Справа № 815/3551/14
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2014-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3551/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання
Гунько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Геомар» до
Державної податкової інспекції у
Комінтернівському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 10.06.2014 року №
та № 000061220, -

В С Т А Н О В
И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Геомар» (надалі по
тексту - позивач або ТОВ «Геомар»)
звернулось до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Комінтернівському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області (надалі по тексту - відповідач
або ДПІ у Комінтернівському районі ГУ
Міндоходів в Одеській області), в якому
просило визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення № та №
000061220.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначив, що відповідачем було
проведено документальну планову
виїзну перевірку ТОВ «Геомар» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.04.2011 року по
31.12.2013 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2011 року по
31.12.2013 року, за результатами якої
складено акт від 26.05.2014 року №
000066/15-32-22-05/33486003/750, на підставі якого
відповідачем винесені податкові
повідомлення-рішення від 10.06.2014 року №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств у
розмірі 1 105 101 грн. (за основним платежем
- 894 249 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 210852 грн.) та № , яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 855 923 грн. (за
основним платежем - 684 738 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 171185
грн.). Позивач вважає, що оскаржувані
податкові повідомлення - рішення
підлягають скасуванню, як такі, що не
відповідають чинному законодавству,
оскільки прийнято на підставі хибних
висновків, до яких прийшов відповідач в
ході проведення перевірки.

Представники позивача у судовому
засіданні підтримали позовні вимоги та
просили позов задовольнити у повному
обсязі, посилаючись на обставини
викладені в позові.

Представники відповідача проти
задоволення позовних вимог у судовому
засіданні заперечували у повному
обсязі з підстав викладених у
запереченнях на позов, зокрема
зазначивши, що в ході перевірки з боку
позивача були встановлені порушення,
які знайшли відображення в акті
перевірки, що підтверджується
фактичними обставинами, а тому
оскаржувані рішення є законними.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін,
допитавши свідків, а також дослідивши
обставини, якими обґрунтовувалися
позовні вимоги, перевіривши їх
доказами, судом встановлені наступні
факти та обставини.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового
кодексу України органи державної
податкової служби мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового
кодексу України, документальною
перевіркою вважається перевірка,
предметом якої є своєчасність,
достовірність, повнота нарахування та
сплати усіх передбачених цим Кодексом
податків та зборів, а також дотримання
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
дотримання роботодавцем законодавства
щодо укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Судом встановлено, що в період з 24.04.2014
року по 19.05.2014 року на підставі
направлень виданих ДПІ у
Комінтернівському районі ГУ
Міндоходів в Одеській області від
22.04.2014 року № 38/15-17-22-01-23, № 37/15-17-22-01-23, №
35/15-17-25-01-14, № 34/15-17-17-01-09, № 36/15-17-22-01-23
посадовими особами відповідача згідно
із п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, ст. 77 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 року № 2756-УІ,
на підставі наказу ДПІ у
Комінтернівському районі ГУ
Міндоходів в Одеській області № 114 від
01.04.2014 року проведено планову виїзну
перевірку ТОВ «Геомар» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.04.2011 року по
31.12.2013 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2011 року по
31.12.2013 року.

За результатами проведеної перевірки
відповідачем був складений акт від
26.05.2014 року № 000066/15-32-22-05/33486003/750 «Про
результати планової виїзної перевірки
ТОВ «Геомар» (код за ) з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.04.2011 року
по 31.12.2013 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2011 року по
31.12.2013 року», відповідно до висновку
якого перевіркою встановлено
порушення позивачем п. 138.2 ст. 138, п.п.
140.1.6 п. 140.1 ст. 140 Податкового кодексу
України, в результаті чого встановлено
заниження податку на прибуток у сумі -
894249 грн., у т.ч. в 4 кв. 2011 - 50843 грн., 1 кв. 2012
- 54883 грн., 2 кв. 2012 - 73302 грн., 3 кв. 2012 - 75519
грн., 4 кв. 2012 - 95387 грн., 2013 - 544315 грн.; п. 185.1
ст. 185, п. 186.3 ст. 186, п. 190.2 ст. 190
Податкового кодексу України в
результаті чого встановлено заниження
податку на додану вартість у загальній
сумі - 684738 грн.; п. 176.2 ст. ст. 176
Податкового кодексу України (а.с. 11-44
том І).

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем були прийняті податкові
повідомлення - рішення від 10.06.2014 року №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств у
розмірі 1 105 101 грн. (за основним платежем
- 894 249 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 210852 грн.) та № , яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 855 923 грн. (за
основним платежем - 684 738 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 171185
грн.) (а.с. 45-46 том І).

Не погодившись з висновками акту
перевірки та прийнятими податковими
повідомленнями-рішеннями, ТОВ «Геомар»
оскаржило їх в судовому порядку,
вимагаючи визнання їх протиправними та
скасування.

Оцінивши належність, допустимість,
достовірність наданих сторонами
доказів, а також достатність та
взаємний зв'язок у їх сукупності,
надаючи правову оцінку оскаржуваним
рішенням суб`єкта владних повноважень,
суд виходив з приписів ч.3 ст.2 КАС
України та дійшов висновку про їх
протиправність та обґрунтованість
позовних вимог ТОВ «Геомар» з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з п.1 ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідачем за результатами
перевірки складено акт від 26.05.2014 року
№ 000066/15-32-22-05/33486003/750, проте з висновками
цього акту посадові особи позивача
були не згодні. Таким чином, обставини
зазначені у акті перевірки не є
підтвердженими позивачем, а тому
згідно з положеннями ч. 2 ст. 71 КАС
України всі вказані в акті обставини
повинні доводитись відповідачем під
час офіційного з`ясування обставин
справи.

Як вбачається з акту перевірки,
підставою для прийняття оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень стали
висновки відповідача про заниження
податку на прибуток у сумі 894 249 грн. та
заниження податку на додану вартість у
сумі 684 738 грн.

Як вбачається з акту, в ході перевірки
встановлено, що TOB «ГЕОМАР»
неправомірно віднесло до складу витрат
вартість послуг на обслуговування
автоматизованої технологічної системи
електронної комерції (експлуатація
комп'ютерної системи Екс-Пресс
Контейнер Лайн (ЮКей) Лтд. з обміну
даними) за агентською угодою № 09-12 від 04
вересня 2012 року укладеною TOB «ГЕОМАР» з
Форкон Лтд., діючого як генеральний
агент Екс-пресс Контейнер Лайн (ЮКей)
Лтд. При цьому відповідач обґрунтовує
свої висновки тим, що відсутні детальні
розшифровки щодо обміну даними
(надання або отримання) будь-якої
інформації, її суть, дата, час та зміст,
у зв'язку з чим ці витрати нібито не
пов'язані з господарською діяльністю
підприємства (стор. 7 акту перевірки,
а.с. 17 том І). Аналогічним чином (стор. 9
акту перевірки, а.с. 19 том І) відповідач
визнав неправомірно сформованими
витрати позивача, здійснені останнім
на користь Нептун Лайнз Шиппінг енд
Менеджінг Ентерпрайзес ЕсЕй (компанія
створена і зареєстрована за
законодавством Ліберії) на
відшкодування витрат Принципала на
підтримку міжнародної інформаційної
системи (експлуатацію комп'ютерної
системи інформаційного обміну Нептун
Лайнз), здійснені позивачем на
виконання агентської угоди від 20.09.2011
року.

Суд з даними висновками відповідача не
погоджується з огляду на наступне.

Судом встановлено, що у перевіряємому
періоді позивачем була укладена
агентська угода № 09-12 від 04 вересня 2012
року з Форкон Лтд., компанією, що
належним чином заснована відповідно до
законодавства Кіпру, діючої як
Генеральний агент Екс-Пресс Контейнер
Лайн (ЮКей) Лтд. (UK), компанією, що
належним чином заснована відповідно до
законодавства Англії (а.с. 47-55 том І).

Відповідно до п. 1 вказаної агентської
угоди «оскільки Генеральний агент
(Форкон Лтд) оперує суднами Принципала
(Екс-Пресс Контейнер Лайн (ЮКей) Лтд) в
регіоні Середземного та Чорного морів,
надаючи послуги загального фідерного
контейнерного сервісу; оскільки
Субагент (TOB «ГЕОМАР») має діючу
організацію для виконання агентського
обслуговування в Одесі, Україна (надалі
іменується - Територія); оскільки
обидві сторони висловили бажання
укласти цю угоду; таким чином
враховуючи викладене вище, взаємно
погоджено наступне: 1.1. Генеральний
агент цим призначає Субагента своїм
портовим і фрахтовим Субагентом на
Території...».

Згідно п. 5 агентської угоди
Генеральний агент погоджується
сплачувати Субагентові, і Субагент
приймає винагороду за надані послуги,
оплату, що встановлена у Додатку № 1 Про
Винагороду, до цієї угоди (а.с. 56 том І).

Пунктом 3.1 вказаної Угоди встановлено:
«Субагент має вжити всіх необхідних
заходів для забезпечення своїх офісів
новітньою автоматизованою
технологічною системою електронної
комерції, що є сумісною з
автоматизованою технологічною
системою електронної комерції
Генерального агента..» Пунктом 3.2
встановлено: «Субагент має залучити
відповідну компетентну підтримку з
інформаційних технологій та/або
винайти технічний персонал, що володіє
необхідними кваліфікацією та досвідом
у системі електронної комерції.
Субагент, однак, може передати функції
технічного/профілактичного
обслуговування в аспекті інтеграції
автоматизованої технологічної системи
електронної комерції компетентній та
надійній компанії з інформаційних
технологій». Додатком № 1 до вказаної
Угоди між Форкон Лтд і TOB «ГЕОМАР»
встановлений обов'язок щомісячного
відшкодування останнім витрат, на
обслуговування автоматизованої
технологічної системи електронної
комерції згідно до дебет-нот
Генерального агента. Обов'язки TOB
«ГЕОМАР» стосовно застосування
технологічної системи електронної
комерції визначені у Додатку № 2 до
агентської угоди № 09-12 від 04.10.2012 року
(а.с. 57-58 том І).

Відповідно п. 1.1. агентської угоди від 20
вересня 2011 року, укладеної TOB «ГЕОМАР»
(агент) з Нептун Лайнз Шиппінг енд
Менеджінг Ентерпрайзес ЕсЕй
(принципал) (компанія створена і
зареєстрована за законодавством
Ліберії) (а.с. 78-83 том І) принципал
наступним призначає Агента своїм
лінійним агентом для всіх своїх
власних та/або керованих та/або
зафрахтованих та/або оперованих суден,
за відсутності виняткових протилежних
зауважень. Згідно п. 1.3. територією, на
якій Агент повинен виконувати
обов'язки за цією угодо, є Україна.
Відповідно до п. 3.20 до обов'язків агента
віднесено: оперувати ефективною
комунікаційною системою відповідно
інструкції Принципала, в тому числі -
мати в наявності достатнє обладнання,
сумісне з системою, яку застосовує
принципал, для того, щоб забезпечити
прямий зв'язок та обмін даними між
комп'ютерними системами Принципала і
Агента. Для відшкодування витрат
Принципала на підтримку міжнародної
інформаційної системи (експлуатацію
комп'ютерної системи інформаційного
обміну Нептун Лайнз) Агент має
оплачувати Принципалові компенсаційні
суми згідно до дебет-ноти Принципала на
щомісячній основі.

Судом встановлено, що в перевіряємому
періоді TOB «ГЕОМАР» (Субагент) на
користь Форкон Лтд. (Генеральний Агент)
перераховано у відповідності до п.п. 2 п.
В Додатку № 1 «Про

Винагороду» до агентської угоди № 09-12
між Форкон Лтд. та TOB «Геомар» від 04

вересня 2012 року 474 534 грн.
компенсаційної плати для
відшкодування на обслуговування
автоматизованої технологічної системи
електронної комерції Принципала і
Генерального агента (експлуатація
комп'ютерної системи Екс-Пресс
Контейнер Лайн (Юлей) Лтд. з обміну
даними) - згідно наданих генеральним
агентом дебет-нот (а.с. 62-71 том І).
Вказані суми були віднесені до складу
витрат, що враховуються, при визначенні
об'єкту оподаткування.

Також в перевіряємому періоді TOB
«ГЕОМАР» (Агент) на користь Нептун
Лайнз Шиппінг енд Менеджінг
Ентерпрайзес ЕсЕй (Принципал)
відповідно до агентської угоди від 20
вересня 2011 року перераховано 2 506 780 грн.
відшкодування на підтримку,
міжнародної інформаційної системи
(експлуатацію комп'ютерної системи
інформаційного обміну Нептун Лайнз) -
згідно наданих інвойсів та актів (а.с.
97-147 том І). Вказані суми були віднесені
до складу витрат, що враховуються при
визначенні об'єкту оподаткування.

Як вбачається з акту, відповідач дійшов
висновку про відсутність зв'язку
вищезазначених витрат з господарською
діяльністю позивача, виходячи з того,
що відсутні детальні розшифровки щодо
обміну даними (надання або отримання)
будь-якої інформації, її суть, дата, час
та зміст.

Порядок формування складу витрат
визначено Податковим кодексом України
від 02.12.2010р. № 2755-VI (надалі по тексту - ПК
України).

Згідно п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України
витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Так п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу
України визначено, витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Відповідно до вимог п. 138.2 ст. 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат, витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Однією з обов'язкових умов для
віднесення витрат підприємства на
оплату послуг до складу валових витрат
є зв'язок цих витрат з господарською
діяльністю платника.

У ст. 42 Господарського кодексу
зазначено, що підприємництво це
самостійна, ініціативна, систематична,
на власний ризик господарська
діяльність, яка здійснюється
суб'єктами господарювання
(підприємцями) з метою досягнення
економічних і соціальних результатів
та одержання прибутку.

Згідно п.п. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 ПК України
розумна економічна причина (ділова
мета) - причина, яка може бути наявна
лише за умови, що платник податків має
намір одержати економічний ефект у
результаті господарської діяльності.

«Доктрина ділової мети» широко
використовується органами податкового
контролю та національними судами під
час перевірки повноти і своєчасності
сплати податків і зборів платниками
податків.

Суть вказаної доктрини полягає у тому,
що для цілей оподаткування
визначальним критерієм для
кваліфікації діяльності платника як
господарської є спрямованість такої
діяльності на отримання доходу.
Збитковість господарської діяльності
не може бути підставою для визначення
такої діяльності як негосподарської,
позаяк при здійсненні господарських
операцій існує звичайний комерційний
ризик не отримати дохід від конкретної
операції, втім визначальною ознакою
господарської діяльності є наявність
ділової мети, що полягає в намірі
отримати економічний ефект від
операції.

Враховуючи те, що використання
комп'ютерної системи Екс-Пресс
Контейнер Лайн (ЮК

ей) Лтд., комп'ютерної системи
інформаційного обміну Нептун Лайнз, в
цілому є необхідним для забезпечення
необхідного рівня якості взаємодії та
обміну даними між Субагентом/Агентом в
особі позивача з Генеральним
агентом/Принципалом (що вбачається з
характеру правовідносин, що виникли за
агентською Угодою № 09-12 від 04.10.2012 р. та
за агентською угодою від 20 вересня 2011),
суд вважає, що цілком очевидним є те, що
витрати, понесені TOB «ГЕОМАР» на
обслуговування вказаних систем,
пов'язані з господарською діяльністю
підприємства і спрямовані на
реалізацію можливості отримання
позитивного результату від своєї
діяльності.

Крім того, враховуючи специфічний
електронно-цифровий характер відносин,
пов'язаних з користуванням зазначеними
комп'ютерними системами, позивачем до
суду надано копії роздрукувань
(скрін-шотів) вказаних систем (а.с. 167-171
том І), з яких чітко вбачається як і з
якою метою ці системи
використовуються.

При цьому, на підтвердження реальності
використання зазначеної комп'ютерної
системи в господарській діяльності
позивача за клопотанням останнього, в
судовому засіданні в якості свідка
було допитано особу, яка безпосередньо
здійснює обслуговування даної системи
та використовує дані з її бази при
виконанні виробничих задач
підприємства, а саме ОСОБА_4, який, крім
наданих пояснень, продемонстрував суду
яким чином працює система, які дані
вона містить та як вони
використовується позивачем у своїй
діяльності.

Також як вбачається з наданої
позивачем бухгалтерської довідки № 1-14
(а.с. 2 том ІІ), витрати на відшкодування
принципала по нерезиденту Neptune Lines Shipping
and Managing Enterprises SA формуються на підставі
калькуляції додатка № 2 агентської
угоди б/н від 20.09.2011 pоку. Розрахунок
проводиться, виходячи з об'єму судна.
Витрати підтверджуються актами
виконаних робіт, підписаними з
обох сторін. Оплата проводитися на
підставі рахунків від принципала.
Переказ грошей здійснюється
відповідно до цінової експертизи,
отриманої позивачем у Державному
підприємстві «Державний
інформаційно-аналітичний центр
моніторингу зовнішніх товарних
ринків». На підтвердження вказаних
обставин позивачем до суду надано
Додаток № 2 про калькуляцію витрат по
компенсації витрат нерезидента,
рахунки від Neptune Lines Shipping and Managing Enterprises
SA, акт виконаних робіт, цінові
експертизи на переказ грошей
Принципалу Neptune Lines Shipping and Managing Enterprises SA
(а.с. 89-147 том І).

Також з наданої позивачем
бухгалтерської довідки № 1-14 (а.с. 2 том
ІІ) вбачається, що витрати на
відшкодування Принципала і
Генерального агента Forcon Ltd
(експлуатація комп'ютерної системи
Екс-Пресс Контейнер Лайн (ЮКей) Лтд з
обміну даними) формуються згідно
додатку № 1 про винагороду до
агентського договору № 09-12 від 04.09.2012
року. Оплачуються по дебет-ноті від
Генерального агента. Виставлена
дебет-нота є фактом виконаних робіт, що
обумовлено поправкою № 3 до
агентського договору. На підтвердження
казаних обставин позивачем до суду
надано додаток № 1 про винагороду до
агентського договору № 09-12 від 04.2012
pоку, поправка № 3 до агентського
договору № 09-12 від 04.2012 pоку, дебет-ноти
(а.с. 56, 61, 62-71 том І).

Також на підтвердження реальності
вищезазначених господарських відносин
позивачем до суду надано інструкцію з
експлуатації та запуску комп'ютерної
системи: «Система планування Нептун
програмне мережеве забезпечення з
планування укладання вантажу та
координації керівництво користувача»
(а.с. 61-139 том ІІ), а також докази на
підтвердження здійснених позивачем
заходів щодо навчання ОСОБА_4
користування вищезазначеними
комп'ютерними системами (140-150 том ІІ).

Таким чином, висновки про безпідставне
завищення TOB «ГЕОМАР» витрат, що
враховуються при визначенні об'єкту
оподаткування, за рахунок вартості
обслуговування автоматизованої
технологічної системи електронної
комерції Екс-Пресс Контейнер Лайн
(ЮКей) Лтд. і комп'ютерної системи
інформаційного обміну Нептун Лайнз, є
безпідставним і таким, що суперечить
нормам Податкового кодексу України.

Також як вбачається з акту, в ході
перевірки встановлено, що TOB «ГЕОМАР»
неправомірно віднесло до складу витрат
вартість страхових премій в сумі 1 528
800,00 грн., сплачених на користь AT
«Страхова компанія «Мономах» по
укладеним договорам страхування № 17.0035
від 01.12.2012 року та № 17.0037 від 01.01.2013 року
(а.с. 148-149 том І). При цьому відповідач
обґрунтовує свої висновки тим, що
проаналізувавши укладені TOB «ГЕОМАР»
агентські угоди, податкова інспекція
дійшла висновків про те, що у TOB
«ГЕОМАР» відсутні фінансові ризики по
вказаним агентським угодам, т. я.
підприємство працює по передплаті та
не сплачує послуги, пов'язані з
агентуванням за рахунок власних
коштів, тобто відсутні ймовірні
витрати (стор. 7 акту перевірки, а.с. 17
том І).

Разом з тим, суд з даними висновками
відповідача також не погоджується,
оскільки відповідачем не були взяті до
уваги наступні положення укладених TOB
«Геомар» агентських угод:

- п. 2.4 агентської угоди від 20.09.2011
року укладеної з компанією Нептун
Лайнз Шиппінг енд Менеджінг
Ентерпрайзес ЕсЕй: Агент несе
відповідальність за недбалі дії або
невиконання зобов'язань субагентами
або субпідрядниками, якщо Агент не
доведе Принципалові, що він дбайливо
поставився до призначення і нагляду за
таким субагентом або субпідрядником.
Агент також: несе відповідальність, у
контексті цієї статті, за дії своїх
офіційних дочірніх компаній;

- п.п. 2.7, 2.8 агентської угоди № 09-12
від 04.10.2012 року, укладеної з Форкон Лтд.:
Субагент уживатиме всіх необхідних
запобіжних заходів, щоб гарантувати
безпечність та захист всіх
контейнерів, що розвантажуються, доти,
поки вони не будуть доставлені
Операторам головної лінії у
відповідності до місцевих звичаїв та
правил. У разі невиконання зазначеного,
Субагент несе повну відповідальність
перед Генеральним Агентом за усі
можливі наслідки. Субагент має вживати
всіх необхідних запобіжних заходів,
щоб гарантувати безпечність та захист
всіх контейнерів, що мають
відправлятися з портів Території, доти,
поки вони не будуть навантажені на борт
судна, та забезпечити навантаження
усіх контейнерів, що зазначені у
відвантажувальних документах, на борт.
У разі невиконання зазначеного,
Субагент несе повну відповідальність
перед Генеральним Агентом за усі
можливі наслідки.

При цьому, суд зазначає, що за загальним
правилом, агент несе відповідальність
перед принципалом за дії залучених ним
третіх осіб як за свої власні дії, і у
випадку, наприклад, пошкодження
вантажу під час розвантаження
залученою агентом третьою особою,
відповідальність перед принципалом за
таке пошкодження покладається саме на
агента.

Як пояснили представники позивача,
укладені TOB «ГЕОМАР» договори
страхування дозволяють додатково
забезпечити свої фінансові ризики
пов'язані з такими випадками, так як
стягнення збитків з третіх осіб в
порядку регресу можуть зайняти багато
часу, що в свою чергу може призвести до
зриву виконання позивачем цих чи інших
контрактів внаслідок тимчасового
браку коштів.

В свою чергу позивачем на
підтвердження здійснення
господарської діяльності по виконанню
вищезазначених агентських угод
контролюючому органу та до суду були
надані усі первинні документи щодо
взаємодії з портовими службами та
підприємствами.

Вказані документи підтверджують факт
того, що у перевіряємому періоді TOB
«ГЕОМАР» виконувало свої обов'язки в
якості агента/субагента за вказаними
контрактами, а тому, протягом всього
періоду надання агентських послуг TOB
«ГЕОМАР» несло відповідальність перед
Принципалом/Генеральним агентом
згідно вищенаведених положень
агентських угод. А тому висновки,
викладені у акті, щодо відсутності у TOB
«ГЕОМАР» ймовірних витрат, пов'язаних з
виконанням агентських угод та інших
супутніх фінансових ризиків, є цілком
безпідставними.

Відповідно до п.п. 140.1.6 п. 140.1 ст. 140 ПК
України при визначенні об'єкта
оподаткування враховуються такі
витрати подвійного призначення:
будь-які витрати із страхування
ризиків загибелі врожаю,
транспортування продукції платника
податку; цивільної відповідальності,
пов'язаної з експлуатацією
транспортних засобів, що перебувають у
складі основних засобів платника
податку; будь-які витрати із
страхування ризиків, пов'язаних із
виробництвом національних фільмів (у
розмірі не більше 10 відсотків вартості
виробництва національного фільму);
екологічної та ядерної шкоди, що може
бути завдана платником податку іншим
особам; майна платника податку; об'єкта
фінансового лізингу, а також
оперативного лізингу, концесії
державного чи комунального майна за
умови, якщо це передбачено договором;
фінансових, кредитних та інших ризиків
платника податку, пов'язаних із
провадженням іншої господарської
діяльності, в межах звичайної ціни
страхового тарифу відповідного виду
страхування, що діє на момент укладення
такого страхового договору, за
винятком страхування життя, здоров'я
або інших ризиків, пов'язаних з
діяльністю фізичних осіб, що
перебувають у трудових відносинах з
платником податку, обов'язковість
якого не передбачена законодавством,
або будь-яких витрат із страхування
сторонніх фізичних чи юридичних осіб.

Крім того, на запитання суду відносно
того: яким чином розраховувалися суми
за вищезазначеними договорами
страхування з АТ «Страхова компанія
«Мономах»; чому використовувалися саме
показники дисбурсментов за минулий
рік; економічна доцільність саме таких
сум ризиків, позивач надав суду
бухгалтерську довідку № 2-14 (а.с. 15-16 том
ІІ), а представник позивача підтвердив
зазначену в ній інформацію в судовому
засіданні, в якій зазначено наступне:
«У страхової компанії «Мономах» TOB
«Геомар» застрахувало свої майнові
інтереси, пов'язані із здійсненням
операцій з агентування судів. За даним
договором вважаються збитки
суспільства, що виникли в результаті
настання таких ризиків: стихійні лиха;
пожежа; аварія; банкрутство
контрагента; банкрутство банку
контрагента; тимчасова
неплатоспроможність контрагента;
навмисні та / або протиправні дії
контрагента, спрямовані на настання
страхового випадку. Основним
розрахунковим документом в області
лінійного агентування є
дисбурсментський рахунок.
Дисбурсментський рахунок являє собою
зведений рахунок видатків судна за
суднозахід, складений за спеціальною
формою, розробленою судновласником або
агентської фірмою. Цим документом
визначається весь обсяг виконаних для
Принципала послуг. Обсяг виконаних
послуг є підставою для розрахунку
страхового тарифу для Страхувальника
та ліміту відповідальності Страховика.
Розмір страхового тарифу, в нашому
випадку 7%, визначається Страховиком. У
листопаді 2012 р. було прийнято рішення
(Протокол № 11 загальних зборів
засновників) для забезпечення захисту
підприємства від збитків внаслідок
можливих непередбачених негативних
обставин і чинників, застрахувати
фінансові ризики по контрагентах «Neptune
Lines Shipping» і «Forcon Ltd». Для визначення
страхової суми за основу ми взяли обсяг
операцій з дисбурсментського рахунках
за минулий рік. Плануючи, що обсяг
послуг у страховій період з 01.12.2012 - по
31.12.2012 буде не більше заявленого. Обсяг
за 3 місяці 2011 року склав 5948252 гривень.
Страховий тариф склав 5948252 гр.х7% = 416377
гривень. Страхова премія в грудні 2012
року склала 416 377 гривень / 3 місяці = 138792
гривень.

За фактом, обсяг планованих
суднозаходів на грудень 2012 року склав
1820000 гривень. Тому, розрахунок
зроблений таким чином: 1820000 х7% = 127400
гривень. Ліміт відповідальності
Страховика, відповідно, встановлений в
сумі 2 000 000 гривень. Аналогічний
розрахунок проведено в 2013 році.
Враховуючи, специфіку роботи - агенти
несуть відповідальність перед третіми
особами на території України за
судновласника і зобов'язані провести
всі розрахунки, як з портами і інш.
організаціями, так і в непередбачених
обставинах, ; - то пожежа або аварія або
стихійне лихо. Тобто агент зобов'язаний
залучити до виконання специфічних
робіт, неврахованих в
дисбурсментського рахунку,
спеціалізовані підприємства, такі як
пожежну службу, судноремонтну службу і
т.п. оплатити ці роботи. Компенсувати
наші витрати може судновласник, а вразі
відмови страхова компанія. У разі
банкрутства або тимчасової
неплатоспроможності Принципала, агент,
має можливість компенсувати всі свої
втрати за рахунок страхової компанії.
Так як, Страхування є особливим видом
економічних відносин, призначеним
забезпечити страховий захист
організацій та їх інтересів від
різного роду небезпек. Приклад: 1.
Дисбурсментський рахунок № 67 від 06.09.2012
року. Претензія ДП «Іллічівського
морського торгового порту на суму
орієнтовно - 645,08 доларів США на
судноремонтні роботи. Усі первинні
документи додаються. 2.
Дисбурсментський рахунок № 99 від 29
травня 2013 року. Претензія ДП
«Іллічівського морського торгового
порту на суму орієнтовно - 4 280,70 доларів
США на судноремонтні роботи і рахунок
на водолазні роботи ЦБ на суму 1
501,31 долар США. Усі первинні документи
додаються. Стосовно страхування
вантажів: Всі операції з вантажами
судновласників виконуються
транспортними експедиторами, у
структурі нашого підприємства таких
фахівців немає. Тому
транспортно-експедиторські послуги
нашим принципалам надають інші
юридичні особи.».

На підтвердження вищезазначених
обставин позивачем були надані
первинні документи щодо взаємодії з
портовими службами та підприємствами,
картки рахунку (а.с. 17-60 том ІІ, 143-189 том
ІУ). Також вказані факти
підтверджуються листами - погодженнями
щодо розкладу руху ліній, які погоджені
Іллічівським морським торгівельним
портом та Одеським морським портом (а.с.
162-165 том ІУ).

При цьому, суд критично відноситься до
тверджень відповідача та вважає їх
недоведеними суду, з огляду на
відсутність посилань на відповідні
норми діючого законодавства України,
відносно того, що позивач при
здійсненні господарської діяльності
на виконання своїх обов'язків по угодам
використовуючи 100 відсоткову
передоплату, обмежений у праві
додатково здійснювати страхування
фінансових ризиків.

З огляду на встановлені вище обставини,
суд вважає висновок відповідача про
неправомірність віднесення до складу
витрат вартості страхових премій,
сплачених на користь АТ «Страхова
компанія «Мономах» по укладеним
договорам страхування № 17.0035 від 01.12.2012
року та № 17.0037 від 01.01.2013 року є
безпідставним і таким, що не відповідає
фактичним обставинам та призводить до
порушення законних прав і інтересів
позивача.

Також як вбачається з акту, перевіркою
встановлено заниження позивачем
податку на додану вартість внаслідок
несплати ПДВ з компенсаційної плати
для відшкодування на обслуговування
автоматизованої технологічної системи
електронної комерції Екс-Пресс за
агентською угодою № 09-12 від 04.10.2012 року
та з сум сплачених на відшкодування
витрат Нептун Лайнз Шиппінг енд
Менеджінг Ентерпрайзес ЕсЕй на
підтримку міжнародної інформаційної
системи. Фактично відповідач в акті
дійшов висновку про наявність об'єкту
оподаткування ПДВ по вищенаведеним
компенсаційним операціям (стор. 12 акту
перевірки, а.с. 22 том І), з яким суд також
не погоджується виходячи з наступного.

Суд вважає, що відповідачем невірно
були кваліфіковані спірні операції за
п.п. д) 186.3 ст. 186 ПК України, так як
компенсаційні операції TOB «ГЕОМАР» на
користь Принципала і Генерального
Агента, на думку суду, не є платою за
телекомунікаційні послуги.

Відповідно до п. 5.3 ПК України інші
терміни, що застосовуються у цьому
Кодексі і не визначаються ним,
використовуються у значенні,
встановленому іншими законами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
телекомунікації»:

- телекомунікаційна послуга
(послуга) - продукт діяльності
оператора та/або провайдера
телекомунікацій, спрямований на
задоволення потреб споживачів у сфері
телекомунікацій;

- провайдер телекомунікацій -
суб'єкт господарювання, який має право
на здійснення діяльності у сфері
телекомунікацій без права на технічне
обслуговування та експлуатацію
телекомунікаційних мереж і надання в
користування каналів електрозв'язку;

- оператор телекомунікацій -
суб'єкт господарювання, який має право
на здійснення діяльності у сфері
телекомунікацій із правом на технічне
обслуговування та експлуатацію
телекомунікаційних мереж.

Як вбачається з наведеного, ні TOB
«ГЕОМАР», ні Нептун Лайнз Шиппінг енд
Менеджінг Ентерпрайзес ЕсЕй, ні Форкон
Лтд. не є оператором чи провайдером
телекомунікацій, а тому компенсаційні
платежі, сплачені TOB «ГЕОМАР» на
користь вказаних нерезидентів, не є
платою за телекомунікаційні послуги,
так як відсутній факт надання саме
«телекомунікаційних послуг».

При цьому відносно правової природи
виплат на користь нерезидента
(компенсаційні виплати на
відшкодування обслуговування
інформаційних систем), суд вважає
необхідним зазначити наступне.

Відповідно до пп. 134.1.2 ПК України
об'єктом оподаткування є дохід
(прибуток) нерезидента із джерелом
походження з України. Оподаткування
нерезидентів регламентується ст. 160
ПКУ.

При цьому, в п. 160.1 ПК України під
доходами, отриманими з джерелом їх
походження з України, маються на увазі:

-й) інші доходи від провадження
нерезидентом (постійним
представництвом цього або іншого
нерезидента) господарської діяльності
на території України, за винятком
доходів у вигляді виручки або інших
видів компенсації вартості
товарів/виконаних робіт/наданих
послуг, переданих/виконаних/наданих
резиденту від такого нерезидента
(постійного представництва), у тому
числі вартості послуг із міжнародного
зв'язку чи міжнародного інформаційного
забезпечення.

З викладеного вбачається, що
компенсація витрат нерезидента на
обслуговування міжнародних
інформаційних систем або
посередницькі послуги нерезидента з
обслуговування інформаційних систем
прямо не вказані в переліку видів
доходів нерезидента, що підлягають
оподаткуванню, наведених у пп. «а» - «ї»
п. 160.1 ПК України, а є винятком.

Також відсутні підстави для віднесення
таких послуг до інших доходів
відповідно до п.п. «й» п. 160.1 ПК України,
оскільки вони здійснювалися за межами
митної території України. Крім того,
п.п. «й» п. 160.1 ПК України має
застереження в частині оподаткування
інших доходів нерезидентів, а саме, що
відповідає умовам
зовнішньоекономічного договору.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», господарська
операція - дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Згідно п.п. 14.1.186 ПК України податок;
оподаткування; платник податку;
оподатковувана операція для цілей
розділу V цього Кодексу - відповідно
податок на додану вартість;
оподаткування податком на додану
вартість; платник податку на додану
вартість; операція, яка підлягає
оподаткуванню податком на додану
вартість.

Згідно ст. 185 ПК України об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з: б) постачання послуг, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, відповідно до
статті 186 цього Кодексу.

Згідно п.п. 14.1.185 ПК України, постачання
послуг - будь-яка операція, що не є
постачанням товарів, чи інша операція з
передачі права на об'єкти права
інтелектуальної власності та інші
нематеріальні активи чи надання інших
майнових прав стосовно таких об'єктів
права інтелектуальної власності, а
також надання послуг, що споживаються в
процесі вчинення певної дії або
провадження певної діяльності.

При цьому суд зазначає, що послугам
притаманна своєрідна природа і спільні
характерні ознаки. Для усіх послуг
характерним є те, що вони: 1) мають
нематеріальний характер, а їх
результат не набуває уречевлюваного
вигляду; 2) тісно пов'язані з особою
виконавця та процесом вчинення ним
певних дій (здійснення певної
діяльності); 3) не збігаються із самими
діями (здійсненням діяльності)
виконавця, а існують як окреме явище -
певне нематеріальне благо.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

У даному випадку, агент не є замовником
послуг, оскільки між агентом та
принципалом відсутні будь-які
домовленості щодо надання таких
послуг, існує лише зобов'язання агента
по відшкодуванню витрат принципала.
Невідомо які витрати несе принципал на
утримання комп'ютерних систем, однак
цілком очевидним є те, що безпосереднім
покупцем товарів/послуг, необхідних
для утримання комп'ютерної системи, є
принципал - володілець такої системи.
Агент лише відшкодовує його витрати по
утриманню системи.

Таким чином, згідно ст.4 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність», виходячи з принципу
«превалювання сутності над формою -
операції обліковуються відповідно до
їх сутності, а не лише виходячи з
юридичної форми»

Якщо мова йде про вартість послуги, то
вона підлягає оплаті при наданні та
прийнятті послуги. При цьому, у разі
неналежного надання послуги можна
ставити питання про відшкодування
збитків, викликаних неналежним
виконанням. В даному випадку жодні
умови щодо належного виконання чи
відшкодування збитків, тощо Принципалу
в обов'язки не ставляться, що виключає
трактування даних операцій як послуг.

Таким чином, на думку суду,
компенсаційні виплати у формі
«відшкодування витрат Принципала на
підтримку міжнародної інформаційної
системи» не можуть бути ні товаром, ні
послугою, а виступають договірною
альтернативою порядку компенсації
витрат Принципала.

Одним з принципів цивільного права,
закріплених у ст. 4 ЦК України, є свобода
договору. При цьому згідно з ч. 3 ст. 6 ЦК
України сторони в договорі можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства і
врегулювати свої відносини на власний
розсуд. Дане положення підтверджується
практикою компенсації витрат на
транспортування або на оплату
комунальних послуг і є свідченням
такої свободи договору. Як правило,
представлені витрати включаються у
вартість поставки товару або у
вартість оренди. Але вони цілком можуть
бути і предметом окремого договору.

Згідно Закону України «Про
зовнішньоекономічну діяльність»
(надалі по тексту - Закон України «Про
ЗЕД»), зовнішньоекономічний договір -
матеріально оформлена угода двох або
більше суб'єктів ЗЕД та їх іноземних
контрагентів, спрямована на
встановлення, зміну або припинення їх
взаємних прав та зобов'язань у ЗЕД (ст. 1
Закону).

Принципом юридичної рівності і
недискримінації суб'єктів ЗЕД є,
зокрема, заборона будь-яких, крім
передбачених цим Законом, дій держави,
результатом яких є обмеження прав і
дискримінація суб'єктів ЗЕД, а також
іноземних контрагентів за формою
власності, місцезнаходженням та іншими
ознаками, а також неприпустимість
обмеження діяльності з боку будь-яких
суб'єктів, крім випадків, передбачених
ст. 2 Закону України «Про ЗЕД».

Заборони на встановлення в
зовнішньоекономічному договорі
обов'язку резидента відшкодувати
витрати нерезидента у вигляді
компенсації на утримання
інформаційних систем чинне
законодавство України не містять.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що компенсація
витрат на підтримку інформаційних
систем в даному випадку може бути як
складовими договору агентування, так і
предметом самостійного договору. Отже,
практику виставлення окремо рахунків
на оплату (послуг агентування) і окремо
на компенсацію витрат на підтримку
інформаційних систем можна розглядати
як проведення оплати окремо за
договором агентування і за договором
компенсації витрат.

Як зазначалось вище, дані операції не
підпадають під поняття послуги, як
визначено в п.п. 14.1.185 ст. 14 ПК України.

Пункт 186.3 ст. 186 ПК України не містить
норму про відшкодування витрат
нерезидента на обслуговування
міжнародних інформаційних систем, та
послуги, перераховані в п. 186.3 ст. 186 ПК
України, не мають відношення до даної
господарської операції.

З тексту договору вбачається, що дані
операції проводилися за межами
території України. Таким чином,
оскільки умови договору містять
безпосередньо вимоги про проведення
цієї операції в країні нерезидента, то
відповідно до п. 186.4 ст. 186 ПК України
така операція не є об'єктом
оподаткування ПДВ.

Враховуючи норми ст. 160 ПК України, суд
вважає, що у даному випадку резидент
України не повинен обкладати ПДВ і
податком на репатріацію доходи
нерезидента, отримані як
«відшкодування витрат нерезидента на
обслуговування міжнародних
інформаційних систем».

Згідно п. 188.1 ст. 188 ПК України, база
оподаткування операцій з постачання
товарів / послуг визначається виходячи
з їх договірної (контрактної) вартості,
але не нижче звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу, з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на спирт етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів (крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів), а
також збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування на вартість
послуг стільникового мобільного
зв'язку).

До складу договірної (контрактної)
вартості включаються будь-які суми
коштів, вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податку безпосередньо
покупцем або через будь-яку третю особу
у зв'язку з компенсацією вартості
товарів / послуг.

Враховуючи те, що зазначені
компенсаційні суми не визначені ні ПК
України, ні іншим нормативно-правовим
актом як послуги, а є способом
формування агентської винагороди і
пов'язані тільки з компенсацією
нерезиденту його витрат за операціями,
які мали місце поза територією України,
а тому не входять до складу договірної
(контрактної) вартості товарів і не є
оплатою продажу будь-якої послуги,
тобто не пов'язані з продажем товарів
(робіт, послуг) і в розумінні ПК України,
не є об'єктом оподаткування податком на
додану вартість.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку про те, що операції позивача з
перерахування на користь Форкон Лтд. 474
534 грн. компенсаційної плати для
відшкодування на обслуговування
автоматизованої технологічної системи
електронної комерції Принципала і
Генерального агента (експлуатація
комп'ютерної системи Екс-Пресс
Контейнер Лайн (ЮКей) Лтд. з обміну
даними) та на користь Нептун Лайнз
Шиппінг енд Менеджінг Ентерпрайзес
ЕсЕй 2 506 780 грн. відшкодування на
підтримку міжнародної інформаційної
системи (експлуатацію комп'ютерної
системи інформаційного обміну Нептун
Лайнз) не є платою за надані послуги.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 ПК України
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами
138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті: інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

Згідно п.п. 138.1.1. ст. 138 ПК України
витрати операційної діяльності
включають: собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та інші витрати беруться для
визначення об'єкта оподаткування з
урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї
статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей
142 і 143 та інших статей цього Кодексу,
які прямо визначають особливості
формування витрат платника податку.
Згідно п. 138.2 ПК України платник податку
для визначення об'єкта оподаткування
має право на врахування витрат,
підтверджених документами, що складені
нерезидентами відповідно до правил
інших країн.

Статтею 139 ПК України встановлений
перелік витрат, що не враховуються при
визначенні оподатковуваного прибутку.
Операції позивача з нерезидентами не
підпадають під дію статті 139 ПК України
та обліковуються у складі витрат, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування податком на прибуток
підприємств.

Враховуючи зазначене і те, що
перераховані нерезидентам суми
компенсаційних перерахувань є
необхідними і пов'язаними з виконанням
позивачем своїх зобов'язань як
агента/субагента, суд вважає, що такі
операції були правомірно включені
позивачем до складу витрат.

Що стосується ПДВ, суд вважає, що
операції позивача з перерахування на
користь Форкон Лтд. 474 534 грн.
компенсаційної плати для
відшкодування на обслуговування
автоматизованої технологічної системи
електронної комерції Принципала і
Генерального агента (експлуатація
комп'ютерної системи Екс-Пресс
Контейнер Лайн (ЮКей) Лтд. з обміну
даними) та на користь Нептун Лайнз
Шиппінг енд Менеджінг Ентерпрайзес
ЕсЕй 2 506 780 грн. відшкодування на
підтримку міжнародної інформаційної
системи (експлуатацію комп'ютерної
системи інформаційного обміну Нептун
Лайнз) не є об'єктом оподаткування цим
податком, оскільки не може бути
кваліфікована як оподатковувана
операція за статтею 185 ПК України.

Статтею 185 ПК України встановлено, що
об'єктом оподаткування є операції
платників податку з: а) постачання
товарів, місце постачання яких
розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю; б)
постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу; в) ввезення товарів на митну
територію України; г) вивезення товарів
за межі митної території України; е)
постачання послуг з міжнародних
перевезень пасажирів і багажу та
вантажів залізничним, автомобільним,
морським і річковим та авіаційним
транспортом.

Як вже було зазначено вище, спірні
операції за своєю правовою природою не
є платою за надані послуги, а тому такі
компенсаційні операції не підпадають
під дію статті 185 ПК України і не
оподатковуються ПДВ.

Оцінка поданих особами, які беруть
участь в адміністративній справі та
самостійно зібраних судом в порядку
ст.11 КАС України доказів в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, здійснюється судом за
правилами ч.2 ст.71 КАС України в порядку,
що встановлений ст.86 цього Кодексу.

З аналізу ст.2 КАС України випливає, що
рішення державного органу, органу
місцевого самоврядування та їх
посадових осіб повинні бути прийняті в
межах компетенції відповідного органу
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії),
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності всіх
перед законом; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансі між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; не порушувати інтересів
держави, прав та інтересів фізичних та
юридичних осіб.

Таким чином, на підставі ст.10 КАС
України, згідно якої, усі учасники
адміністративного процесу є рівними та
ст.11 КАС України, згідно якої розгляд і
вирішення справ у адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними доказів, з'ясувавши
обставини у справі; перевіривши всі
доводи і заперечення сторін та надавши
правову оцінку наданим доказам, суд
дійшов висновку про протиправність
податкових повідомлень-рішень
Державної податкової інспекції у
Комінтернівському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області від 10.06.2014 року № та №
000061220, у зв'язку із чим позовні вимоги
підлягають задоволенню. .

Керуючись ст.ст.158-163 КАС України суд,-

П О С Т А Н О В
И В:

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю «Геомар»
до Державної податкової інспекції у
Комінтернівському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 10.06.2014 року №
та № 000061220, - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Комінтернівському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області від 10.06.2014 року № та №
000061220.

Постанова суду набирає законної
сили після закінчення строку на
подання апеляційної скарги. Якщо
апеляційну скаргу не буде подано в
строк, встановлений ст. 186 КАС України,
постанова суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Постанова суду може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі
апеляційної скарги до Одеського
окружного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Повний текст постанови складений та
підписаний суддею 11 серпня 2014 року.

Суддя
С.О. Cтефанов