Справа № 815/3989/14
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2014-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3989/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року 17 год.28
хв. м. Одеса

Одеський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Корой С.М.

секретар судового
засідання Філіппова Ю.В.

за участю сторін:

представника позивача
- Дворніченка О.О. (за довіреністю)

представника
відповіача - Хлєбникова О.В. (за
довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом державного підприємства
«Писарівський спиртзавод» до відділу
примусового виконання рішень
Головного управління юстиції в
Одеській області про зобов'язання
відділу примусового виконання рішень
Головного управління юстиції в
Одеській області вчинити певні дії -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов державного
підприємства «Писарівський
спиртзавод» (далі - ДП «Писарівський
спиртзавод») до відділу примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції в Одеській області (далі -
Відділ), в якому позивач з урахуванням
уточнень позовних вимог в редакції від
06.08.2014 року (а.с.141) просить суд
зобов'язати відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області
закінчити зведене виконавче
провадження про стягнення з ДП
«Писарівський спиртзавод» грошових
коштів та передати ліквідаційній
комісії ДП «Писарівський спиртзавод»
виконавчі документи; а також зняти
арешти, накладені в рамках виконавчого
провадження постановами від 01.04.2014
року, 08.04.2014 року, 13.05.2014 року та 15.05.014
року.

В своєму позові позивач зазначив, що
наказом Міністерства аграрної
політики та продовольства України від
15.07.2013 року №437 прийнято рішення про
ліквідацію ДП «Писарівський
спиртзавод» та затверджено склад
відповідної ліквідаційної комісії.
Відповідно до п. ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження підлягає закінченню у разі
ліквідації юридичної особи - сторони
виконавчого провадження, а згідно з
частинами 2, 3 ст. 57 цього Закону у разі
ліквідації боржника - юридичної особи
виконавчий документ надсилається
ліквідаційній комісії для вирішення
питання про подальший порядок
виконання рішення у встановленому
законом порядку. У разі надходження
виконавчого документу до
ліквідаційної комісії арешт з майна
боржника знімається за постановою
державного виконавця, а виконавче
провадження підлягає закінченню в
порядку, встановленому цим законом.
Позивач зазначив, що ліквідаційна
комісія ДП «Писарівський спиртзавод»
неодноразово зверталась до відділу
примусового виконання рішень
Головного управління юстиції в
Одеській області з проханням закінчити
виконавче провадження, відкрите по
відношенню до ДП «Писарівський
спиртзавод», зняти арешти з майна та
передати виконавчі документи, проте,
зазначені вимоги відповідачем не
виконані. Як зазначає позивач,
відповідачем продовжують
здійснюватися виконавчі дії, зокрема
15.05.2014 року винесена постанова про
проведення опису та арешту майна ДП
«Писарівський спиртзавод», а 18.06.2014
року державним виконавцем Кодимського
районного управління юстиції
проведено такий опис та арешт майна по
вказаній постанові.

Відповідач надав до суду заперечення
(а.с.67-68), в яких зазначив, що на
примусовому виконанні Відділу
перебуває зведене виконавче
провадження про стягнення з ДП
«Писарівський спиртзавод» на користь
фізичних осіб та держави коштів яке
складається з 61 виконавчих проваджень,
в тому числі про стягнення
заборгованості із заробітної плати,
платежів на загальнообов'язкове
соціальне страхування, стягнення на
користь держави та юридичної особи. В
рамках зазначеного виконавчого
провадження вчиняються виконавчі дії,
в тому числі щодо накладання арешту на
майно боржника, призначення оцінювача
з метою визначення вартості
арештованого майна тощо. Відповідач
вважає вимоги позивача
необґрунтованими, звернувши увагу суду
на те, що до теперішнього часу позивач
знаходиться у процесі ліквідації, яка
не завершена, а боржника як юридичну
особу не припинено. В свою чергу,
аналізуючи зміст норм статей 47-49, 67
Закону України «Про виконавче
провадження», відповідач приходить до
висновку про відсутність у них підстав
для завершення процедури виконавчого
провадження та направлення
виконавчого листа до ліквідаційної
комісії у разі початку процедури
ліквідації боржника юридичної особи.
Окремо позивач звернув увагу суду на
тому, що з 02.10.2012 року набрала чинності
нова редакція Закону України «Про
виконавче провадження», якою виключено
п. 7 ч. 1 ст. 49 Закону, яким передбачалась
така підстава для закінчення
виконавчого провадження як передача
виконавчого документа ліквідаційній
комісії у разі ліквідації боржника -
юридичної особи. З урахуванням
наведеного відповідач вважає, що на
теперішній час у державного виконавця
відсутні правові підстави для
завершення виконавчих проваджень про
стягнення коштів з ДП «Писарівський
спиртзавод» та направлення виконавчих
документів до ліквідатора боржника -
юридичної особи.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав вимоги та
обґрунтування адміністративного
позову у повному обсязі.

Представник відповідача проти
позовних вимог заперечував,
посилаючись при цьому на доводи та
обґрунтування, викладені в наданому до
суду запереченні.

Суд, заслухавши осіб, що з'явились в
судове засідання, дослідивши доводи
адміністративного позову, заперечень
проти позову, наявні матеріали справи
та обставини, якими обґрунтовуються
вимоги, докази, якими вони
підтверджуються, встановив таке.

Постановою начальника управління
державно виконавчої служби ГУ юстиції
в Одеській області від 14.03.2014 року з
метою належної організації виконання
виконавчих документів, забезпечення
своєчасного та реального виконання
рішень, а також забезпечення виконання
вимог Закону України «Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень»
та мінімізації збитків державного
бюджету до відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби ГУ юстиції в
Одеській області передано матеріали
зведеного виконавчого провадження про
стягнення коштів з ДП «Писарівський
спиртзавод», , на
користь групи стягувачів (а.с.69).

В рамках зазначеного зведеного
виконавчого провадження старшим
державним виконавцем Хлєбниковим О.В.,
зокрема прийнято:

постанову від 08.04.2014 року про арешт
коштів боржника, якою накладено арешт
на грошові кошти у всіх видах валют на
всіх рахунках в ПАТ «А-БАНК», Южному ГРУ
ПАТ КБ «ПриватБанк», філії - Одеське
обласне управління АТ «Ощадбанк», АТ
«БМ Банк», АТ «Імексбанк», ПАТ «Банк
Петрокомерц-Україна, які належать ДП
«Писарівський спиртзавод», в межах
суми стягнення - 323888,63 грн. (а.с.114-117);

постанову від 01.04.2014 року про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження, якою накладено
арешт на все майно, яке належить ДП
«Писарівський спиртзавод» в межах суми
стягнення - 323888,63 грн. та заборонено
здійснювати відчуження будь-якого
майна, яке належить вказаному
підприємству, в межах зазначеної суми
стягнення (а.с.119-121);

постанову від 15.05.2014 року про
проведення опису й арешту майна
боржника, а саме, будівель та споруд, що
знаходяться за адресою: с. Писарівка,
Кодимський район, Одеська область,
складу готової продукції, загальною
площею 289,7 кв.м, що знаходиться за
адресою: с. Писарівка, Кодимський район,
Одеська область (а.с.107-108);

постанову про арешт коштів боржника
від 13.05.014 року, якою накладено арешт на
грошові кошти у сумі 395733 грн. 46 коп., що
перебувають у касі ДП «Писарівський
спиртзавод» або надходять до неї
(а.с.110-112).

Водночас, наказом Міністерства
аграрної політики та продовольства
України від 15.07.2013 року №437 прийнято
рішення про припинення шляхом
ліквідації діяльності ДП
«Писарівський спиртзавод» та утворено
відповідну ліквідаційну комісію (а.с.
8-10).

Як вбачається з спеціального витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, ДП
«Писарівський спиртзавод» знаходиться
у стані припинення за рішенням
засновників, про що зроблений
відповідний запис 23.07.2013 року (а.с. 27-29).

Листом від 25.07.2013 року № 147 позивач
звернувся до Відділу з проханням
передати виконавчі листи
ліквідаційній комісії ДП
«Писарівський спиртзавод» у зв'язку з
початком його ліквідаційної процедури
(а.с. 11). Листом від 30.07.2013 року № 151
голова ліквідаційної комісії
вказаного підприємства звернулась до
відповідача із повторною заявою про
надіслання їй виконавчих документів та
зняття арештів з розрахункових
рахунків ДП «Писарівський спиртзавод».

Втім, відповідачем відповідні
виконавчі документи до ліквідаційної
комісії не направлені, виконавче
провадження не закрито, а накладені
арешти на майно та грошові кошти
боржника відповідачем не зняті.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
державну виконавчу службу» державна
виконавча служба входить до системи
органів Міністерства юстиції України і
здійснює виконання рішень судів,
третейських судів та інших органів, а
також посадових осіб (далі - рішень)
відповідно до законів України.
Завданням державної виконавчої служби
є своєчасне, повне і неупереджене
примусове виконання рішень,
передбачених законом.

Статтею 3 вищезазначеного Закону
передбачено, що органами державної
виконавчої служби є Департамент
державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України, до
складу якого входить відділ
примусового виконання рішень;
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі, до складу яких
входять відділи примусового виконання
рішень; районні, районні у містах,
міські (міст обласного значення),
міськрайонні відділи державної
виконавчої служби відповідних
управлінь юстиції.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче
провадження» в редакції закону України
від 04.11.2010 року № 2677-VI виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, зазначених у
цьому Законі, спрямоване на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень визначених цим
Законом, іншими нормативно правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших Законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Статтею 11 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема,
державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону державною
виконавчою службою підлягають
виконанню виконавчі листи, що
видаються судами (п.4 ч. 2 ст. 17).

Згідно з вимогами ст. 19 зазначеного
Закону державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення.

Статтею 67 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
у разі ліквідації боржника - юридичної
особи виконавчий документ
надсилається ліквідаційній комісії
(ліквідатору) для вирішення питання про
подальший порядок виконання рішення у
встановленому законом порядку. У разі
якщо виконавчий документ надіслано
ліквідаційній комісії (ліквідатору),
виконавче провадження підлягає
закінченню в порядку, встановленому
цим Законом.

В свою чергу, підстави для закінчення
виконавчого провадження наведені у ст.
49 цього Закону, до яких, зокрема,
віднесені такі підстави як смерть або
оголошення померлим стягувача чи
боржника, визнання безвісно відсутнім
боржника або стягувача, ліквідація
юридичної особи - сторони виконавчого
провадження, якщо виконання їх
обов'язків чи вимог у виконавчому
провадженні не допускає
правонаступництва(п. 3 ч. 1); визнання
боржника банкрутом (п. 7 ч. 1).

При цьому суд звертає увагу, що до 04.11.2012
року - дати набрання чинності Законом
України від 02.10.2012 року № 5405-VI «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо виконання
господарських зобов'язань» - пунктом 7
частини 1 статті 49 Закону України «Про
виконавче провадження»
встановлювалась така підстава для
закінчення виконавчого провадження як
передача виконавчого документа
ліквідаційній комісії (або
ліквідатору) у разі ліквідації
боржника - юридичної особи. Втім
вищезгаданим нормативно-правовим
актом до цієї норми Закону внесено
зміни, внаслідок яких пункт 7 частини
першої статті 49 викладений в такій
редакції: «7) визнання боржника
банкрутом».

Таким чином, законодавцем вилучено із
тексту Закону таку підставу для
закінчення виконавчого провадження як
передачу виконавчого документа
ліквідаційній комісії у разі
ліквідації боржника - юридичної особи,
ти самим обмеживши такі випадки лише
процедурою банкрутства, змісту якої
відповідає логічність та адекватність
закриття виконавчого провадження з
метою передачі виконавчих документів
уповноваженому органу (особі) для
вирішення питання щодо задоволення
вимог кредиторів у порядку черговості.

Поряд з цим, частинами 1, 7 ст. 59
Господарського кодексу України
встановлено, що припинення діяльності
суб'єкта господарювання здійснюється
шляхом його реорганізації (злиття,
приєднання, поділу, перетворення) або
ліквідації - за рішенням власника
(власників) чи уповноважених ним
органів, за рішенням інших осіб -
засновників суб'єкта господарювання чи
їх правонаступників, а у випадках,
передбачених законами, - за рішенням
суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 110 Цивільного кодексу
України передбачено, що юридична особа
ліквідується за рішенням її учасників
або органу юридичної особи,
уповноваженого на це установчими
документами, в тому числі у зв'язку із
закінченням строку, на який було
створено юридичну особу, досягненням
мети, для якої її створено, а також в
інших випадках, передбачених
установчими документами.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців» юридична
особа припиняється в результаті
передання всього свого майна, прав та
обов'язків іншим юридичним особам
-правонаступникам у результаті злиття,
приєднання, поділу, перетворення
(реорганізації) або в результаті
ліквідації за рішенням, прийнятим
засновниками (учасниками) юридичної
особи або уповноваженим ними органом,
за судовим рішенням або за рішенням
органу державної влади, прийнятим у
випадках, передбачених законом.
Юридична особа є такою, що припинилася,
з дати внесення до Єдиного державного
реєстру запису про державну реєстрацію
припинення юридичної особи.

Згідно з ч. 5 ст. 111 Цивільного кодексу
України юридична особа є ліквідованою
з дня внесення до Єдиного державного
реєстру запису про її припинення.

За таких умов положення п. 3 ч. 1 ст. 49
Закону України «Про виконавче
провадження» можуть застосовуватись
лише у випадку наявності у Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців запису про
припинення діяльності юридичної особи
- сторони виконавчого провадження, тоді
як запис про перебування такої особи у
стані припинення не є підставою для
закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, на сьогоднішній день такої
підстави для закінчення виконавчого
провадження як прийняття засновником
(власником) боржника рішення про
ліквідацію боржника та створення
засновником (власником) боржника
ліквідаційної комісії у ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження» не
передбачено.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Так, суд встановив, що на час виникнення
спірних правовідносин Єдиний
державний реєстр юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців не містив
відомостей про ліквідацію
підприємства боржника, відтак, у
Відділу відсутні правові підстави для
закінчення зведеного виконавчого
провадження та направлення
ліквідаційній комісії ДП
«Писарівський спиртазавод» виконавчих
документів, а також зняття арештів,
накладених на майно та грошові кошти
підприємства, якими забезпечується
примусове виконання відповідних
виконавчих документів.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Відповідно до ч.
2 ст. 71 КАС України в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
позову.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що оскільки передача виконавчого
документа ліквідаційній комісії (або
ліквідатору) у разі ліквідації
боржника - юридичної особи як підстава
для закінчення виконавчого
провадження з 04.11.2012 року була
виключена із тексту Закону України
«Про виконавче провадження», у Відділу
як державного органу, що відповідно до
ст. 19 Конституції України зобов'язаний
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
відсутні правові підстави для
закінчення виконавчого провадження
про стягнення коштів з ДП
«Писарівський спиртзавод», який
перебуває у стані припинення шляхом
ліквідації.

Крім того, з огляду на відсутність у
органу державної виконавчої служби
правових підстав для закінчення
зазначеного зведеного виконавчого
провадження, суд також вважає такою, що
не підлягає задоволенню вимогу
позивача про зобов'язання відповідача
направити виконавчий лист Одеського
окружного адміністративного суду
ліквідаційній комісії ДП
«Писарівський спиртзавод» та зняття
арештів, накладених в рамках
виконавчого провадження постановами
від 01.04.2014 року, 08.04.2014 року, 13.05.2014 року
та 15.05.014 року, оскільки зазначені дії є
взаємопов'язаними із закінченням
виконавчого провадження.

На підставі встановленого, керуючись
приписами ст.ст.11, 162 КАС України, суд
вважає, що вимоги позивача є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 6, 9, 11, 69-72, 86, 94, 158-163,
167, 186, 254 КАС України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову державного підприємства
«Писарівський спиртзавод» до відділу
примусового виконання рішень
Головного управління юстиції в
Одеській області про зобов'язання
відділу примусового виконання рішень
Головного управління юстиції в
Одеській області закінчити зведене
виконавче провадження про стягнення з
державного підприємства «Писарівський
спиртзавод» грошових коштів та
передати ліквідаційній комісії
державного підприємства «Писарівський
спиртзавод» виконавчі документи, а
також зняти арешти, накладені в рамках
виконавчого провадження постановами
від 01.04.2014 року, 08.04.2014 року, 13.05.2014 року
та 15.05.014 року - відмовити.

Судові витрати розподілити відповідно
до приписів ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Одеський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги. Апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови
виготовлений та підписаний суддею
08.08.2014 року.

Суддя
С.М. Корой

У задоволенні адміністративного
позову державного підприємства
«Писарівський спиртзавод» до відділу
примусового виконання рішень
Головного управління юстиції в
Одеській області про зобов'язання
відділу примусового виконання рішень
Головного управління юстиції в
Одеській області закінчити зведене
виконавче провадження про стягнення з
державного підприємства «Писарівський
спиртзавод» грошових коштів та
передати ліквідаційній комісії
державного підприємства «Писарівський
спиртзавод» виконавчі документи, а
також зняти арешти, накладені в рамках
виконавчого провадження постановами
від 01.04.2014 року, 08.04.2014 року, 13.05.2014 року
та 15.05.014 року - відмовити.

Судові витрати розподілити відповідно
до приписів ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Одеський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги. Апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови
виготовлений та підписаний суддею
08.08.2014 року.

Суддя
С.М. Корой

08 серпня 2014 року.