Справа № 1604/2609/2012
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2014 р.Справа № 1604/2609/2012Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: П'янової Я.В. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання
Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Приватного Полтавського
обласного акціонерного товариства по
туризму та екскурсіям "Полтаватурист"
на постанову Глобинського районного
суду Полтавської області від
20.05.2014р. по справі № 1604/2609/2012

за позовом Приватного
Полтавського обласного акціонерного
товариства по туризму та екскурсіям
"Полтаватурист"

до Святилівської сільської ради
Глобинського району Полтавської
області, третя особа - ОСОБА_1

про скасування свідоцтва про право
власності,

ВСТАНОВИЛА:

04.10.2012 року позивач, Приватне
Полтавське обласне акціонерне
товариство по туризму та екскурсіям
"Полтаватурист", звернувся до суду з
позовом до Святилівської сільської
ради Глобинського району Полтавської
області, третя особа - ОСОБА_1, в якому
просив:

- визнати незаконними дії
Святилівської сільської ради
Глобинського району Полтавської
області при прийнятті рішення
виконкому Святилівської сільської
ради Глобинського району Полтавської
області № 14 від 24.02.2006 року;

- скасувати рішення виконкому
Святилівської сільської ради
Глобинського району Полтавської
області № 14 від 24.02.2006 року.

Постановою Глобинського районного
суду Полтавської області від 20.05.14 року
по справі № 1604/2609/2012 у задоволенні
адміністративного позову приватного
Полтавського обласного акціонерного
товариства по туризму та екскурсіях
«Полтаватурист» до Святилівської
сільської ради Глобинського району
Полтавської області про визнання
незаконними дій Святилівської
сільської ради Глобинського району
Полтавської області та скасування
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно - відмовлено повністю.

Позивач, не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, подав апеляційну
скаргу, в якій просить суд апеляційної
інстанції скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що постанову винесено
з порушенням норм процесуального та
матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на
території Глобинського району
Полтавської області розташована база
відпочинку «Сонячна», яка відповідно
до свідоцтва на право власності серія
САЕ №277562 від 23.07.2012 року належить ПрАТ
«Полтаватурист».

Сама база відпочинку «Сонячна» була
створена у 70-ті роки 20 століття та мала
назву спортивно-оздоровчий табір
«Спартак» для тренування та
оздоровлення дітей. Відповідно до
постанови бюро Полтавського обласного
комітету Комуністичної партії України,
обласного виконавчого комітету та
обласного профспілкового комітету №2
від 14 січня 1981 року табір «Спартак»
було передано на баланс Полтавській
раді по туризму та екскурсіях для
створення філії туристичного готелю
«Кремінь».

Згодом спортивно-оздоровчий табір
«Спартак» змінив назву на базу
відпочинку «Сонячна».

ПрАТ «Полтаватурист» є
правонаступником Полтавської ради по
туризму та екскурсіях. У 2000 році у
зв'язку з реорганізацією товариства, на
його баланс, відповідно до акту
передачі, було передано базу
відпочинку «Сонячна».

У 2006 році туристичний готель «Кремінь»
- філії ПрАТ (на той час ЗАТ)
«Полтаватурист» відповідно до рішення
Загальних зборів акціонерів
товариства було ліквідовано, частину
основних засобів філії було здано в
оренду, а базу відпочинку «Сонячна»
передано на баланс туркомплексу
«Турист» - іншій філії товариства.

З 01 жовтня 2000 року та до кінця 2006 року
директором туристичного готелю
«Кремінь», якому підпорядковувалася
база відпочинку «Сонячна» був ОСОБА_1.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням виконкому Святилівської
сільської ради Глобинського району
Полтавської області № 14 від 24.02.2006 року
оформлено право власності на житловий
будинок, розташований по АДРЕСА_1 за
ОСОБА_1 та зобов'язано Кременчуцьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації провести державну
реєстрацію вказаного об'єкта.

Позивач вважає, що рішення прийнято за
відсутності будь-яких законних
підстав, адже за ОСОБА_1 було оформлено
право власності на будинок, який, як
адміністративний будинок бази
відпочинку «Сонячна» з 1981 по 2006 рік
перебував спочатку на балансі
Полтавської ради по туризму та
екскурсіях, а пізніше на балансі ЗАТ
«Полтаватурист» та ПрАТ
«Полтаватурист» (як його
правонаступника) і є власністю
товариства, а тому, не погодившись із
вищезазначеним рішенням відповідача,
позивач для захисту своїх прав
звернувся до суду з адміністративним
позовом.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що
оскаржуване рішення виконкому
Святилівської сільської ради від 24
лютого 2006 року № 14 за своєю правовою
природою відноситься до правового акту
індивідуальної дії, оскільки
стосується оформлення права власності
на конкретний житловий будинок за
конкретною фізичною особою - ОСОБА_1, а
отже як ненормативний правовий акт
органу місцевого самоврядування
вказане рішення є актом одноразового
застосування і вичерпало свою дію
фактом його виконання, а тому воно
ніяким чином не впливає на права
позивача, який не має належних,
допустимих і безспірних доказів, що
саме він є власником спірного будинку.

Таким чином суд першої інстанції
дійшов висновку про необхідність
відмови у задоволенні позовних вимог
позивача щодо визнання незаконними дій
Святилівської сільської ради
Глобинського району Полтавської
області при прийнятті рішення
виконкому Святилівської сільської
ради Глобинського району Полтавської
області № 14 від 24.02.2006 року та
скасування рішення виконкому
Святилівської сільської ради
Глобинського району Полтавської
області № 14 від 24.02.2006 року.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 24
лютого 2006 року виконком Святилівської
сільської ради прийняв рішення № 14 про
оформлення права власності на житловий
будинок, розташований по АДРЕСА_1, за
ОСОБА_1.

В п.2 рішення було зазначено: «
Кременчуцькому міжміському бюро
технічної інвентаризації провести
державну реєстрацію вказаного об'єкта
…».

На підставі вказаного рішення
виконкому Святилівською сільською
радою 21.03.2006 року на ім'я ОСОБА_1 було
видано свідоцтво про право власності
на нерухоме майно серії ЯЯЯ №430651 -
будинок з господарськими будівлями
(загальною площею 130,4 кв. м; житловою
площею 76.5 кв.м) за адресою АДРЕСА_1.

Вказане свідоцтво 23.03.2006 року було
зареєстроване в КП «Кременчуцьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації», інформація про
ОСОБА_1, як власника названого об'єкту
нерухомості, була включена до
державного реєстру прав власності на
нерухоме майно.

В подальшому рішенням виконавчого
комітету Святилівської сільської ради
від 25.12.2007 року №204 ОСОБА_1, згідно
поданої ним заяви, було надано дозвіл
на реконструкцію вищеназваного
житлового будинку під туристичний
готель-кемпінг.

На підставі Декларації про готовність
об'єкта до експлуатації від 15.02.2012 року
ПТ № 7 та заяви ОСОБА_1, рішенням
виконкому Святилівської сільської
ради від 29.02.2012 року № 3 ( в даний час не
скасоване) було надано дозвіл на видачу
свідоцтва про право власності на
кемпінг, після реконструкції житлової
будівлі за адресою АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи, 15
березня 2012 року на підставі наказу №
7/1-О від 5.03.2012 року керівника ПрАТ
«Полтаватурист» у філії туркомплекс
«Турист» було проведено
інвентаризацію.

Згідно наданого позивачем
інвентаризаційного опису від 15.03.2012
року по рахунку № 103 виявлено
недостачу адміністративного
приміщення бази відпочинку «Сонячна»,
інвентарний номер 1011551, вартістю 34000
грн.

В подальшому керівництво ПрАТ
«Полтаватурист» неодноразово
зверталося із заявами до
правоохоронних органів щодо дій
колишнього директора туристичного
готелю «Кремінь» філії ЗАТ по туризму
та екскурсіях «Полтаватурист» ОСОБА_1,
звинувачуючи його в привласненні
майна ЗАТ «Полтаватурист», а саме
адміністративного будинку, що належав
товариству, а нині має адресу АДРЕСА_1.

22.08.2012 року та 24.09.2012 року посадовими
особами прокуратури Глобинського
району винесено постанови про відмову
в порушенні кримінальної справи щодо
ОСОБА_1 за ст.ст. 364-367 КК України за
відсутністю складу злочину. В них
зазначено, що «за результатами
опитування посадових осіб ПрАТ
«Полтаватурист» та проведеної
додаткової перевірки жодних
документів щодо перебування на балансі
товариства адміністративного будинку,
який на даний час оформлений , як
житловий будинок гр.ОСОБА_1 за адресою
АДРЕСА_1 не виявлено».

Свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, а саме будівлі бази
відпочинку «Сонячна», видане
Святилівською сільською радою 20.12.2004
року на підставі рішення виконкому
цієї ради від 12.05.2004 року № 34,
зареєстроване в електронному реєстрі
прав власності на нерухоме майно 24
грудня 2004 року. Власником об'єктів
нерухомості в ньому значиться
Полтавське обласне закрите акціонерне
товариство по туризму та екскурсіях
«Полтаватурист». Серед об'єктів
нерухомості, перелічених в свідоцтві,
адміністративний будинок відсутній.

Рішенням Глобинського районного суду
Полтавської області від 9 квітня 2013
року, було встановлено, що « в районі
розташування туристичної бази
«Сонячна» , біля автомобільної дороги
Борипіль-Дніпропетровськ, був
розташований безгосподарний будинок,
який знаходився в занедбаному стані. В
зв'язку з відсутністю житла за місцем
роботи, заявник ОСОБА_1 став проживати у
вказаному будинку постійно з грудня 1993
року». В резолютивній частині
названого рішення встановлено факт, що
ОСОБА_1, 01.02.1957 року, постійно проживає у
будинку, розташованому за нинішньою
поштовою адресою: АДРЕСА_1, в період з
грудня 1993 року по теперішній час.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської
області від 10 липня 2014 року по справі №
527/820/13-ц апеляційну скаргу особи, яка не
брала часті у справі - Приватного
Полтавського обласного акціонерного
товариства по туризму та екскурсіях
«Полтаватурист» задоволено частково,
рішення Глобинського районного суду
Полтавської області від 9 квітня 2013
року скасовано, заяву ОСОБА_1,
зацікавлена особа - Святилівська
сільська рада Глобинського району
Полтавської області, про встановлення
факту проживання у визначеному місці
залишити без розгляду.

Колегія суддів звертає увагу на той
факт, що в рішенні Апеляційного суду
Полтавської області від 10 липня 2014 року
по справі № 527/820/13-ц зазначено:

"При вирішенні заяви ОСОБА_1 місцевим
судом будо встановлено, що заявник з
січня 1989 року працює в туристичному
готелі «Кремінь» ПОДП «Полтаватурист».
В січні 1993 року його було призначено на
посаду директора туристичної бази
«Сонячна», яка є структурним
підрозділом готелю.

Рішенням виконкому Святилівськогої
сільської ради Глобинського району
Полтавської області №14 від 24.02.2006р.
заявникові було надано дозвіл на
оформлення права власності, а вище
вказаному будинку була присвоєна
поштова адреса АДРЕСА_1

В подальшому ОСОБА_1 було видано
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно ЯЯЯ №430651 від 21.03.2006 р. З
03.07.2012 р. заявник офіційно
зареєстрований за вказаною адресою та
постійно там проживає.

Оскільки на момент початку постійного
проживання заявник не був
зареєстрований у вказаному будинку, за
нинішньою поштовою адресою, у нього
виникла необхідність звернутись до
суду з цією заявою про встановленню
факту постійного проживання у
визначеному місці, з метою
підтвердження законності оформлення
права власності на будинок за
нинішньою поштовою адресою.

Вищезазначені обставини, на думку
колегії суддів місцевим судом були
встановлені вірно".

Колегія суддів також зазначає, що право
власності на нерухоме майно повинно
доводитися в суді за допомогою
передбачених процесуальним
законодавством доказів, що
підтверджують виникнення такого права.
Системний аналіз норм законодавства,
яке було чинним на момент створення
спірного будинку, та законодавства
чинного на даний час свідчить, що
припис про обов'язкову державну
реєстрацію нерухомого майна в Україні
існував і існує, тобто є незмінним,
хоча порядок такої реєстрації
змінювався неодноразово. Саме після
проведення такої реєстрації особа
(фізична чи юридична) набувала права
власності на нерухомість.

Вважаючи себе власником житлового
будинку, розташованого по АДРЕСА_1,
позивач під час розгляду справи у суді
апеляційної інстанції не надав
належних доказів зареєстрованого
права на володіння, користування та
розпорядження названим майном, тобто
доказів права власності на нього,
таких як свідоцтво про право власності
на нерухоме майно, витяг з Державного
реєстру прав на нерухоме майно чи витяг
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно.

Згідно ч.4 ст.70 КАСУ, обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть бути підтверджені ніякими
іншими засобами доказування, крім
випадків, коли щодо таких обставин не
виникає спору.

Виходячи з вказаного припису, в зв'язку
з ненаданням позивачем
правовстановлюючих документів на
адміністративний будинок, колегія
суддів не може вважати належними
доказами права власності:

- фото спортивного табору «Спартак» із
зображенням спірного будинку;

- «ведомость на безвозмездно
полученные фонды т/г «Кремень»;

- інвентарну картку обліку основних
засобів № 101168 станом на 3.06.2013 року на
адміністративний будинок бази
«Сонячна»;

- акт передачі у власність Полтавському
обласному закритому акціонерному
товариству по туризму та екскурсіях
«Полтаватурист» основних фондів, майна
та інших цінностей станом на 01.01.2001
року;

- акт прийому-передачі основних засобів
з балансу ЗАТ «Полтаватурист» на
баланс туркомплексу «Турист» - філію
ЗАТ «Полтаватурист» станом на 1.06.2008
року;

- акт без дати « о безвозмездной
передаче 2-х квартирного дома и сарая в
с. Липовое Глобинского района под нужды
спортивно-оздоровительного лагеря»;

- «договор от 7 мая 1975 года на сдачу в
аренду жилого дома и сарая в с. Липовое
Глобинского района под нужды
спортивно-оздоровительного лагеря»;

- постанову бюро Полтавського обкому
Компартії України, виконкому обласної
Ради народних депутатів і обласної
ради профспілок від 14.01.1981 року, в п.13
якої йдеться про передачу облраді по
туризму і екскурсіях
спортивно-туристичної бази «Спартак» в
с. Липове Глобинського району для
створення кемпінгу»;

- баланс по основній діяльності на 1
січня 1982 рок.

Також колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що не
містять інформацію щодо предмету
доказування, надані позивачем рішення
судів першої, апеляційної та
касаційної інстанцій, що стосуються
визнання неправомірними дій інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Полтавській області по
реєстрації декларації про готовність
об'єкта (реконструкції житлової
будівлі під кемпінг) до експлуатації та
скасування цієї декларації, та про
скасування розпорядження голови
Глобинської РДА щодо складання
документів, що посвідчують право на
земельні ділянки надані для
користування на умовах оренди для
рекреаційного призначення ОСОБА_1 на
території Святилівської сільської
ради.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАСУ кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Колегія суддів зазначає, що сам по собі
факт перебування майна на балансі не є
доказом права власності. Баланс
підприємства - це форма
бухгалтерського обліку, він визначає
лише склад і вартість майна, але не
визначає підстав знаходження майна у
власності (володінні) підприємства.
Навіть знаходження адміністративного
будинку протягом тривалого часу на
балансі товариства позивач не довів.

Так, надано єдиний баланс - станом на 1
січня 1982 року, який без додаткових
документів (оборотно-сальдових
відомостей, чи інвентаризаційних
описів з систематизацією в розрізі
рахунків бухгалтерського обліку , чи
інвентарних карток) не дає можливості
встановити конкретний перелік
основних засобів, які перебували на
балансі підприємства у вказаний період
(зокрема, адміністративного
приміщення бази «Сонячна»), адже в
самому балансі зазначена лише їх
сумарна вартість. За інші роки такі
докази взагалі не надавалися, що
суперечить твердженню позивача про
проведення щорічних інвентаризацій в
товаристві та наявність в
інвентаризаційних описах, по рахунку
основні засоби, адміністративного
приміщення бази «Сонячна».

Згідно ст.10 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», дія якого
поширюється на всіх юридичних осіб,
встановлено, що підприємства
зобов'язані проводити інвентаризацію
активів і зобов'язань для перевірки їх
наявності, стану і оцінки.
Інвентаризація дає змогу забезпечити
достовірність даних бухгалтерського
обліку та звітності.

В даному конкретному випадку названа
інвентарна картка якраз свідчить про
недостовірність бухгалтерського
обліку у ПрАТ «Полтаватурист»: її
заведення в 2013 році є неправомірним з
врахуванням даних інвентаризації від
15.03.2012 року, яка виявила недостачу
об'єкту нерухомості -
адміністративного приміщення бази
«Сонячна» .

Колегія суддів зазначає та
підтверджується матеріалами справи, що
до 2012 року інвентаризація взагалі не
проводилась.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Верховний суд України та
Конституційний суд України в своїх
постановах, рішеннях, неодноразово
висловлювали позицію, що індивідуальні
правові акти на відміну від
нормативно-правових, можуть бути
оскаржені лише особами, безпосередні
права, свободи чи охоронювані законом
інтереси яких такими актами порушені.
Про це також ідеться в інформаційному
листі Вищого адміністративного суду
України від 01.06.2010р. № 781/11/13-10.

У п. 5 рішення № 7-рп/2009 ( справа про
скасування актів місцевого
самоврядування) Конституційний Суд
України зазначив, що ненормативні
правові акти місцевого самоврядування
є актами одноразового застосування і
вичерпують свою дію фактом їхнього
виконання.

Як вбачається з матеріалів справи,
третій особі - ОСОБА_1, на підставі
рішення виконкому Святилівської
сільської ради від 24 лютого 2006 року № 14
видано свідоцтво про право власності
на вищеназваний об»єкт нерухомості. Це
означає, що відповідно до припису
названого рішення виконкому, виникли
правовідносини, пов»язані з
реалізацією суб»єктивного права
власності та охоронюваних законом
інтересів власника. ОСОБА_1, як суб»єкт
вказаних правовідносин, заперечує
проти їх припинення.

Таким чином колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що оскаржуване рішення
виконкому Святилівської сільської
ради від 24 лютого 2006 року № 14 за своєю
правовою природою відноситься до
правового акту індивідуальної дії,
оскільки стосується оформлення права
власності на конкретний житловий
будинок за конкретною фізичною особою -
ОСОБА_1 Як ненормативний правовий акт
органу місцевого самоврядування
вказане рішення є актом одноразового
застосування і вичерпало свою дію
фактом його виконання. Воно ніяким
чином не впливає на права позивача,
який не має належних, допустимих і
безспірних доказів, що саме він є
власником спірного будинку.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
Глобинського районного суду
Полтавської області від 20.05.14 року по
справі № 1604/2609/2012 відповідає вимогам
ст. 159 КАС України, а тому відсутні
підстави для її скасування та
задоволення апеляційних вимог
апелянта - позивача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1
205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного
Полтавського обласного акціонерного
товариства по туризму та екскурсіям
"Полтаватурист" залишити без
задоволення.

Постанову Глобинського районного суду
Полтавської області від 20.05.2014р. по
справі № 1604/2609/2012 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Зеленський В.В.Судді
П’янова Я.В. Чалий І.С. Повний текст
ухвали виготовлений 07.07.2014 р.