Справа № 808/4008/14
Суддя: Горобцова Ярослава Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року Справа № 808/4008/14
м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Горобцової Я.В., розглянувши у місті
Запоріжжі у порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства «УКРСОЦБАНК»

до Жовтневого відділу Державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції

про звільнення майна з-під арешту, -

ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

20 червня 2014 року до Запорізького
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Публічного акціонерного товариства
«УКРСОЦБАНК» (далі - позивач або ПАТ
«УКРСОЦБАНК») до Жовтневого відділу
Державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції (далі - відповідач або
Жовтневий ВДВС ЗМУЮ), в якому позивач
просить:

- визнати протиправним рішення про
накладення арешту згідно Постанови про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 03.08.2012,
що винесена Державним виконавцем
Жовтневого відділу Державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції -
Коломійцем Сергієм Сергійовичем, на
підставі виконавчого листа №6-3019
виданого 27.10.2011 Новозаводським
районним судом м. Чернігова про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Альфа-Банк» 857568,31 грн., в частині
накладення арешту на нерухоме майно:
однокімнатну квартиру, загальною
площею 29,94 кв. м., яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер
виконавчого провадження 33628140;

- зобов'язати Жовтневий відділу
Державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції звільнити з-під арешту
нерухоме майно: однокімнатну квартиру,
загальною площею 29,94 кв. м., яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
(реєстрація у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно №3842525
від 03.08.2012).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
діями відповідача порушені права ПАТ
«УКРСОЦБАНК» як іпотекодержателя, адже
позивач має пріоритетне право на
задоволення забезпечених іпотекою
вимог за рахунок предмета іпотеки
перед іншими особами.

Ухвалою Запорізького окружного
адміністративного суду від 23 червня 2014
року відкрито провадження у справі та
призначено справу до розгляду.

Представник позивача у судове
засідання не прибув. 02 липня 2014 року
через службу діловодства суду подав
клопотання, в якому просить суд
розглянути справу без його участі.

Представник відповідача у судове
засідання не прибув. 01 липня 2014 року
через службу діловодства суду подав
клопотання, в якому при винесенні
рішення покладається на розсуд суду та
просить розглянути справу без участі
представника відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

За таких обстави суд приходить до
висновку, що є можливим розглянути
адміністративну справу у порядку
письмового провадження без участі
представників сторін на підставі
матеріалів, які містяться в
адміністративній справі.

Відповідно ч. 1 ст. 41 КАС України суд під
час судового розгляду
адміністративної справи здійснює
повне фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу. У разі неявки у
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що між
ПАТ «УКРСОЦБАНК» (Кредитор) та ОСОБА_2
(Позичальник), укладено Договір кредиту
від 01.06.2006 №06П115-К (далі - Договір). За
умовами договору Кредитор надає
Позичальнику у тимчасове користування
на умовах забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання грошові кошти в
сумі 17 000,00 доларів США, зі сплатою 12,0 %
річних з кінцевим терміном погашення
заборгованості по кредиту до 31.05.2013 (а.
с. 9-11).

01.06.2006 між ПАТ «УКРСОЦБАНК»
(Іпотекодержатель) та ОСОБА_2
(Іпотекодавець), укладено іпотечний
Договір 01.06.2006 №06П115-К (далі - Договір).
За умовами договору Іпотекодавець
передає в іпотеку Іпотекодержателю у
якості забезпечення виконання
Іпотекодавцем зобов'язань за Договором
кредиту 01.06.2006 №06П115-К наступне
нерухоме майно: однокімнатну квартиру,
загальною площею 29,94 кв. м., яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с.
16-18).

Обтяження згідно вищевказаного
іпотечного договору зареєстроване у
Державному реєстрі іпотек
реєстраційний номер 3474254 (а. с. 23).

26.07.2007 між ПАТ «УКРСОЦБАНК» (Кредитор)
та ОСОБА_2 (Позичальник), укладено
Договір кредиту від 26.07.2007 №07П130-К (далі
- Договір). За умовами договору Кредитор
надає Позичальнику у тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
повернення, строковості, платності та
цільового характеру використання
грошові кошти в сумі 13 500,00 доларів США,
зі сплатою 13,5 % річних з кінцевим
терміном погашення заборгованості по
кредиту до 25.07.2022 (а. с. 12-14).

26.07.2007 між ПАТ «УКРСОЦБАНК»
(Іпотекодержатель) та ОСОБА_2
(Іпотекодавець), укладено іпотечний
Договір 26.07.2007 №07П130-К (далі - Договір).
За умовами договору Іпотекодавець
передає в іпотеку Іпотекодержателю у
якості забезпечення виконання
Іпотекодавцем зобов'язань за Договором
кредиту 26.07.2007 №07П130-К наступне
нерухоме майно: однокімнатну квартиру,
загальною площею 29,94 кв. м., яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с.
19-21).

Обтяження згідно вищевказаного
іпотечного договору зареєстроване у
Державному реєстрі іпотек
реєстраційний номер 5388778 (а. с.24).

03.08.2012 Державним виконавцем Жовтневого
відділу Державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції - Коломійцем Сергієм
Сергійовичем винесено Постанову про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 03.08.2012
ВП №33628140, якою накладено арешт на все
майно, що належить боржнику ОСОБА_2 (а. с.
22).

Надаючи правову оцінку спірним
відносинам, що виникли між сторонами у
справі, суд виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, яким
врегульовано умови і порядок виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), що відповідно до
закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку є Закон України
«Про виконавче провадження» від 21.04.1999
№606-XIV (наділі - ЗУ «Про виконавче
провадження»).

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче
провадження», виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 ст. 6 ЗУ «Про виконавче
провадження» визначено, що державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

За змістом ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про виконавче
провадження» передбачено, що примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Відповідно до положень ст. 52 Закону
України «Про виконавче провадження»
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації.

Згідно положень ст. 57 Закону України
«Про виконавче провадження» арешт
майна боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення.

Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Згідно ч. 3 ст. 54 Закону України «Про
виконавче провадження» для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі: виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів; якщо
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю.

В свою чергу, відповідно до ч. 4 ст. 54
Закону України «Про виконавче
провадження» про звернення стягнення
на заставлене майно для задоволення
вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателя не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або тоді, коли йому стало
відомо, що арештоване майно боржника
знаходиться у заставі, та роз'яснює
заставодержателю право на звернення до
суду з позовом про зняття арешту із
заставленого майна.

Відповідно до ч. 8 ст. 54 Закону України
«Про виконавче провадження» примусове
звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється державним виконавцем з
урахуванням положень Закону України
«Про іпотеку».

Згідно ст.1 Закону України «Про
іпотеку» іпотека - вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 3 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що іпотека виникає на
підставі договору, закону або рішення
суду. До іпотеки, яка виникає на
підставі закону або рішення суду,
застосовуються правила щодо іпотеки,
яка виникає на підставі договору, якщо
інше не встановлено законом. Взаємні
права і обов'язки іпотекодавця та
іпотекодержателя за іпотечним
договором виникають з моменту його
нотаріального посвідчення. У разі
іпотеки, яка виникає на підставі закону
або рішення суду, взаємні права і
обов'язки іпотекодавця та
іпотекодержателя виникають з дня
вчинення відповідного правочину, на
підставі якого виникає іпотека, або з
дня набрання законної сили рішенням
суду. У разі порушення боржником
основного зобов'язання відповідно до
іпотеки іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно не зареєстровані у встановленому
законом порядку або зареєстровані
після державної реєстрації іпотеки.
Якщо пріоритет окремого права чи
вимоги на передане в іпотеку нерухоме
майно виникає відповідно до закону,
таке право чи вимога має пріоритет над
вимогою іпотекодержателя лише у разі
його/її виникнення та реєстрації до
моменту державної реєстрації іпотеки.
Пріоритет права іпотекодержателя на
задоволення забезпечених іпотекою
вимог за рахунок предмета іпотеки
відносно зареєстрованих у
встановленому законом порядку прав чи
вимог інших осіб на передане в іпотеку
нерухоме майно виникає з моменту
державної реєстрації іпотеки.
Зареєстровані права та вимоги на
нерухоме майно підлягають задоволенню
згідно з їх пріоритетом - у черговості
їх державної реєстрації.

За змістом вимог ч. 6, 7 ст. 3 Закону
України «Про іпотеку» у разі порушення
боржником основного зобов'язання
відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно не зареєстровані у встановленому
законом порядку або зареєстровані
після державної реєстрації іпотеки.
Якщо пріоритет окремого права чи
вимоги на передане в іпотеку нерухоме
майно виникає відповідно до закону,
таке право чи вимога має пріоритет над
вимогою іпотекодержателя лише у разі
його/її виникнення та реєстрації до
моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на
задоволення забезпечених іпотекою
вимог за рахунок предмета іпотеки
відносно зареєстрованих у
встановленому законом порядку прав чи
вимог інших осіб на передане в іпотеку
нерухоме майно виникає з моменту
державної реєстрації іпотеки.
Зареєстровані права та вимоги на
нерухоме майно підлягають задоволенню
згідно з їх пріоритетом - у черговості
їх державної реєстрації.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
заставу» в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право в разі
невиконання боржником (заставодавцем)
забезпеченого заставою зобов'язання
одержати задоволення з вартості
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами. Крім того, право
заставодержателя на звернення
стягнення саме на заставлене майно
регулюється статтею 20 Закону України
«Про заставу».

Аналогічні положення містяться у ст. 572
Цивільного кодексу України, згідно
якої в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, за наявності договорів
іпотеки, укладених з метою
забезпечення виконання кредитних
зобов'язань, іпотекодержатель, в даному
випадку ПАТ «УКРСОЦБАНК», має право, у
разі невиконання боржником своїх
зобов'язань, звернути стягнення на
передане в іпотеку майно.

Судом встановлено, що державним
виконавцем арешт на майно, до складу
якого входить частина спірного
нерухомого майна, накладено 03.08.2012,
тобто після передачі спірного майна в
іпотеку, що порушує право
іпотекодержателя на звернення
стягнення на передане в іпотеку майно.

Враховуючи наведене, позивач має
переважне право на погашення боргу
ОСОБА_2 за іпотечними договорами від
01.06.2006 №06П115-К та від 26.07.2007 №07П130-К за
рахунок заставленого майна, а саме:
квартира, загальна площа 29,94 кв. м.,
АДРЕСА_1.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що зважаючи на черговість реєстрації
обтяжень, позивач, як обтяжувач з вищим
пріоритетом, встановленим Законом
України «Про іпотеку», володіє
переважним та першочерговим правом на
отримання задоволення своїх вимог щодо
одного й того ж нерухомого майна. Разом
з тим, у Жовтневого ВДВС ЗМУЮ були
відсутні правові підстави для
накладення арешту на вищезазначене
майно на користь інших кредиторів, що
не є заставодержателями.

Аналогічна правова позиція викладена,
зокрема, в ухвалах Вищого
адміністративного суду України від
11.09.2013 №К/800/1343/13 та від 04.02.2014 №К/9991/74324/12.

Згідно частини сьомої статті 54 Закону
України «Про виконавче провадження»
спори, що виникають під час виконавчого
провадження щодо звернення стягнення
на заставлене майно, вирішуються судом.

Відповідно до статті 60 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
прийняття судом рішення про зняття
арешту з майна арешт з майна знімається
за постановою державного виконавця не
пізніше наступного дня, коли йому стало
відомо про такі обставини. Копія
постанови про зняття арешту з майна
надсилається боржнику та органу
(установі), якому була надіслана для
виконання постанови про накладення
арешту на майно боржника.

Крім того, суд звертає увагу, що у
відповідності до п.20 Постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
«Про окремі питання юрисдикції
адміністративних судів» від 20.05.2013р. №8,
публічно-правовими є спори між особою,
на майно якої накладено арешт у
виконавчому провадженні і яка не є
боржником у цьому провадженні, та
органом державної виконавчої служби -
суб'єктом владних повноважень з
приводу рішень, дій чи бездіяльності,
прийнятих (вчинених) під час проведення
опису та арешту майна, що не пов'язані з
визнанням права власності на
арештоване майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

У ч. 2 ст. 71 КАС України зазначено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, особливістю
адміністративного судочинства є те, що
обов'язок доказування в спорі
покладається на відповідача - орган
публічної влади, який повинен надати
суду всі матеріали, які свідчать про
його правомірні дії.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд дійшов висновку,
що викладені в позовній заяві вимоги
позивача є такими, що підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства «УКРСОЦБАНК» -
задовольнити.

Визнати протиправним рішення про
накладення арешту згідно Постанови про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 03.08.2012,
що винесена Державним виконавцем
Жовтневого відділу Державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції -
Коломійцем Сергієм Сергійовичем, на
підставі виконавчого листа №6-3019
виданого 27.10.2011 Новозаводським
районним судом м. Чернігова про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Альфа-Банк» 857568,31 грн., в частині
накладення арешту на нерухоме майно:
однокімнатну квартиру, загальною
площею 29,94 кв. м., яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер
виконавчого провадження 33628140.

Зобов'язати Жовтневий відділу
Державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції звільнити з-під арешту
нерухоме майно: однокімнатну квартиру,
загальною площею 29,94 кв. м., яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
(реєстрація у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно №3842525
від 03.08.2012).

Постанова набирає законної сили
відповідно до частини першої статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 КАС України.

Суддя
Я.В.
Горобцова