
придбання ліків, протезування,
стороннього догляду тощо. У разі
каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я фізичної особи, яка в момент
завдання шкоди не працювала, розмір
відшкодування визначається виходячи з
розміру мінімальної заробітної плати.
Шкода, завдана фізичній особі
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, відшкодовується без
урахування пенсії, призначеної у
зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії,
яку вона одержувала до цього, а також
інших доходів. Договором або законом
може бути збільшений обсяг і розмір
відшкодування шкоди, завданої
потерпілому каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я.

Згідно частини 1 статті 1197
вказаного Кодексу розмір втраченого
фізичною особою внаслідок каліцтва або
іншого ушкодження здоров'я заробітку
(доходу), що підлягає відшкодуванню,
визначається у відсотках від
середнього місячного заробітку
(доходу), який потерпілий мав до
каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я, з урахуванням ступеня втрати
потерпілим професійної
працездатності, а за її відсутності -
загальної працездатності.
Середньомісячний заробіток (дохід)
обчислюється за бажанням потерпілого
за дванадцять або за три останні
календарні місяці роботи, що
передували ушкодженню здоров'я або
втраті працездатності внаслідок
каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я. Якщо середньомісячний
заробіток (дохід) потерпілого є меншим
від п'ятикратного розміру мінімальної
заробітної плати, розмір втраченого
заробітку (доходу) обчислюється
виходячи з п'ятикратного розміру
мінімальної заробітної плати.

Відповідно до статті 28 Закону України
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (в редакції на час
виникнення спірних відносин)
страховими виплатами є грошові суми,
які згідно із статтею 21 цього Закону
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків виплачує
застрахованому чи особам, які мають на
це право, у разі настання страхового
випадку. Зазначені грошові суми
складаються із: 1) страхової виплати
втраченого заробітку (або відповідної
його частини) залежно від ступеня
втрати потерпілим професійної
працездатності (далі - місячна страхова
виплата); 2) страхової виплати в
установлених випадках одноразової
допомоги потерпілому (членам його сім'ї
та особам, які перебували на утриманні
померлого); 3) страхової виплати пенсії
по інвалідності потерпілому; 4)
страхової виплати пенсії у зв'язку з
втратою годувальника; 5) страхової
виплати дитині, яка народилася
інвалідом внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання її матері під час
вагітності; 6) страхових витрат на
медичну та соціальну допомогу.

Відповідно до абзацу шостого п. 3
розділу XI Закону України № 1105 «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» передача документів,
що підтверджують право працівника на
страхову виплату внаслідок нещасного
випадку на виробництві, а також розміри
цієї виплати передаються
підприємствами відділенню Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві за актом.

ВАТ «Житлопромбуд - 8» передало справу
позивача до відділення Фонду 30 серпня
2004 року (а.с.13).

Особові справи потерпілих
комплектуються документами відповідно
до Інструкції «Про порядок передачі
виконавчій дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України документів, що
підтверджують право застрахованого
або членів його сім'ї на страхову
виплату», затвердженої постановою
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків від
20.04.2001 року N10.

Одним з таких документів є довідка про
розмір втраченого заробітку на дату
передачі особової справи потерпілого.

На момент передачі справи відповідачу
у довідці підприємства ВАТ
«Житлопромбуд - 8» було зазначено, що
середня заробітна плата позивача з
01.10.2004 року складає 292 грн. 57 коп.

На підставі вказаної довідки
відповідач продовжив страхові виплати
потерпілому, виходячи із зазначеного в
довідці розміру середньої заробітної
плати.

Разом з тим, під час нарахування
позивачу страхових виплат
відповідачем протиправно не враховано,
що рішенням Заводського районного суду
м. Миколаєва від 29 жовтня 2010 року та
рішенням судової палати в цивільних
справах апеляційного суду
Миколаївської області від 09 лютого 2011
року визначено, що середня заробітна
плата ОСОБА_1 на момент страхового
випадку становила 382,44 грн. (а.с.3-6,7,8).

Відповідно до частини 1 статті 73 КАС
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Висновком судової економічної
експертизи № 1188 від 09 грудня 2013 року
визначено розмір недорахованої суми
щомісячних страхових виплат, що
підлягає виплаті ОСОБА_1 за період з
жовтня 2004 року по червень 2013 року
включно в розмірі 26844,68 грн. Розмір
щомісячної страхової виплати ОСОБА_1,
починаючи з 01 липня 2013 року, становить
1533,55 грн. (а.с.161-167).

Крім того, за висновком додаткової
судової економічної експертизи № 334-335
від 24 квітня 2014 року за період з липня
2013 року по березень 2014 року ОСОБА_1
недонараховано та недовиплачено
щомісячної страхової виплати в
загальній сумі 2882,88 грн., а з
врахуванням несвоєчасності такої
виплати в загальній сумі 2919,80 грн.
(коригування недовиплаченої страхової
суми на індекси інфляції), тому
одноразовому стягненню підлягає
страхове відшкодування в розмірі 30284, 09
грн. (а.с.213-216).

Таким чином, відповідач під час
нарахування ОСОБА_1 розміру страхового
відшкодування не врахував середню
заробітну плату, яка була встановлена
судовим рішенням, та продовжив
виплачувати позивачу кошти в меншому
розмірі, чим порушив його права на
відшкодування матеріальної шкоди у
зв'язку з каліцтвом.

На підставі досліджених доказів суд
приходить до висновку, що дії
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Миколаєві щодо
неповного нарахування ОСОБА_1 суми
страхових виплат є неправомірними, в
зв'язку із чим задовольняє вимоги про
стягнення страхових коштів у
зазначених висновком експерта
розмірах.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини
останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору (Постанова Пленуму ВСУ
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року.

В порушення вимог частини 1 статті 71 КАС
України ОСОБА_1 не довів обставин, на
які він посилається з приводу своїх
вимог щодо стягнення моральної шкоди у
зв»язку з недоплатою відповідачем
додаткових страхових коштів.

У відповідності до статті 94 КАС
України, суд стягує з відповідача
судові витрати, а саме на користь
позивача 6829,92 грн. та 531,36 грн. сплачені
витрати на проведення експертизи), та
на користь держави 1827 грн. (ст.4 ЗУ «Про
судовий збір»).

Керуючись ст.ст. 2, 3 ,17, 18, 99, 104-106, 117, 118, 158,
162, 171-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Миколаєві про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії,
стягнення суми страхового
відшкодування та стягнення моральної
шкоди - частково задовольнити.

Визнати дії Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Миколаєві щодо
не нарахування ОСОБА_1 суми страхових
виплат неправомірними.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Миколаєві на
користь ОСОБА_1 30284,09 грн.
недоврахованої суми щомісячних
страхових виплат за період з жовтня 2004
року по лютий 2014 року включно.

Зобов'язати Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Миколаєві
здійснювати ОСОБА_1 щомісячні страхові
виплати у розмірі 1533,55 грн. довічно,
починаючи з 01 березня 2014 року.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Миколаєві на
користь ОСОБА_1 судові витрати за
проведення судових економічних
експертиз у розмірі 6829,92 грн. та 531,36
грн., а всього 7361,28 грн.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Миколаєві на
користь держави судовий збір у розмірі
1827 грн.

Постанову суду допустити до негайного
виконання в межах суми стягнення за
один місяць.

В задоволені іншої частини
адміністративних позовних вимог
ОСОБА_1 до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Миколаєві про
стягнення страхового відшкодування та
стягнення моральної шкоди - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Корабельний районний суд м. Миколаєва.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення.

Строк для подання апеляційної
скарги стороною або іншою особою, яка
брала участь у справі, обчислюється з
моменту отримання копії постанови.
Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя:
В. В. Безпрозванний