Справа № 823/2107/14
Суддя: В.А. Гайдаш
Дата ухвалення: 2014-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2014 року
справа № 823/2107/14

14 год. 15 хв.
м.
Черкаси

Черкаський окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді Гайдаш В.А.,

суддів - Гаврилюка В.О., Паламара П.Г.,

при секретарі Дудці Г.О.

за участю представників позивача -
Акінчева В.А. та Бабіч Т.Г. (за
довіреностями), представника третьої
особи - Шевченко Т.П. (за довіреністю),
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Черкаси адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Черкаський завод
автохімії» до Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Служба безпеки
України, про визнання протиправним та
скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Черкаський завод
автохімії» звернулось до Черкаського
окружного адміністративного суду з
позовом до Міністерства економічного
розвитку і торгівлі України, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача - Служба безпеки України,
про визнання протиправним та
скасування наказу.

В адміністративному позові позивач, з
врахуванням заяви про уточнення
позовних вимог, просить визнати
протиправним та скасувати наказ
Міністерства економічного розвитку та
торгівлі України від 16 червня 2014 року №
690 «Про застосування спеціальної
санкції - індивідуального режиму
ліцензування зовнішньоекономічної
діяльності - до суб'єкта
зовнішньоекономічної діяльності
України».

Представники позивача позовні вимоги
підтримали в повному обсязі та просили
задовольнити їх з підстав, викладених в
адміністративному позові.

Представник відповідача надіслав на
адресу суду заперечення проти позову,
однак в судове засідання не з'явився,
хоча про час та місце розгляду справи
був повідомлений належним чином.

Частиною 4 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
встановлено, що у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Враховуючи, що відповідач належним
чином повідомлений про дату, час і
місце судового розгляду справи, суд
приходить до висновку про розгляд
справи за відсутності представника
відповідача на підставі наявних у
справі доказів.

Представник третьої особи проти позову
заперечував повністю.

Заслухавши пояснення представників
позивача та представника третьої
особи, розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд встановив.

В ході здійснення заходів, спрямованих
на захист інтересів держави у
зовнішньоекономічній сфері,
здійснюваних на підставі ст. 6 Закону
України «Про контррозвідувальну
діяльність», управлінням Служба
безпеки України в Черкаській області
отримано інформацію, що ТОВ
«Черкаський завод автохімії» станом на
29.01.2014 року імпортувало на митну
територію України з Російської
Федерації флотореагент-оксаль «Т-66»
237776 кг (08.01.2014 року, митна декларація №
902060000/2014/200007, контракт № 235 від 17.11.2011
року; 21.01.2014 року, митна декларація №
902060000/2014/200195, контракт № 235 від 17.11.2011
року), виробництва компанії ВАТ
«Нижньокамськнафтохім».

В подальшому, 21 травня 2014 року до
Департаменту зовнішньоекономічної
діяльності Міністерства економічного
розвитку і торгівлі України надійшло
подання Служби безпеки України № 8/1/2-6914
щодо застосування спеціальної санкції
до товариства з обмеженою
відповідальністю «Черкаський завод
автохімії».

У вищезгаданому поданні зазначено, що
позивачем здійснено переміщення
товару через митний кордон без
відповідних дозвільних документів
Міністерства екології та природних
ресурсів, що є порушенням вимог
постанови КМУ від 25.12.2013 року № 950 «Про
затвердження переліків товарів,
експорт та імпорт яких підлягає
ліцензуванню, та квот на 2014 рік».
Зокрема, відповідно до додатку № 4
зазначеної Постанови, імпорт продуктів
хімічного виробництва або суміжних
виробництв із можливим вмістом
озоноруйнуючих речовин за кодом товару
згідно УКТЗЕД підлягає
ліцензуванню в Міністерстві екології
та природних ресурсів. Згідно листа
Черкаської митниці Міністерства
доходів і зборів України від 11.02.2014 року
№ 882/23-70-64-43 та наданих матеріалів, ТОВ
«Черкаський завод автохімії» жодних
дозвільних документів Міністерства
екології та природних ресурсів під час
митного оформлення товару не надавало.

Наказом Міністерства економічного
розвитку і торгівлі України від 16
червня 2014 року № 690, відповідно до
статті 37 Закону України «Про
зовнішньоекономічну діяльність», на
підставі подання Служби безпеки
України від 21 травня 2014 року №8/1/3-6914 за
порушення, пов'язані із Законом України
«Про зовнішньоекономічну діяльність»,
законів України, що встановлюють
порядок здійснення митних процедур, а
саме ст. ст. 196, 257 та 266 Митного кодексу
України, у 40-денний строк з дня набрання
чинності цим наказом - застосовано
спеціальну санкцію - індивідуальний
режим ліцензування
зовнішньоекономічної діяльності - до
ТОВ «Черкаський завод автохімії».

Вирішуючи даний спір по суті, колегія
суддів зазначає наступне.

Частина 2 ст. 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про
зовнішньоекономічну діяльність», за
порушення цього або пов'язаних з ним
законів України до суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності або
іноземних суб'єктів господарської
діяльності можуть бути застосовані
такі спеціальні санкції: - накладення
штрафів у випадках несвоєчасного
виконання або невиконання суб'єктами
зовнішньоекономічної діяльності та
іноземними суб'єктами господарської
діяльності своїх обов'язків згідно з
цим або пов'язаних з ним законів
України. Розмір таких штрафів
визначається відповідними положеннями
законів України та/або рішеннями
судових органів України; -
застосування до суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності та
іноземних суб'єктів господарської
діяльності індивідуального режиму
ліцензування у випадках порушення
такими суб'єктами цього Закону та/або
пов'язаних з ним законів України, що
встановлюють певні заборони, обмеження
або порядок здійснення
зовнішньоекономічних операцій; -
тимчасове зупинення
зовнішньоекономічної діяльності у
випадках порушення цього Закону або
пов'язаних з ним законів України,
проведення дій, які можуть зашкодити
інтересам національної економічної
безпеки.

Порядок застосування (скасування,
зміни виду, тимчасового зупинення дії)
Міністерством економічного розвитку і
торгівлі України спеціальних санкцій
(далі - санкції), передбачених статтею 37
Закону України "Про
зовнішньоекономічну діяльність", до
українських суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності та
іноземних суб'єктів господарської
діяльності визначає Положення про
порядок застосування до суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності
України та іноземних суб'єктів
господарської діяльності спеціальних
санкцій, передбачених статтею 37 Закону
України «Про зовнішньоекономічну
діяльність», затверджене Наказом
Міністерства економіки України від
17.04.2000 року № 52 (далі - Положення № 52).

Відповідно до п. п. 1.1-1.3 Положення №52,
спеціальні санкції - індивідуальний
режим ліцензування або тимчасове
зупинення зовнішньоекономічної
діяльності - застосовуються
Міністерством економічного розвитку і
торгівлі України до суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності за
поданням органів державної податкової
та контрольно-ревізійної служб, митних,
правоохоронних органів, органів
Антимонопольного комітету України,
спеціально уповноваженого органу
виконавчої влади у сфері регулювання
ринків фінансових послуг та
Національного банку України або за
рішенням суду.

Санкції застосовуються Міністерством
економічного розвитку і торгівлі
України до суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності, що
порушили Закон України «Про
зовнішньоекономічну діяльність» та
пов'язані з ним закони України, зокрема
в разі порушення суб'єктами
зовнішньоекономічної діяльності
валютного, митного, податкового, іншого
законодавства, що встановлює певні
заборони, обмеження або порядок
здійснення зовнішньоекономічних
операцій, та в разі проведення ними дій,
які можуть зашкодити інтересам
національної економічної безпеки.

В листі Міністерства доходів і зборів
України «Про постанову Кабінету
Міністрів України від 03.07.2013 року № 480»
зазначено, що законами України не
передбачено подання органам доходів і
зборів листів Міністерства екології та
природних ресурсів України про
відсутність озоноруйнівних речовин у
товарах, законодавчі підстави щодо
контролю органами доходів і зборів
зазначених листів Мінприроди при
митному оформленні товарів, перелік
яких наведений у додатку 4 до постанови
Кабінету Міністрів України від 25.12.2013
року № 950, відсутні.

З оскаржуваного наказу Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України № 690 вбачається, порушення
позивачем саме ст. ст. 196, 257 та 266 Митного
кодексу України.

Однак суд зазначає, що Черкаською
митницею не зафіксовано факту
порушення ТОВ «Черкаський завод
автохімії» митних правил (ст. ст. 196, 257
та 266 Митного кодексу України) під час
переміщення на митну територію України
з Російської Федерації
флотореагент-оксаль Т-66 237776 кг, як це
зазначено в оскаржуваному наказі № 690.

В поданні Служби безпеки України
зазначено, що позивачем імпортовано
продукти хімічного виробництва або
суміжних виробництв із можливим
вмістом озоноруйнуючих речовин без
відповідної ліцензії.

Проте, Міністерство екології та
природних ресурсів України листами від
27.05.2013 року № 8583/12/10-13, від 07.06.2013 року №
9082/12/10-13, від 25.01.2014 року № 5/3-12/797-14, від
25.01.2014 року № 5/3-12/798-14, від 11.03.2014 року №
5/3-12/2859-14 на звернення ТОВ «Черкаський
завод автохімії» щодо визначення
наявності або відсутності
озоноруйнівних речовин у товарах, що
плануються до ввезення -
проінформувало позивача, що надані
останнім на розгляд документи
підтверджують відсутність
озоноруйнівних речовин у продукції:
флотореагент-оксаль Т-66,
флотореагент-оксаль Т-92, осушувач
сирець марки Б, виробництва ВАТ
«Нижньокамськнафтохім» (Російська
Федерація), яка планується до ввезення
ТОВ «Черкаський завод автохімії»
згідно з контрактами № 235 від 17.11.2011
року, № 240 від 01.03.2012 року та
специфікацією б/н до нього (які містять
інформацію щодо загальної вартості,
найменування товарів, їх кількість,
одиницю виміру та ціну за одиницю
виміру) з фірмою «MWS AutoChemie GmbH»
(Німеччина), тому імпорт вищезазначених
товарів не підлягає ліцензуванню
згідно постанови Кабінету Міністрів
України від 25.12.2013 року № 950 «Про
затвердження переліків товарів,
експорт та імпорт яких підлягає
ліцензуванню, та квот на 2014 рік» та
постанови від 19.12.2012 року № 1201 «Про
затвердження переліків товарів,
експорт та імпорт яких підлягає
ліцензуванню, та квот на 2013 рік».

Отже, з наведеного вбачається, що
імпорт флотореагент-оксаль Т-66 не
підлягає ліцензуванню Міністерством
економічного розвитку і торгівлі
України згідно постанови Кабінету
Міністрів України від 25.12.2013 року № 950
«Про затвердження переліків товарів,
експорт та імпорт яких підлягає
ліцензуванню, та квот на 2014 рік».

Суд звертає увагу, що подання Служби
Безпеки України стосувалось лише
імпорту позивачем на митну територію
України з Російської Федерації
флотореагент-оксаль Т-66 за контрактом
№ 235 від 17.11.2011 року (станом на 29.01.2014
року), хоча з матеріалів справи
вбачається ще й імпорт позивачем
вищезгаданого флотореагент-оксаль Т-66
в даний період і за контрактом № 240 від
01.03.2012 року.

Таким чином, Служба Безпеки України, не
зазначивши у поданні відомостей щодо
ввезення позивачем на митну територію
України флотореагент-оксаль Т-66 за
контрактом № 240 від 01.03.2012 року,
фактично встановила факт, що імпорт
даного товару не підлягає ліцензуванню
згідно постанови Кабінету Міністрів
України від 25.12.2013 року № 950 «Про
затвердження переліків товарів,
експорт та імпорт яких підлягає
ліцензуванню, та квот на 2014 рік».

Також суд бере до уваги пп. 1 п. 2
постанови Кабінету Міністрів України
від 25.12.2013 року № 950, яким визначено, що
не використані у 2013 році суб'єктами
підприємницької діяльності ліцензії
на експорт та імпорт товарів,
визначених у постанові Кабінету
Міністрів України від 19 грудня 2012 року
№ 1201 «Про затвердження переліків
товарів, експорт та імпорт яких
підлягає ліцензуванню, та квот на 2013
рік» (Офіційний вісник України, 2012 р., №
99, ст. 4017), дійсні до 1 березня 2014 року,
якщо інше не передбачено відповідними
міжнародними договорами України.

Тобто Кабінетом Міністрів України
передбачено можливість використання
до 1 березня 2014 р. ліцензії на імпорт
товарів, визначених у постанові
Кабінету Міністрів України від 19
грудня 2012 року № 1201 «Про затвердження
переліків товарів, експорт та імпорт
яких підлягає ліцензуванню, та квот на
2013 рік», що, у свою чергу, дозволяє
суб'єктами підприємницької діяльності
експортувати та імпортувати товари за
ліцензіями на 2013 рік.

Однак, станом на час розгляду даної
справи по суті судом встановлено, що
наказом Міністерства економічного
розвитку і торгівлі України від 04.08.2014
року № 929 скасовано дію спеціальної
санкції, що застосована до суб'єкта
зовнішньоекономічної діяльності
України, зазначеного в додатку до цього
наказу (ТОВ «Черкаський завод
автохімії») та визнано таким, що
втратив чинність оскаржуваний наказ
Мінекономрозвитку України від 16.06.2014
року № 690 у частині застосування
спеціальних санкцій до зазначеного в
додатку до цього наказу суб'єкта
зовнішньоекономічної діяльності
України (ТОВ «Черкаський завод
автохімії»).

З викладеного вбачається, що станом на
дату розгляду справи відсутній предмет
спору, оскільки вимога, викладена
позивачем у адміністративному позові
щодо визнання протиправним та
скасування наказу Міністерства
економічного розвитку та торгівлі
України від 16 червня 2014 року № 690 -
виконана відповідачем.

Таким чином, у межах даної справи
відсутній предмет спору та відповідно
об'єкт судового захисту.

Згідно пунктом 1 частини другої статті
17 Кодексу адміністративного
судочинства України, юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема: спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

Завданням адміністративного
судочинства згідно частини 1 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Системний аналіз наведених норм
свідчить, що суд захищає лише порушені,
невизнані або оспорювані права,
свободи та інтереси учасників
адміністративних правовідносин.

Оскільки на час розгляду даної справи
відповідачем скасовано дію
спеціальної санкції та визнано таким,
що втратив чинність наказ
Мінекономрозвитку України від 16.06.2014
року № 690, спірні правовідносини -
відсутні, як і право, що підлягає
судовому захисту.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку про відмову в задоволенні
адміністративного позову в повному
обсязі.

Частиною 4 ст. 118 КАС України визначено,
що якщо у задоволенні вимог позивачеві
буде відмовлено, вжиті заходи
забезпечення адміністративного позову
зберігаються до набрання постановою
суду законної сили. Проте суд може
одночасно з прийняттям постанови або
після цього постановити ухвалу про
скасування заходів забезпечення
адміністративного позову або заміну
одного способу забезпечення
адміністративного позову іншим.

Враховуючи, що суд прийшов до висновку
про відмову в задоволенні
адміністративного позову, то
застосовані заходи забезпечення
адміністративного позову підлягають
скасуванню, одночасно із винесення
постанови.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 118, 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Скасувати заходи забезпечення
адміністративного позову, які
застосовані ухвалою від 11.07.2014 р.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Черкаський окружний
адміністративний суд в порядку,
передбаченому ст. ст. 185 - 187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови
виготовлено та підписано 15 серпня 2014
року

Головуючий суддя
В.А.
Гайдаш

Судді
В.О. Гаврилюк

П.Г. Паламар