Справа № 809/2328/13-а
Суддя: Гуляк В.В.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року
Справа № 876/13586/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді:
Гуляка В.В.

суддів:
Гудима Л.Я., Судової-Хомюк Н.М.

за участі секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 01
жовтня 2013 року в адміністративній
справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у
Богородчанському районі
Івано-Франківської області про
визнання протиправним і скасування
рішення,

встановив:

У лютому 2009 року позивач ФОП ОСОБА_1
звернувся в суд із адміністративним
позовом до відповідача ДПІ у
Богородчанському районі
Івано-Франківської області (на даний
час ДПІ у Богородчанському районі ГУ
Міндоходів в Івано-Франківській
області), в якому просив визнати
протиправним і скасувати рішення
відповідача № /0 від 08.08.2008 року
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій на суму 1825 грн..

В обґрунтування позовних вимог
покликався позивач на те, що оскаржене
рішення ДПІ винесено на підставі
необгрунтованих висновків
відповідача, які викладені в Акті
перевірки № 901247/261/23-1 від 31.07.2008 року
щодо контролю за здійсненням
розрахункових операцій у сфері
готівкового та безготівкового обігу
суб'єктами підприємницької діяльності,
про порушення позивачем вимог п.5, п.13
ст.3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг». Вказував
позивач, що постановою
Богородчанського районного суду
Івано-Франківської області від 01.10.2008
року в справі № 3-3451/2008 встановлено
факт, що продавець ОСОБА_3 не вчиняла
порушень проведення розрахунків у
сфері торгівлі, а саме, проведення
розрахункової операції на суму покупки
без використання розрахункових
квитанцій і невидачу розрахункового
документа, та незабезпечення
відповідності сум готівкових коштів на
місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена в розрахункових
квитанціях, виданих з початку робочого
дня. Також позивач зазначав, що Акт
перевірки № 901247/261/23-1 від 31.07.2008 року не
є доказом по справі, оскільки складений
на бланку іншого податкового органу, а
завідувач юридичним сектором ДПІ у
Богородчанському районі Андрейко В.М.
не мав повноважень на здійснення
перевірки.

Відповідач позову не визнав, у суді
першої інстанції подав заперечення,
просив відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
01.10.2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

З цією постановою суду не погодився
позивач і оскаржив її в апеляційному
порядку. Вважає апелянт, що постанова
суду першої інстанції прийнята з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, висновки суду не
відповідають фактичним обставинам
справи, а тому постанова суду підлягає
скасуванню з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог
апелянт покликається на те, що судом
першої інстанції безпідставно не взято
до уваги доводів позивача щодо
підставності позовних вимог. Вказує
апелянт, що оскаржене рішення ДПІ №
/0 від 08.08.2008 року винесено на
підставі необгрунтованих висновків
відповідача, які викладені в Акті
перевірки № 901247/261/23-1 від 31.07.2008 року про
порушення позивачем вимог п.5, п.13 ст.3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг». Суд першої
інстанції всупереч вимогам ст.72 ч.1, ч.4
КАС України не врахував постанови
Богородчанського районного суду
Івано-Франківської області від 01.10.2008
року в справі № 3-3451/2008, де встановлено
факт, що продавець ОСОБА_3 не вчиняла
порушень проведення розрахунків у
сфері торгівлі. Також апелянт зазначає,
що Акт перевірки № 901247/261/23-1 від 31.07.2008
року не є доказом по справі, оскільки
складений на бланку іншого податкового
органу, а завідувач юридичним сектором
ДПІ у Богородчанському районі Андрейко
В.М. не мав повноважень на здійснення
перевірки.

За результатами апеляційного розгляду
апелянт просить скасувати постанову
суду першої інстанції від 01.10.2013 р. і
прийняти нове рішення, яким позов
задоволити.

Відповідач подав заперечення на
апеляційну скаргу, в кому просить
постанову суду першої інстанції від
01.10.2013 року залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі і
з'явилися в засідання суду, перевіривши
матеріали справи, обговоривши підстави
і межі апеляційної скарги, вважає, що
таку апеляційну скаргу слід
задоволити, виходячи з наступних
підстав.

Судом встановлено і підтверджено
матеріалами справи, що 31.07.2008 р.
відповідачем ДПІ у Богородчанському
районі Івано-Франківської області було
проведено перевірку щодо контролю за
здійсненням розрахункових операцій у
сфері готівкового та безготівкового
обігу суб'єктом підприємницької
діяльності ФОП ОСОБА_1 у магазині в с.
Росільна по вул. Шевченка
Богородчанського району. Результати
перевірки оформлені актом № 901247 від
31.07.2008 року (а.с. 7).

У вказаному акті перевірки зазначено,
що позивачем порушено вимоги п.5, п.13 ст.3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», а саме,
проведення розрахункової операції на
суму покупки 26,70 грн. без використання
розрахункових квитанцій та невидача
розрахункового документа на суму
покупки встановленого зразка, а також
незабезпечення відповідності сум
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі готівкових коштів,
яка зазначена в розрахункових
квитанціях, виданих з початку робочого
дня (різниця становила 297 грн., тобто 321
грн. - 24 грн.).

На підставі вищевказаного Акта
перевірки від 31.07.2008 року відповідачем
винесено відносно позивача рішення №
/0 від 08.08.2008 року про застосування
штрафних (фінансових) санкцій на суму
1825 грн. (а.с. 9).

Суд апеляційної інстанції не
погоджується із висновками суду першої
інстанції щодо обґрунтованості
тверджень ДПІ про порушення позивачем
п.5, п.13 ст.3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» та щодо правомірності
винесеного рішення № /0 від 08.08.2008
року.

Так, відповідно до ст. 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (в редакції на час
розглядуваних правовідносин), суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані,
зокрема, у разі незастосування
реєстраторів розрахункових операцій у
випадках, визначених цим Законом,
проводити розрахунки з використанням
книги обліку розрахункових операцій та
розрахункової книжки з додержанням
встановленого порядку їх ведення, крім
випадків, коли ведеться облік через
електронні системи прийняття ставок,
що контролюються у режимі реального
часу Державним казначейством України
(пункт 5); забезпечувати відповідність
сум готівкових коштів на місці
проведення розрахунків сумі коштів,
яка зазначена в денному звіті
реєстратора розрахункових операцій, а
у випадку використання розрахункової
книжки - загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з
початку робочого дня (пункт 13).

Відповідальність за порушення
вказаних вище вимог Закону передбачена
статтями 17, 22 цього Закону.

Згідно п.3 ст.17 вказаного Закону, за
порушення вимог цього Закону до
суб'єктів підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції
за товари (послуги), за рішенням
відповідних органів державної
податкової служби України
застосовуються фінансові санкції у
розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян - у разі
невикористання при здійсненні
розрахункових операцій у випадках,
визначених цим Законом, розрахункової
книжки чи книги обліку розрахункових
операцій, або використання
незареєстрованої належним чином
розрахункової книжки чи порушення
встановленого порядку її використання,
або використання незареєстрованих чи
непрошнурованих книг обліку
розрахункових операцій, або
незберігання книг обліку
розрахункових операцій чи
розрахункових книжок протягом
встановленого терміну.

Згідно ст. 22 вказаного Закону, у разі
невідповідності суми готівкових
коштів на місці проведення розрахунків
сумі коштів, яка зазначена в денному
звіті, а у випадку використання
розрахункової книжки - загальній сумі
продажу за розрахунковими квитанціями,
виданими з початку робочого дня, до
суб'єктів підприємницької діяльності
застосовується фінансова санкція у
п'ятикратному розмірі суми, на яку
виявлено невідповідність.

Таким чином, наведені норми
законодавства встановлюють, що
обов'язковими передумовами для
застосування фінансових санкцій до
суб'єктів підприємницької діяльності є
встановлення факту порушення таким
суб'єктом підприємницької діяльності
вказаних вище вимог Закону.

Із матеріалів адміністративної справи
видно, що оспорене рішення відповідача
№ /0 від 08.08.2008 року про
застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій на суму 1825 грн.
ґрунтується лише на Акті податкової
перевірки № 901247/261/23-1 від 31.07.2008 року.

Однак, вказаний Акт перевірки
складений у відсутності суб'єкта
підприємницької діяльності, тобто
позивача ФОП ОСОБА_1. Такий Акт
перевірки не підписаний позивачем чи
його уповноваженою особою.

У зв'язку із цим, вказаний Акт перевірки
не може бути безумовним доказом вини
позивача у вчиненні вказаних в ньому
порушень.

При цьому, суд апеляційної інстанції
зазначає, що в матеріалах
адміністративної справи відсутні і
відповідачем не надано доказів того, що
об'єкт податкової перевірки - магазин
по вул. Шевченка в с. Росільна
Богородчанського району належить
позивачу ФОП ОСОБА_1, і що ОСОБА_3 на час
перевірки перебувала у трудових
відносинах із позивачем та працювала у
нього продавцем. Відсутні докази про
те, що розрахункові операції без
використання розрахункових квитанцій
і невідповідність сум готівкових
коштів були допущені в торговій точці
ФОП ОСОБА_1, оскільки згідно пояснень
позивача у вказаному магазині були 2
торгові точки різних підприємців і
готівкові кошти вилучались
працівниками ДПІ з обох кас. В
матеріалах справи немає, зокрема,
підтверджень про огляд (опис) місця
перевірки, огляд (опис) реалізованого
без використання розрахункових
квитанцій товару на 26,70 грн., огляд
(опис) розрахункової книжки чи книги
обліку розрахункових операцій чи інших
доказів вчинення описаних в Акті
перевірки порушень.

Суд апеляційної інстанції враховує, що
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 19.06.2013 року (а.с. 101) в
розглядуваній адміністративній справі
було звернено увагу на те, що
відображені в Акті перевірки від 31.07.2008
року висновки податкового органу
повинні бути підтверджені належними
доказами.

Згідно ст. 138 КАС України, предметом
доказування є обставини, якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи та які
належить встановити при ухваленні
судового рішення у справі.

Відповідно до ст. 71 ч.2 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, заслуговують на увагу
доводи апелянта про безпідставність
висновків відповідача про порушення
позивачем вимог п.5, п.13 ст.3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

Також суд апеляційної інстанції
звертає увагу, що постановою
Богородчанського районного суду
Івано-Франківської області від 01.10.2008
року в справі № 3-3451/2008 закрито
провадження у справі про
адміністративне правопорушення,
передбачене ст. 155-1 ч.1 КУпАП у зв'язку з
відсутністю в діях ОСОБА_3 складу
адміністративного правопорушення щодо
проведення розрахункової операції на
суму покупки без використання
розрахункових квитанцій і невидачу
розрахункового документа, та
незабезпечення відповідності сум
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена
в розрахункових квитанціях, виданих з
початку робочого дня.

З врахуванням наведених вище норм
законодавства та фактичних обставин
справи, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції від 01.10.2013 року
винесена за результатами неповного
встановлення обставини справи, з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, а тому постанову
суду слід скасувати і прийняти нову
постанову про задоволення позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
254 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 - задоволити.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 01
жовтня 2013 року в адміністративній
справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у
Богородчанському районі
Івано-Франківської області про
визнання протиправним і скасування
рішення - скасувати та прийняти нову
постанову.

Позовні вимоги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Державної податкової
інспекції у Богородчанському районі
Івано-Франківської області № /0
від 08 серпня 2008 року про застосування
штрафних (фінансових) санкцій у розмірі
1825 грн..

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів
після набрання нею законної сили може
бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
В.В. Гуляк

Судді:
Л.Я. Гудим

Н.М. Судова-Хомюк

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 01.08.2014 року.