Справа № 2а-324/11
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2014-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07 серпня 2014 року Справа № 9104/87136/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Яворського І.О.,

суддів:
Кухтея Р.В., Сеника Р.П.

за участі секретаря судового засідання
Сідельник
Г.М.

з участю осіб:

позивача по справі: ОСОБА_1

відповідача по справі: представника
Миколайчук А.Я.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Сокальської міської ради Львівської
області на постанову Сокальського
районного суду Львівської області від
02 червня 2011 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до Сокальської міської ради
Львівської області про визнання
протиправним та скасування рішення
суб'єкта владних повноважень, -

В С Т А Н
О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся з позовом в
суд до Сокальської міської ради
Львівської області та просив визнати
протиправним та скасувати рішення
Сокальської міської ради Львівської
області №4 від 12.03.2008 року в частині
затвердження Генерального плану
розвитку міста Сокаль, де передбачено
віднесення до категорії парку
земельної ділянки, на якій знаходиться
нежитлова будівля (танцювальний
майданчик), загальною площею 357,8 кв.м.,
що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Вимоги адміністративного позову
обґрунтовує тим, що він на підставі
договору купівлі-продажу нежитлової
будівлі від 05.12.2002 року, укладеному з
уповноваженим органом територіальної
громади в особі Сокальської районної
ради придбав у власність нежитлову
будівлю (танцювальний майданчик),
загальною площею 357,8 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Право
власності на нерухоме майно було
зареєстровано в ДКП «Червоноградське
МБТІ». 02.01.2003 року позивач звернувся з
заявою про отримання дозволу на
придбання у власність земельної
ділянки, яка знаходиться під належним
йому на праві власності нежитловим
приміщенням необхідної для його
обслуговування. Однак рішенням
Сокальської міської ради №160 від 24.10.2006
року ОСОБА_1 було відмовлено у наданні у
власність вказаної земельної ділянки
та зобов'язано у місячний термін
виконати вимоги рішення №96 від 05.09.2003
року. Постановою Сокальського
районного суду Львівської області від
02.02.2007 р. визнано нечинним рішення
Сокальської міської ради №160 від 24.10.2006
р. «Про відмову в наданні дозволу на
продаж земельної ділянки на АДРЕСА_1 гр.
ОСОБА_1» та зобов'язано Сокальську
міську раду прийняти рішення про
укладення з позивачем договору
купівлі-продажу земельної ділянки на
якій розміщена нежитлова будівля та
яка необхідна для обслуговування
належної йому на праві власності
нежитлової будівлі, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1. Вказана постанова
набрала законної сили та була передана
на виконання. Рішенням Сокальської
міської ради від 16.03.2010 року №124
позивачу було надано дозвіл на викуп
земельної ділянки. З цих підстав
позивач вважає протиправним рішення
Сокальської міської ради Львівської
області №4 від 12.03.2008 року в частині
затвердження Генерального плану
розвитку міста Сокаль.

Постановою Сокальського районного
суду Львівської області від 02 червня 2011
року в справі №2а-324/11 адміністративний
позов було задоволено.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням Сокальською міською радою
Львівської області подано апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Сокальського районного суду
Львівської області від 02 червня 2011 року
в справі №2а-324/11.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги, апелянт зазначає, що суд першої
інстанції не взяв до уваги той факт, що
земельна ділянка, на якій розташовано
об'єкт нерухомості, що належить на
праві приватної власності позивачу,
відноситься до земель загального
користування (рекреаційних земель) -
парку і відповідно до ст. 83 Земельного
кодексу України землі загального
користування населених пунктів
(майдани, вулиці, шляхи, набережні,
пляжі, парки, сквери, бульвари, тощо) не
можуть передаватися у приватну
власність.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційну скаргу Сокальськї
міської ради Львівської області
необхідно задовольнити, а оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову
постанову про відмову в задоволенні
позовних вимог. При цьому колегія
суддів виходить з наступних міркувань.

Згідно договору купівлі-продажу від
05.12.2002 р. укладеного між територіальною
громадою в особі Сокальської районної
ради та ОСОБА_1, останній придбав у
власність нежитлову будівлю
(танцювальний майданчик) загальною
площею 357,8 м.кв., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Як стверджується реєстраційним
посвідченням нежитлова будівля за
адресою: АДРЕСА_1 в цілому
зареєстрована за ОСОБА_1 на праві
власності на підставі договору
купівлі-продажу.

25.09.2006 року позивач звернувся до
Сокальської міської ради із заявою
(вх.№376 від 25.09.2006 року) про отримання
дозволу на придбання у власність
земельної ділянки, яка знаходиться під
належним позивачу на праві власності
нежитловим приміщенням та необхідна
для його обслуговування.

Проте рішенням Сокальської міської
ради Львівської області №160 від 24.10.2006
року позивачу було відмовлено у
продажі земельної ділянки для
обслуговування нежитлового приміщення
на АДРЕСА_1.

Постановою Сокальського районного
суду Львівської області від 02.02.2007 року
визнано нечинним рішення Сокальської
міської ради №160 від 24.10.2006 року «Про
відмову в наданні дозволу на продаж
земельної ділянки на АДРЕСА_1, гр.
ОСОБА_1» та зобов'язано Сокальську
міську раду прийняти рішення про
укладення з ОСОБА_1 договору
купівлі-продажу вказаної земельної
ділянки» та встановлено, що відмова
Сокальської міської ради у продажі
спірної земельної ділянки позивачу з
підстав, що дана земельна ділянка
відноситься до земель загального
користування - є неправомірною.

Однак колегія судді констатує той факт,
що на даний час вказане рішення суду не
виконане в тій мірі в якій воно
викладене.

Проте, Сокальською міською радою, як
вказано в самому рішенні, на виконання
постанови Сокальського районного суду
Львівської області від 02.02.2007 року
прийнято рішення від 16.03.2010 року №124,
яким надано дозвіл на викуп земельної
ділянки площею 357,8 м. кв. для
обслуговування нежитлової будівлі на
АДРЕСА_1 ПП ОСОБА_1.

Однак можливістю на викуп земельної
ділянки наданою цим рішенням міської
ради позивач не скористався.

Колегія суддів також зазначає, що ще до
прийняття рішення 26 сесії 5 скликання
Сокальської міської ради від 16.03.2010
року №124, Сокальською міською радою
Львівської області 12.03.2008 року за №4
прийнято рішення, яким затверджено
генеральний план розвитку міста
Сокаль, де передбачено віднесення до
категорії парк земельної ділянки, яка
необхідна для обслуговування
нежитлової будівлі (танцювальний
майданчик), загальною площею 357,8 кв. м.,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України при
переході права власності на будівлю і
споруду право власності на земельну
ділянку або її частину може переходити
на підставі цивільно-правових угод, а
право користування на підставі
договору оренди.

Згідно з вимогами ч.3 ст.128 ЗК України
рада міністрів АР Крим, місцева
державна адміністрація або сільська,
селищна, міська рада у місячний термін
розглядає заяву і приймає рішення про
продаж земельної ділянки або про
відмову в продажу із зазначенням
причин відмови.

Як вже зазначалось вище, при розгляді
відповідної заяви позивача, Сокальська
міська рада відмовила позивачу у
продажі земельної ділянки про яку він
просить. Таке рішення ради було
оскаржене до суду та судом скасоване та
зобов'язано раду вчинити дії на
укладення договору купівлі-продажу з
позивачем, однак це рішення виконане не
було, а значить спірна земельна ділянка
позивачу передана не була та
залишилась у власності територіальної
громади міста.

Позивач оскаржує рішення про
затвердження Сокальською міською
радою генерального плану міста Сокаль,
згідно якого до паркової зони увійшла і
спірна земельна ділянка, проте позивач
не наводить аргументів з яких підстав
рішення про затвердження генерального
плану міста є протиправним.

В той же час, відповідно до п. «а» ч.3 ст.
83 ЗК України до земель комунальної
власності, які не можуть передаватись у
приватну власність, належать: землі
загального користування населених
пунктів (майдани, вулиці, проїзди,
шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери,
бульвари, кладовища, місця
знешкодження та утилізації відходів
тощо).

Крім того, як підставно зазначає
апелянт в апеляційній скарзі, рішенням
Сокальської міської ради від 16.03.2010
року №124, надано дозвіл на викуп
земельної ділянки площею 357,8 м. кв. для
обслуговування нежитлової будівлі на
АДРЕСА_1 ПП ОСОБА_1, однак останній не
скористався процедурою викупу
земельної ділянки та не викупив таку.

Отже, з урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає доводи апеляційної
скарги такими, що спростовують
висновки суду першої інстанції.

Таким чином, апеляційну скаргу
Сокальської міської ради Львівської
області необхідно задовольнити, а
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нову постанову
про відмову в задоволенні позовних
вимог.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.3 ч.1
ст.198, ст.202, ч.2 ст.205, ст.207, ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А
Н О В И В:

Апеляційну скаргу Сокальської міської
ради Львівської області задовольнити.

Постанову Сокальського районного суду
Львівської області від 02 червня 2011 року
в справі №2а-324/11 - скасувати та прийняти
нову постанову, якою в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1 до
Сокальської міської ради Львівської
області про визнання протиправним та
скасування рішення суб'єкта владних
повноважень - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання
постановою законної сили, а у разі
складення постанови в повному обсязі,
відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з
дня складення постанови в повному
обсязі.

Головуючий
І.О. Яворський

Судді
Р.В. Кухтей

Р.П. Сеник