Справа № 755/14865/14-а
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2014-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2014 року

м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд в складі:
головуючого - судді Лічевецького І.О.,
суддів - Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,
при секретарі - Війтович Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва на
постанову Дніпровського районного
суду м. Києва від 03 липня 2014 року
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України у Дніпровському районі м. Києва
про визнання неправомірними дій щодо
відмови в перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці та зобов'язання здійснити
перерахунок,

ВСТАНОВИВ

У поданій до суду позовній заяві ОСОБА_2
зазначив, що перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва (надалі
за текстом - «Управління»), отримуючи
довічне грошове утримання судді у
відставці. Відповідно до 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» має право на перерахунок
грошового утримання у зв'язку із
підвищенням оплати праці працюючих
суддів.

Посилаючись на те, що всупереч
згаданому Закону відповідачем такий
перерахунок не здійснюється, позивач
просив визнати неправомірними дії
Управління та зобов'язати відповідача
перерахувати довічне грошове
утримання з 08.07.2013 року, з врахуванням
довідки, наданої Верховним судом
України щодо розміру грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді.

Постановою Дніпровського районного
суду м. Києва від 03 липня 2014 року
адміністративний позов задоволено
повністю.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на неповне з'ясування
судом першої інстанції обставин, що
мають значення для справи та на
порушення норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, просить скасувати вказане
судове і прийняти нову постанову про
відмову в задоволенні позову.

Перевіривши повноту встановлення
місцевим загальним судом фактичних
обставин справи та правильність
застосування ним норм матеріального і
процесуального права, Київський
апеляційний адміністративний суд
дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
до 1982 року ОСОБА_2 обіймав посаду судді
Верховного суду України.

Позивач перебуває на обліку в
Управлінні, одержуючи щомісячне
довічне грошове утримання у розмірі 90 %
посадового окладу судді, розмір якого
становить 16 546, 98 грн.

Відповідно до довідки Верховного суду
України, суддівська винагорода судді
Верховного суду України, станом на 03
червня 2013 року становить 26 839, 80 грн.

За таких обставин, 25 жовтня 2013 року
ОСОБА_2 звернувся до Управління з
проханням про перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання.

Листом від 04.11.2013 р. № 18848/06 відповідач
відмовив у такому перерахунку
посилаючись на те, що підвищення пенсії
у зв'язку із збільшенням розміру
суддівської винагороди працюючих
суддів передбачено лише суддям
Конституційного Суду України.

Відповідно до ст.43 Закону України «Про
статус суддів» (в редакції, що була
чинною на час виходу позивача у
відставку) судді, який вийшов у
відставку, при наявності відповідного
віку і стажу роботи виплачується
пенсія на умовах, передбачених статтею
37 Закону України «Про державну службу».
Судді у відставці, який має стаж роботи
на посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

30.07.2010 р. набув чинності Закон України
«Про судоустрій і статус суддів» від 7
липня 2010 р. № 2453-VI (надалі за текстом -
«Закон № 2453-VI»).

За змістом частини 1 ст.138 цього Закону
судді, який вийшов у відставку, при
досягненні пенсійного віку
виплачується пенсія на умовах,
передбачених статтею 37 Закону України
«Про державну службу» або, за його
вибором, щомісячне довічне грошове
утримання.

Згідно частини 1 ст.37 Закону України
«Про державну службу» пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

За приписами статті 37-1 названого
Закону У разі підвищення розміру
заробітної плати працюючим державним
службовцям, а також у зв'язку із
набуттям особою права на пенсійне
забезпечення державного службовця за
цим Законом відповідно здійснюється
перерахунок раніше призначених пенсій.
Перерахунок пенсії здійснюється
виходячи із сум заробітної плати, на
які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування працюючого державного
службовця відповідної посади та рангу
на момент виникнення права на
перерахунок пенсії.

Частина 3 статті 138 Закону № 2453 до
внесених Законом України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 8
липня 2011 р. № 3668-VI змін передбачала:
«Щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання».

Законом України від 08 липня 2011 р. № 3668-VI
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» були внесені зміни у названу
статтю Закону № 2453, відповідно до яких,
перше речення після цифр і слів « 80
відсотків грошового утримання судді»
доповнено словами і цифрами «з якого
було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», друге речення виключено.

Рішенням Конституційного Суду України
від 03.06.2013 р. № 3-рп/2013 визнано такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними) положення частин
третьої, п'ятої статті 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» від 7
липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI.

В силу вимог частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Таким чином, після
прийняття Конституційним Судом
України вказаного рішення знову почали
діяти положення статті 138 Закону № 2453 в
їх первинній редакції.

Відповідно ж до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

З огляду на викладене суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що відповідач, ігноруючи
зазначені норми матеріального права та
не здійснюючи перерахунок щомісячного
грошового утримання у розмірі
визначеному Законом № 2453, порушив
указане право позивача.

Доводи апеляційної скарги зазначених
вище висновків суду попередньої
інстанції не спростовують і не дають
підстав для висновку, що місцевим
адміністративним судом при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини.

Разом з тим, ухвалюючи рішення у справі
суд першої інстанції припустився
помилки у застосуванні норм
процесуального права.

Згідно частини 1 статті 94 КАС України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Пунктом 18 частини 1 статті 5 Закону
України «Про судовий збір» від 08 липня
2011 р. № 3674-VI Пенсійний фонд України та
його органи звільнено від сплати
судового збору.

Суд попередньої інстанції на наведене
уваги не звернув та помилково стягнув з
Управління на користь держави 73 грн. 08
коп. судового збору.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
201 КАС України підставою для зміни
постанови або ухвали суду першої
інстанції є правильне по суті
вирішення справи чи питання, але із
помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального права;

Керуючись статтями 160, 198, 201, 205 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва
задовольнити частково.

Постанову Дніпровського районного
суду м. Києва від 03 липня 2014 року
змінити, виключивши четвертий абзац
резолютивної частини, яким з
управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва стягнуто
73 грн. 08 коп. судового збору на користь
держави.

В іншій частині на постанову
Дніпровського районного суду м. Києва
від 03 липня 2014 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту прийняття, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку шляхом
подачі в 20-ти денний строк з дня
складення постанови в повному обсязі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
з подачею документу про сплату
судового збору, а також копій
касаційної скарги відповідно до
кількості осіб, які беруть участь у
справі, та копій оскаржуваних рішень
судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя
І.О.Лічевецький

суддя
Т.М.Грищенко

суддя
В.Е.Мацедонська

Постанова складена в повному обсязі 08
серпня 2014 р.

Головуючий суддя

Лічевецький І.О.

Судді:

Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.