Справа № 2а-1072/09/2170
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/22328/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

на постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 17.03.2011

у справі № 2-а-1072/09/2170

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у
Голопристанському районі Херсонської
області

про скасування податкових повідомлень
- рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом про
визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень від 23.05.2008 № /0,
від 24.06.2008 № /1, від 13.10.2008 № /2
та від 17.11.2008 № /0.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 15.04.2009 позов
задоволено повністю.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 17.03.2011
скасовано постанову суду першої
інстанції, у задоволенні позову
відмовлено.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
подала касаційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду апеляційної
інстанції та залишити в силі постанову
суду першої інстанції. Посилається на
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального права: ст. 5 Указу
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування» від 03.07.1998 №
727/98, п.п. 4.3.25 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» від
22.05.2003 № 889-ІV.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що підставою для
визначення позивачці податкового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб за оспорюваними
податковими повідомленнями-рішеннями
від 23.05.2008 № /0 в сумі 83258, 19 грн., від
24.06.2008 № /1 в сумі 83258,19 грн., від
13.10.2008 № /2 в сумі 83248,74 грн. та від
17.11.2008 № /0 в сумі 62436,55 грн.
слугували висновки планової
документальної перевірки, зафіксовані
в акті від 16.05.2008 № 35/17-, про
порушення ст. 13 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий
податок з громадян» від 26.12.1992 № 13-92.

Податковий орган обумовлює
зафіксовані порушення щодо заниження
позивачем податкового зобов'язання з
податку з доходів фізичних осіб (від
підприємницької діяльності)
порушенням вимог ст. 1 Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» від
03.07.1998 № 727/98 (далі - Указ № 727/98), яке
полягало у перевищенні граничного
обсягу виручки, що дозволяв перебувати
на спрощеній системі оподаткування,
обліку та звітності, на суму 554991,60 грн.
за 9 місяців 2007 року.

Так, перебуваючи на спрощеній системі
оподаткування, позивачка отримала у
ІІІ кварталі 2007 року виручку від
реалізації товару в загальній сумі
1054991,60 грн., тому мала перейти з ІV
кварталу 2007 року на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності, та
оподаткувати за загальними вимогами
суму перевищеного чистого доходу у ІІІ
кварталі 2007, та суму чистого доходу з ІV
кварталу 2007.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачка,
перейшовши з 01.10.2007 року на загальну
систему оподаткування відповідно до
ст. 5 Указу № 727/98, виконала всі
передбачені законодавством наслідки
перевищення граничного обсягу виручки,
що дозволяв перебувати на спрощеній
системі оподаткування, обліку та
звітності.

Суд апеляційної інстанції зайняв
позицію, за якою позивачка, перевищивши
граничний обіг виручки у ІІІ кварталі
2007 року, зобов'язана не тільки перейти
на загальну систему оподаткування з ІV
кварталу 2007 року, а й оподаткувати
доход податком з доходів фізичних осіб
за правилами загальної системи
оподаткування.

Суд касаційної інстанції вважає за
правильне погодитися з позицією суду
апеляційної інстанції про
необхідність відмови в задоволенні
позову у зв'язку з тим, що платник
єдиного податку при перевищенні
граничного розміру виручки повинен не
тільки перейти на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності з
наступного звітного періоду (кварталу),
а також оподаткувати доход податком з
доходів фізичних осіб за правилами
загальної системи оподаткування.

Статтею 1 Указу № 727/98 встановлено, що
спрощена система оподаткування, обліку
та звітності запроваджується для
суб'єктів малого підприємництва
фізичних осіб, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і у трудових
відносинах з якими, включаючи членів їх
сімей, протягом року перебуває не
більше 10 осіб та обсяг виручки яких від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за рік не перевищує 500 тис.
гривень.

Виручкою від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) вважається
сума, фактично отримана суб'єктом
підприємницької діяльності на
розрахунковий рахунок або (та) в касу за
здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг)
(абзац 5 вказаної статті).

Відповідно до статті 5 Указу № 727/98 у
разі порушення вимог, установлених
статтею 1 цього Указу, платник єдиного
податку повинен перейти на загальну
систему оподаткування, обліку та
звітності, починаючи з наступного
звітного періоду (кварталу).

Розділ IV Декрету Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з
громадян» (який був чинним на час
виникнення спірних відносин) визначає
особливості оподаткування доходів від
зайняття підприємницькою діяльністю.

Абзацом 1 статті 13 цього Декрету
визначено, що згідно з цим розділом
Декрету оподаткуванню підлягають
доходи громадян, одержані протягом
календарного року від здійснення
підприємницької діяльності без
створення юридичної особи, а також інші
доходи громадян, не передбачені як
об'єкти оподаткування у розділах II та III
цього Декрету.

Оподатковуваним доходом вважається
сукупний чистий доход, тобто різниця
між валовим доходом (виручки у грошовій
та натуральній формі) i документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу (абзац 2 вказаної статті).

Таким чином, у разі перевищення
граничного розміру виручки у платника
єдиного податку виникає як обов`язок
переходу у наступному податковому
періоді на загальну систему
оподаткування, так і з оподаткування
суми такого перевищення у порядку,
встановленому розділом IV Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян»,
оскільки оподаткування за ставкою
єдиного податку може мати місце лише
при дотриманні норм Указу Президента
«Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва», зокрема щодо обсягу
граничного розміру виручки.

Враховуючи наведене, касаційна скарга
залишається без задоволення, а
оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_2 залишити без задоволення,
а постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 17.03.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою про перегляд даної
ухвали, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя Н.Г.
Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун