Справа № 819/1374/14-а
Суддя: Баб'юк П.М.
Дата ухвалення: 2014-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1374/14-a

"11" серпня 2014 р.
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Баб'юка П.М.

при секретарі судового засідання
Сердюку А.Г.,

за участю:

позивача ОСОБА_1, представників
відповідача: Скибляка С.І., Михальчука
В.Б.;

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Тернополі адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Департаменту фінансів Тернопільської
обласної державної адміністрації про
скасування наказу про звільнення та
зобов'язання надати відпустку, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного
адміністративного суду звернувся
ОСОБА_1 з позовом до Департаменту
фінансів Тернопільської обласної
державної адміністрації про
скасування наказу про звільнення від 08
серпня 2014 року №60-о та зобов'язання
надати щорічну відпустку у межах,
передбачених чинним законодавством.

В обгрунтування позову зазначено, що на
думку позивача відповідач в порушення
вимог чинного законодавства відмовив
ОСОБА_1 у наданні щорічної відпустки.
Крім цього, позивач у позові зазначає,
що наказ про його звільнення від 08
серпня 2014 року №60-о є теж незаконний,
оскільки у цей період позивач мав би
бути у відпустці.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав з мотивів, викладених у
позовній заяві. Зазначив, що відповідно
до вимог ч.1 ст.3 Закону України "Про
відпустки" відповідач повинен був
надати йому невикористану відпустку з
наступним звільненням. Датою
звільнення в цьому разі є останній день
відпустки.

Представники відповідача в судовому
засіданні зазначили, що враховуючи
вимоги ч.1 ст.3 Закону України "Про
відпустки", з метою відновлення прав та
інтересів позивача, наказом
Департаменту фінансів Тернопільської
обласної державної адміністрації від
01 серпня 2014 року №69-о внесено зміни в
оскаржений наказ та викладено його в
новій редакції, зокрема: надано
позивачеві невикористану щорічну
відпустку з 09 липня 2014 року по 01 серпня
2014 року включно; у зв'язку з цим,
перенесено дату звільнення позивача з
роботи на останній день відпустки (01
серпня 2014 року) та вирішено внести до
трудової книжки ОСОБА_1 запис про зміну
дати звільнення. З вказаним наказом від
01 серпня 2014 року №69-о позивач був
ознайомлений в судовому засіданні 04
серпня 2014 року, проте, для внесення
відповідних змін в трудову книжку
позивач не прибув.

Враховуючи наведене, представники
відповідача вважають, що позивач
безпідставно наполягає на задоволенні
позову, оскільки відсутній предмет
спору (відпустка надана, а дата
звільнення перенесена).

Заслухавши пояснення осіб які беруть
участь у справі та дослідивши наявні у
матеріалах справи докази суд встановив
наступні обставини справи.

Як підтверджується матеріалами справи,
визнана сторонами в судовому
засіданні, згідно графіку відпусток в
департаменті фінансів Тернопільської
обласної державної адміністрації на 2014
рік відпустка ОСОБА_1 (головний
спеціаліст відділу інформаційного
забезпечення) передбачена у липні 2014
року.

26 червня 2014 року позивач звернувся із
заявою до заступника директора
департаменту фінансів Тернопільської
ОДА Пателюха Б. М. з проханням надати
йому щорічну відпустку згідно графіку
відпусток в департаменті фінансів з 1
липня 2014 року на 25 днів.

27 червня 2014 року листом №5-01/48-972
позивачеві було відмовлено у наданні
відпустки з 1 липня 2014 року посилаючись
на виробничу необхідність (подання
піврічної звітності до 11 липня 2014 року).

Позивач вважає, що відповідач
неправомірно відмовив йому у наданні
щорічної відпустки.

Крім цього, наказом від 08 липня 2014 року
№ 60-о ОСОБА_1 було звільнено з посади
головного спеціаліста відділу
інформаційного забезпечення у зв'язку
із скороченням посади, згідно п.1 ст. 40
Кодексу законів про працю України.

Позивач вважає вказаний наказ також
незаконним і просить скасувати,
оскільки в цей період він повинен був
перебувати у відпустці.

Встановивши вказані обставини справи
суд вважає за необхідне зазначити
наступне.

Згідно ч. 4, 5 ст. 79 Кодексу законів про
працю України черговість надання
відпусток визначається графіками, які
затверджуються власником або
уповноваженим ним органом за
погодженням з виборним органом
первинної профспілкової організації
(профспілковим представником), і
доводиться до відома всіх працівників.
При складанні графіків ураховуються
інтереси виробництва, особисті
інтереси працівників та можливості їх
відпочинку.

Конкретний період надання щорічних
відпусток у межах, установлених
графіком, узгоджується між працівником
і власником або уповноваженим ним
органом, який зобов'язаний письмово
повідомити працівника про дату початку
відпустки не пізніш як за два тижні до
встановленого графіком терміну.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України
«Про відпустки», щорічна основна
відпустка надається працівникам
тривалістю не менш як 24 календарних дні
за відпрацьований робочий рік, який
відлічується з дня укладення трудового
договору.

Частинами 3, 4 ст.80 Кодексу законів про
працю України визначено, що щорічна
відпустка за ініціативою власника або
уповноваженого ним органу, як виняток,
може бути перенесена на інший період
тільки за письмовою згодою працівника
та за погодженням з виборним органом
первинної профспілкової організації
(профспілковим представником) у разі,
коли надання щорічної відпустки в
раніше обумовлений період може
несприятливо відбитися на нормальному
ході роботи підприємства, установи,
організації, та за умови, що частина
відпустки тривалістю не менше 24
календарних днів буде використана в
поточному робочому році. У разі
перенесення щорічної відпустки новий
термін її надання встановлюється за
згодою між працівником і власником або
уповноваженим ним органом.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.3 Закону
України «Про відпустки» визначено, за
бажанням працівника у разі його
звільнення (крім звільнення за
порушення трудової дисципліни) йому
має бути надано невикористану
відпустку з наступним звільненням.
Датою звільнення в цьому разі є
останній день відпустки.

З вказаного слідує, що при звільненні
позивача згідно наказу від 08 липня 2014
року №60-о відповідачем порушено право
ОСОБА_1 на відпустку.

Проте, як встановлено в судовому
засіданні та підтверджується
матеріалами справи, наказом
Департаменту фінансів Тернопільської
обласної державної адміністрації від 01
серпня 2014 року №69-о внесено зміни в
оскаржений наказ (від 08 липня 2014 року
№60-о) та викладено його в новій
редакції, зокрема: надано позивачеві
невикористану щорічну відпустку з 09
липня 2014 року по 01 серпня 2014 року
включно; у зв'язку з цим, перенесено
дату звільнення позивача на останній
день відпустки (01 серпня 2014 року) та
вирішено внести до трудової книжки
ОСОБА_1 запис про зміну дати звільнення.

Таким чином, наказ від 08 липня 2014 року
№60-о в редакції від 08 липня 2014 року
втратив чинність, у зв'язку з
викладенням його в новій редакції.

Отже, наказом від 01 серпня 2014 року №69-о
Департамент фінансів Тернопільської
обласної державної адміністрації
фактично виконав вимоги позивача щодо
надання відпустки та скасування
оскарженого наказу.

З вказаним наказом від 01 серпня 2014 року
№69-о позивач був ознайомлений в
судовому засіданні 04 серпня 2014 року,
проте, станом на час вирішення даної
справи (11 серпня 2014 року), для внесення
відповідних змін в трудову книжку
позивач до Департаменту фінансів
Тернопільської обласної державної
адміністрації не прибув.

Станом на час розгляду справи наказ
Департаменту фінансів Тернопільської
обласної державної адміністрації від 01
серпня 2014 року №69-о, яким внесено зміни
в оскаржений наказ, не скасований у
встановленому порядку та є чинним.

В судовому засіданні 11 серпня 2014 року
позивач наполягав на задоволенні
позовних вимог у попередній редакції.
Заяви про зміну предмету та підстав
позову позивач не подавав.

Враховуючи наведене, оскільки
відповідачем фактично виконано вимоги
позивача щодо надання відпустки та
скасування оскарженого наказу, чим
відновлено права ОСОБА_1, суд приходить
до висновку про те, що заявлений позов
до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Департаменту фінансів Тернопільської
обласної державної адміністрації про
скасування наказу про звільнення та
зобов'язання надати відпустку, -
відмовити у повному обсязі.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд в порядку і
строки, передбачені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

В повному обсязі постанова складена 18
серпня 2014 року.

Суддя
Баб'юк П.М.

копія вірна

Суддя
Баб'юк П.М.