Справа № 808/4566/14
Суддя: Недашківська Катерина Михайлівна
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2014 року 12 год. 25 хв. Справа №
808/4566/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі колегії: головуючого судді
Недашківської К.М., суддів Горобцової
Я.В. та Нечипуренка О.М., за участю:
секретаря судового засідання
Філоненко Ю.М., позивача - ОСОБА_1
(паспорт серії НОМЕР_1, виданий 22 грудня
1999 року), представника відповідача 1 -
Котькорла О.А. (довіреність від 30 серпня
2013 року; довіреність від 15 квітня 2014
року), представника відповідача 2 -
Іващенко І.О. (довіреність від 08 квітня
2014 року), представника відповідача 3 -
Меняйла Ю.Г. (Рішення від 12 листопада 2010
року), представника відповідача 4 -
Малах Н.І. (довіреність від 19 травня 2014
року), розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів
України, Запорізької обласної
державної адміністрації,
Люцернянської сільської ради та
Виконавчого комітету Люцернянської
сільської ради, про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчини певні дії.

До Запорізького окружного
адміністративного суду надійшов позов
ОСОБА_1 (далі іменується - позивач) до
Кабінету Міністрів України (далі
іменується - відповідач 1), Запорізької
обласної державної адміністрації (далі
іменується - відповідач 2),
Люцернянської сільської ради (далі
іменується - відповідач 3), Виконавчого
комітету Люцернянської сільської ради
(далі іменується - відповідач 4), в якому
позивач просить суд: визнати
протиправною бездіяльність
відповідачів 1, 2, 3, 4 відносно виконання
частини 2 статті 47 Конституції України
та вимог законодавства України - права
на отримання безоплатного житлового
приміщення або виплаті грошової
компенсації за належне для отримання
жиле приміщення; зобов'язати
відповідачів 1, 2, 3, 4 на виконання
частини 2 статті 47 Конституції України
та вимоги законодавства України
терміново здійснити розрахунок та
виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію
за належне йому для отримання жиле
приміщення згідно порядку,
встановленого законодавством України.

Заявлені позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що після звільнення зі
Збройних Сил України за станом
здоров'я, внаслідок травми, контузії та
захворювання, отриманих під час
виконання обов'язків військової служби
в країнах, де велись бойові дії, у 1993
році за заявою позивача, з усіма
необхідними документами для прийняття
на квартирний облік позачергового
отримання житла, рішенням виконавчого
комітету Люцернянської сільської ради
(протокол №3 від 13.07.1993) позивача
поставлено на квартирний облік
позачергового отримання житла, як
афганця, як офіцера звільненого в
запас. При перевірці прокуратурою
Вільнянського району та Вільнянським
РВ УМВС України в Запорізькій області
були встановлені грубі порушення
Люцернянською сільською радою Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» та Житлового кодексу по
веденню квартирного обліку громадян на
отримання житла, зберігання
документації та облікових справ
громадян, а також було встановлено
взагалі відсутність будь-якої
документації по квартирному обліку і
облікових справ. Починаючи з 2005 року
позивач неодноразово звертався майже у
всі інстанції органів державної влади
та органів місцевого самоврядування
щодо вирішення питання про безоплатне
отримання житла або виплаті грошової
компенсації, яке гарантовано
Конституцією та законодавством
України, або надання допомоги на
погашення іпотечного кредиту. Позивач
зазначає, що з 1993 року пройшло більше
двадцяти років, але до цього часу не
реалізовано його конституційне право.
Всі посадові особи органів державної
влади та місцевого самоврядування
наголошують, що позивач має право і на
отримання житла і на пільгове
отримання кредиту, проте жодних дій по
вирішенню спірної ситуації не
вчиняють.

Ухвалою судді від 18.07.2014 відкрито
провадження в адміністративній справі,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
розгляду.

05.08.2014 в судове засідання прибув
позивач, підтримав заявлені позовні
вимоги, та просив суд задовольнити їх у
повному обсязі.

До суду також прибув представник
Кабінету Міністрів України, заперечив
проти задоволення заявлених позовних
вимог та зазначив, що у 1993 році позивача
поставлено на квартирний облік у
Виконавчому комітеті Люцернянської
сільської ради. У подальшому її
посадовими особами було допущено
порушення законодавства з цього
питання (відсутність облікової справи
позивача, порядку ведення квартирного
обліку, прийняття протиправних рішень
про скасування постановки позивача на
квартирний облік, тощо). За цими фактами
порушень проводилися перевірки як
прокуратурою Вільнянського району, так
і Вільнянським районним відділом ГУ
МВС України. З огляду на вищезазначені
факти вбачається, що позивач не був
забезпечений жилою площею з 1993 року і
безумовно знав про порушення свого
права на отримання жилої площі більше
ніж 20 років тому. Додатково відповідач 1
зазначає, що відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 03.08.2006
№1081 «Про затвердження Порядку
забезпечення військовослужбовців та
членів їх сімей житловими
приміщеннями» у пунктах 31-34
зазначається, що житлові приміщення
надаються тільки військовослужбовцям,
які перебувають на обліку, крім
випадків, передбачених законодавством.
Військовослужбовцям житло надається
згідно з чергою. Черговість надання
житла визначається за часом
зарахування на облік (включення до
списків осіб, що користуються правом
першочергового або позачергового
одержання житлових приміщень). Житлове
приміщення, що надається
військовослужбовцю для постійного
проживання, повинне бути
благоустроєним стосовно до умов даного
населеного пункту, відповідати
встановленим санітарним та технічним
вимогам. На підставі рішення про
надання житла виконавчий орган
районної, міської, районної у місті
ради, а в закритому військовому
містечку - квартирно-експлуатаційний
орган видає ордер, який є єдиною
підставою для вселення в надане
житлове приміщення, безпосередньо
військовослужбовцю, на ім'я якого він
виписаний, або за його дорученням іншій
особі. Ордер може бути виданий лише на
вільне житлове приміщення. З огляду на
викладене, вбачається що Кабінет
Міністрів України не є стороною
правовідносин щодо забезпечення
військовослужбовців житловими
приміщеннями, а компетенція про
прийняття рішень про надання житла та
видачу ордеру належить виключно
виконавчому органу районної, міської,
районної у місті ради, або в закритому
військовому містечку
квартирно-експлуатаційному органі.
Посилаючись на дані доводи, відповідач
1 просить суд відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог повністю.

У судове засідання також прибув
представник відповідача 2 - Запорізької
обласної державної адміністрації,
підтримав викладену в письмових
запереченнях проти позову правову
позицію щодо предмета спору, та вказав,
що у 1993 році позивача поставлено на
квартирний облік у Виконавчому
комітеті Люцернянської сільської ради.
У подальшому її посадовими особами
було допущено порушення законодавства
з цього питання (відсутність облікової
справи позивача, порядку ведення
квартирного обліку, прийняття
протиправних рішень про скасування
постановки позивача на квартирний
облік тощо). 27.08.2009 до відповідача 2
надійшло звернення від 25.08.2009 щодо
питання отримання пільгового житла та
проблем з виплатою іпотечного кредиту.
Позивача було поінформовано, що він має
право на одержання кредитів на
індивідуальне житлове, будівництво або
придбання приватного жилого будинку
(квартири) строком до 20 років з
погашенням загальної суми та
відсоткових ставок за цими кредитами
за рахунок коштів, призначених у
державному бюджеті на утримання
Збройних Сил України. У зв'язку з тим, що
розпорядження такими коштами виходило
за межі повноважень відповідача 2,
позивачу було рекомендовано
звернутися до Міністерства Оборони
України. Також, із урахуванням
результатів розгляду звернень
позивача в Прокуратурі Вільнянського
району та Вільнянському районному
відділі ГУ МВС України в Запорізькій
області з питання відсутності
облікової справи квартирного обліку в
Люцернянській сільській раді та
поновлення на квартирному обліку,
відповідачем 2 було рекомендовано
звернутися до суду. В подальшому
позивач неодноразово звертався до
відповідача 2 з вимогою погашення
іпотечного кредиту. Також, позивача
було поінформовано, що відповідно до
законодавства України відповідач 2 не
має повноважень щодо поновлення на
квартирному обліку та у черзі. Позивачу
повторно було рекомендовано
звернутися до суду з позовом до
посадових осіб Люцернянської
сільської ради, оскільки відповідач 2
не має повноважень щодо представництва
та захисту прав та інтересів громадян у
суді. Згідно з постановою Запорізького
районного суду Запорізької області від
2.11.2012 позовні вимоги позивача
задоволено частково: визнано
протиправним та скасовано Рішення
Люцернянської сільської ради
Вільнянського району Запорізької
області від 17.05.2012 №6 «Про скасування
Рішення виконавчого омітету
Люцернянської сільської ради №3.11 по
протоколу №3 від 13.07.1993 року «Про
постановку на квартирний облік
позачергового отримання житла
військовослужбовця звільненого в
запас (як воїна-афганця), ОСОБА_1»;
визнано протиправними дії
Люцернянської сільської ради та
виконавчого комітету Люцернянської
сільської ради Вільнянського району
Запорізької області відносно відмови у
поновленні позивача на квартирному
обліку позачергового отримання житла;
зобов'язано Люцернянську сільську раду
та Виконавчий комітет Люцернянської
сільської ради Вільнянського району
Запорізької області терміново
поновити позивача на квартирному
обліку позачергового отримання житла.
Як зазначає відповідач 2 дане рішення
суду набрало законної сили. Відповідач
2 зазначив, що згідно з частиною 4 статті
35 Закону України «Про місцеві державні
(адміністрації» місцеві державні
адміністрації не мають права
втручатися у здійснення органами
місцевого самоврядування власних
повноважень. Отже, враховуючи це
положення та зважаючи, що на сьогодні є
рішення суду з цього приводу, вирішення
питання про термінове надання позивачу
Люцернянською сільською радою
безоплатного житла або надання
грошової компенсації в рахунок такого
житла, виходить за межі повноважень
відповідача 2.

У судове засідання також прибули
представники відповідача 3 та
відповідача 4, заперечили проти
заявлених позовних вимог та просили
суд відмовити позивачу у задоволенні
таких вимог повністю.

На підставі частини 3 статті 160 КАС
України вступна та резолютивна частини
рішення проголошені в судовому
засіданні 05.08.2014.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується
принципами верховенства права,
законності, рівності усіх учасників
адміністративного процесу перед
законом і судом, змагальності сторін,
диспозитивності та офіційного
з'ясування всіх обставин, гласності і
відкритості адміністративного
процесу.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши
всі обставини адміністративної справи,
які мають юридичне значення для
розгляду та вирішення спору по суті,
дослідивши наявні у справі докази у їх
сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Виконавчого комітету
Люцернянської сільської ради №3.11 по
Протоколу №3 від 13.07.1993 року з 08 липня 1993
року ОСОБА_1, як військовослужбовця
звільненого в запас, як учасника
бойових дій у Афганістані, було
зареєстровано на квартирний облік з
позачергового отримання житла.

Рішенням другої сесії шостого
скликання Люцернянської сільської
Ради Вільнянського району Запорізької
області від 23 грудня 2010 року №7
скасовано Рішення виконавчого
комітету Люцернянської сільської ради
Вільнянського району Запорізької
області №3.11 по Протоколу №3 від 13 липня
1993 року «Про постановку на квартирний
облік позачергового отримання житла
військовослужбовця звільненого в
запас».

За результатами судового оскарження
даного рішення рішенням
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 29.11.2011
визнано протиправним та скасовано
Рішення Люцернянськської сільської
Ради Вільнянського району Запорізької
області від 23.12.2010 року №7 «Про
скасування Рішення виконавчого
комітету Люцернянської сільської ради
№3.11 по протоколу №3 від 13.07.1993 року «Про
постановку на квартирний облік
позачерговоп отримання житла
військовослужбовця звільненого в
запас, як воїна-афганця, ОСОБА_1».

12.01.2012 позивач звернувся до відповідача
3 із заявою про необхідність виконання
рішення Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 29.11.2011, яким визнано протиправним та
скасовано Рішення Люцернянської
сільської Ради Вільнянського району
Запорізької області від 23.12.2010 року №7
«Про скасування Рішення виконавчого
комітету Люцернянської сільської ради
№3.11 по протоколу №3 від 13.07.1993 року «Про
постановку на квартирний облік
позачергового отримання житла
військовослужбовця звільненого в
запас, як воїна-афганця, ОСОБА_1» - про
поновлення позивача на квартирному
обліку з позачергового отримання житла
та про надання житла згідно чинного
законодавства, як офіцеру запасу, як
учаснику бойових дій в Афганістані, як
інваліду війни.

Люцернянською сільською Радою та
Виконавчим комітетом Люцернянської
сільської Ради Вільнянського району
Запорізької області позивачу
відмовлено у задоволенні такого
звернення, і зазначено, що Виконавчий
комітет Люцернянської сільської Ради
Вільнянського району не може взяти
позивача на квартирний облік у зв'язку
із не проживанням на території
Люцернянської сільської Ради
Вільнянського району Запорізької
області.

Рішенням другої сесії шостого
скликання Люцернянської сільської
ради Вільнянського району Запорізької
області від 17 травня 2012 року №6
повторно скасовані рішення
Виконавчого комітету Люцернянської
сільської ради Вільнянського району
Запорізької області №3.11 по Протоколу
№3 від 13 липня 1993 року «Про постановку
на квартирний облік позачергового
отримання житла військовослужбовця
звільненого в запасу, як воїна-афганця,
ОСОБА_1» (а.с. 17).

Не погоджуючись з такими рішеннями та
діями органу місцевого самоврядування,
позивач звернувся до суду з позовом про
визнання дій протиправними, скасування
рішення, та зобов'язання здійснити
виплату компенсації за житло.

Постановою Запорізького районного
суду Запорізької області від 22.11.2012 по
справі №0810/869/2012 позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено частково: визнано
протиправним та скасовано рішення
Люцернянської сільської ради
Вільнянського району Запорізької
області від 17 травня 2012 року №6 «Про
скасування рішення виконавчого
комітету Люцернянської сільської ради
№3.11 по протоколу №3 від 13.07.1993 року «Про
постановку на квартирний облік
позачергового отримання житла
військовослужбовця звільненого в
запас (як воїна-афганця) ОСОБА_1»;
визнано протиправними дії
Люцернянської сільської ради та
виконавчого комітету Люцернянської
сільської ради Вільнянського району
Запорізької області відносно відмови у
поновленні ОСОБА_1 на квартирному
обліку позачергового отримання житла;
зобов'язано Люцернянську сільську раду
та виконавчий комітет Люцернянської
сільської ради Вільнянського району
Запорізької області терміново
поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку
позачергового отримання житла; у
задоволенні позовної вимоги щодо
стягнення компенсації за житло -
відмовлено (а.с. 100).

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 16.10.2013 апеляційні скарги
Люцернянської сільської ради
Вільнянського району Запорізької
області та ОСОБА_1 на постанову
Запорізького районного суду
Запорізької області від 22.11.2012 -
залишено без задоволення, а постанову
Запорізького районного суду
Запорізької області від 22.11.2012 - без
змін (а.с. 105).

За приписами частини 3 статті 254 КАС
України, у разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до статті 255 КАС України,
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Рішення Запорізького районного суду
Запорізької області від 22.11.2012 набрало
законної сили 16.10.2013.

Суд зазначає, що даною постановою,
окрім скасування рішення та визнання
дій протиправними, відповідача 3 та
відповідача 4 зобов'язано терміново
поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку
позачергового отримання житла.

При розгляді справи судом встановлено,
що рішення Запорізького районного суду
Запорізької області від 22.11.2012 в цій
частині не виконано, тобто ОСОБА_1 не
поновлено на квартирному обліку
позачергового отримання житла.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону
України «Про соціальний та швовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей» держава забезпечує
військовослужбовців жилими
приміщеннями або за їх бажанням
грошовою компенсацією за належне їм
для отримання жиле приміщення на
підставах, порядку і відповідно до
вимог, встановлених Житловим кодексом
Української РСР та іншими
нормативно-правовими актами.

Пунктом 14 частини 1 статті 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»,
передбачено що учасники бойових дій та
особи, прирівняні до них, мають право,
зокрема, на першочергове забезпечення
жилою площею, а у відповідності до
частини другої цієї ж статті, учасники
бойових дій, які дістали поранення,
контузію, травму або каліцтво під час
участі в бойових діях чи при виконанні
обов'язків військової служби,
забезпечуються - протягом двох років з
дня взяття на квартирний облік.

Пунктом 18 частини 1 статті 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
передбачено, що інваліди війни мають
право, зокрема, на позачергове
забезпечення житлом, і забезпечуються
площею протягом двох років з дня взяття
на квартирний облік.

Згідно статті 2 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та статті 2 Закону
України «Про соціальний та правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей», права та пільги не можуть
бути скасовані без рівноцінної заміни.
Нормативні акти органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування, які обмежують права і
пільги ветеранів війни передбачені
законом, є недійсними.

Відповідно до пункту 8 Правил обліку
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, і надання їм жилих
приміщень в Українській РСР
Затверджених постановою Ради
Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11
грудня 1984 pоку №470 квартирний облік
здійснюється, як правило, за місцем
проживання громадян у виконавчому
комітеті районної, міської, районної в
місті, селищної, сільської Ради
народних депутатів. Також, такий облік
може бути здійснено на підприємстві,
організації, в установі за місцем
роботи громадянина.

Згідно пункту 37 цих Правил жилі
приміщення громадянам надаються за
місцем перебування їх на квартирному
обліку, за винятком випадків надання
жилих приміщень підприємствами,
установами, організаціями, що не ведуть
квартирний облік, своїм працівникам,
які перебувають на обліку в
виконавчому комітеті Ради народних
депутатів за місцем проживання.

Відповідно до пункту 45 Правил обліку
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов визначено, що Генералам,
адміралам, офіцерам і тим, що
перебували на військовій службі не
менше двадцяти календарних років,
військовослужбовцям надстрокової
служби, прапорщикам і мічманам
Збройних Сил СРСР та прирівняним до них
особам, звільненим з військової служби
за станом здоров'я, віком або
скороченням штатів, жилі приміщення
надаються виконавчими комітетами
місцевих Рад народних депутатів у
першу чергу, але не пізніше, ніж у
тримісячний строк з дня прибуття до
місця проживання, обраного з
урахуванням існуючого порядку
прописки.

У 1993 році позивача було поставлено на
квартирний облік у виконавчому
комітеті Люцернянської сільської ради.
У подальшому її посадовими особами
було допущено порушення законодавства
з цього питання (відсутність облікової
справи позивача, порядку ведення
квартирного обліку, прийняття
протиправних рішень про скасування
постановки позивача на квартирний
облік, тощо). За даними фактами
порушень проводилися перевірки як
прокуратурою Вільнянського району, так
Вільнянським районним відділом ГУ МВС
України.

З огляду на вищезазначені факти,
вбачається що позивач не був
забезпечений жилою площею з 1993 року.

Суд також зазначає, що відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 03.08.2006 №1081 «Про затвердження
Порядку забезпечення
військовослужбовців та членів їх сімей
житловими приміщеннями» у пунктах 31-34
зазначається, що житлові приміщення
надаються тільки військовослужбовцям,
які перебувають на обліку, крім
випадків, передбачених законодавством.
Військовослужбовцям житло надається
згідно з чергою. Черговість надання
житла визначається за часом
зарахування на облік (включення до
списків осіб, що користуються правом
першочергового або позачергового
одержання житлових приміщень). Житлове
приміщення, що надається
військовослужбовцю для постійного
проживання, повинне бути
благоустроєним стосовно до умов даного
населеного пункту, відповідати
встановленим санітарним та технічним
вимогам. На підставі рішення про
надання житла виконавчий орган
районної, міської, районної у місті
ради, а в закритому військовому
містечку - квартирно-експлуатаційний
орган видає ордер, який є єдиною
підставою для вселення в надане
житлове приміщення, безпосередньо
військовослужбовцю, на ім'я якого він
виписаний, або за його дорученням іншій
особі. Ордер може бути виданий лише на
вільне житлове приміщення.

З огляду на викладене, вбачається що
Кабінет Міністрів України та
Запорізька обласна державна
адміністрація не являються сторонами
правовідносин щодо забезпечення
військовослужбовців житловими
приміщеннями, а компетенція щодо
прийняття рішень про надання житла та
видачу ордеру належить виключно
виконавчому органу відповідної ради.

За приписами частини 4 статті 35 Закону
України «Про місцеві державні
адміністрації» місцеві державні
адміністрації не мають права
втручатися у здійснення органами
місцевого самоврядування власних
повноважень. Отже, враховуючи це
положення та зважаючи, що на сьогодні є
рішення суду з цього приводу, вирішення
питання про термінове надання позивачу
Люцернянською сільською радою
безоплатного житла або надання
грошової компенсації в рахунок такого
житла, виходить за межі повноважень
відповідача 2 - Запорізької обласної
державної адміністрації.

Суд зазначає, що бездіяльність - це
пасивна поведінка суб'єкта, тобто не
вчинення дій, які особа повинна була і
могла вчинити.

За правилами частини 1 статті 2 КАС
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Частиною 3 статті 2 КАС України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Прийняття рішень, вчинення (не
вчинення) дій на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України - за
своїм змістом цей критерій випливає з
принципу законності, що закріплений у
частині другій статті 19 Конституції
України: «Органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України».

«На підставі» означає, що суб'єкт
владних повноважень має бути утворений
у порядку, визначеному Конституцією та
законами України та зобов'язаний діяти
на виконання закону, за умов та
обставин, визначених ним. «У межах
повноважень» означає, що суб'єкт
владних повноважень повинен приймати
рішення, вчиняти дії відповідно до
встановлених законом повноважень, не
перевищуючи їх та не перебираючи їх від
іншого органу. Під встановленими
законом повноваженнями прийнято
розуміти як ті, на наявність яких прямо
вказує закон, так звані «прямі
повноваження», так і повноваження, які
прямо законом не передбачені, але
безпосередньо випливають із положень
закону і є необхідними для реалізації
суб'єктом владних повноважень своїх
функцій (завдань), так звані «похідні
повноваження».

Суб'єкт владних повноважень
зобов'язаний дотримуватися
встановленої законом процедури і форми
прийняття рішення або вчинення дії і
повинен обирати лише визначені законом
засоби.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач неодноразово звертався до
Кабінету Міністрів України та
Запорізької обласної державної
адміністрації із листами щодо надання
житла або вимогою погашення іпотечного
кредиту на житло, отриманого позивачем
у банку. Відповідачами 1 та 2 у
встановлених законом порядку та строки
надавались відповіді на звернення
позивача, де зазначалось про
неможливість втручання цих органів у
діяльність органів місцевого
самоврядування, які вирішують питання
щодо надання житла.

Пунктом 15 статті 12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII
визначено, що учасникам бойових дій
(статті 5, 6) надаються такі пільги,
зокрема, одержання позики на
будівництво, реконструкцію або
капітальний ремонт жилих будинків і
подвірних будівель, приєднання їх до
інженерних мереж, комунікацій, а також
позики на будівництво або придбання
дачних будинків і благоустрій садових
ділянок з погашенням її протягом 10
років починаючи з п'ятого року після
закінчення будівництва. Зазначені
позики надаються у порядку, який
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Судом з'ясовано, що позивачем був
отриманий кредит не у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України, а в приватному порядку, шляхом
укладення кредитного договору з
комерційним банком, без залучення
відповідних державних органів та
встановлення їхнього статусу та
зобов'язань відповідно до договору.
Умови щодо розрахунків та зобов'язань
за таким договором визначаються лише
позивачем та банківською установою.
Тобто, позивач не може вимагати від
відповідачів здійснення ними дій щодо
погашення частини кредитних
зобов'язань по договору, який укладено
у приватному порядку.

Суд зазначає, що позовна вимога щодо
визнання протиправною бездіяльності
Кабінету Міністрів України та
Запорізької обласної державної
адміністрації не підлягає задоволенню,
оскільки останні своєчасно реагували
на звернення позивача, та неодноразово
повідомляли про неможливість вжиття
певних заходів через відсутність
повноважень на вчинення таких дій.

Щодо визнання протиправною
бездіяльності відповідачів 3 та 4 -
Люцернянської сільської ради та
виконавчого комітету Люцернянської
сільської ради Вільнянського району
Запорізької області щодо невиконання
норм статті 47 Конституції України -
права на отримання безоплатного
житлового приміщення або виплати
грошової компенсації за належне для
отримання житлове приміщення, та щодо
вимоги про зобов'язання усіх
відповідачів терміново здійснити
розрахунок та виплатити позивачу
грошову компенсацію за належне йому
для отримання жило, суд зазначає, що
такі вимоги безпосередньо стосуються
виконання рішення Запорізького
районного суду Запорізької області від
22.11.2012.

Як зазначалось вище, рішення
Запорізького районного суду
Запорізької області від 22.11.2012 набрало
законної сили і є обов'язковим до
виконання на всій території України.
Даним рішенням, зокрема, зобов'язано
Люцернянську сільську раду та
виконавчий комітет Люцернянської
сільської ради Вільнянського району
Запорізької області терміново
поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку
позачергового отримання житла.

Під час розгляду справи по суті судом
встановлено, що дане рішення фактично
не виконане. Представник відповідача 3
пояснив, що на момент розгляду
адміністративної справи, ОСОБА_1 не
поновлено на квартирному обліку та не
оформлено відповідних документів,
передбачених законом.

В свою чергу, позивач зазначив, що він
не звертався до суду із заявою про
видачу виконавчого листа з метою його
виконання у примусовому порядку через
органи державної виконавчої служби, а
також не звертався до правоохоронних
органів із заявою щодо невиконання
відповідачами 3 та 4 рішення суду
(стаття 382 Кримінального кодексу
України).

З даного приводу суд зазначає, що
можливість виплати компенсації за
належне нерухоме майно може бути
реалізована лише за умов: коли особа
перебуває на квартирному обліку;
закінчився строк, протягом якого особу
зобов'язані забезпечити житлом; та коли
після закінчення такого строку особа
звернулась до відповідного органу із
заявою про отримання компенсації за
належне майно. Натомість, у даному
випадку мають місце: факт наявності
судового рішення, яким фактично
відновлено право позивача на отримання
житла, та факт невиконання суб'єктом
владних повноважень рішення суду, яке
набрало законної сили.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги в частині зобов'язання
здійснити розрахунок та виплатити
грошову компенсацію за належне житло,
не підлягають задоволенню, оскільки
ОСОБА_1 фактично не поновлено на
квартирному обліку. Тобто, лише за
умови поновлення позивача на обліку та
оформлення відповідних документів,
останній матиме можливість вимагати
від відповідного органу грошову
компенсацію за належне йому житло.

За приписами статті 19 Конституції
України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши наявні в
матеріалах справи докази у їх
сукупності, суд дійшов висновку про
необґрунтованість заявлених позовних
вимог та визнав їх такими, що не
підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись
статтями 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя
К.М. Недашківська

Судді
Я.В. Горобцова

О.М. Нечипуренко