Справа № 2-а-7715/11/2218
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-7715/11/2218
Головуючий у 1-й інстанції: Продан Б.Г.
Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Загороднюк А.Г.

судді: Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Хмельницької РДА на
постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 01 червня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління праці та соціального
захисту населення Хмельницької РДА про
стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом
про про стягнення заборгованості
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку та
зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою суду першої інстанції позов
задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідачем подано апеляційну скаргу,
в якій він просить оскаржувану
постанову скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
197 КАС України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу у
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами у разі
відсутності клопотань від усіх осіб,
які беруть участь у справі, про розгляд
справи за їх участю та у разі, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів

Відповідно до положень статтей 197, 183-2
КАС України, суд проводить розгляд
справи у порядку письмового
провадження. За таких умов, згідно з
частиню 6 статті 12, частини 1 статті 41
КАС України, повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не відбувається.

Відповідно до частини 1 статті 195 КАС
України, суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції у межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач має на утриманні дитину до 3-х
років, що підтверджується копією
свідоцтва про народження.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми"встановлено, що громадяни
України, в сім'ях яких виховуються
та проживають неповнолітні діти,
мають право на державну допомогу у
випадках та на умовах, передбачених цим
Законом та іншими законами України.

Згідно статті 5 цього Закону всі види
державної допомоги сім'ям з дітьми,
крім допомоги у зв'язку з вагітністю та
пологами жінкам, зазначеним у частині
другій статті 4 цього Закону,
призначають і виплачують органи
соціального захисту населення за
місцем проживання батьків
(усиновителів, опікуна, піклувальника).

Статтею 3 Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми"передбачено,
що право на допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за цим Законом має особа (один з
батьків дитини, усиновитель, опікун,
баба, дід або інший родич), яка фактично
здійснює догляд за дитиною.

Відповідно до статті 45 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2010 рік"
допомога при народженні дитини та по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми"та Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Пунктом 23, 25 розділу 2 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
внесені відповідні зміни до Закону
України "Про держвану допомогу сім'ям з
дітьми" та Закону Українии"Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням". Зокрема , змінами до статті
13 Закону України "Про державну домогу
сім'ям з дітьми" його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" було виключено статті 40- 44.

Пунктом 2 розділу 3 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України було
передбачено, що розділ 2 цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином , з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 відновили свою дію вище
зазаначені положення Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням", а з 1 січня 2009 року- статті
13, 15 Закону України "Про державну домогу
сім'ям з дітьми"

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми
(далі - Порядок) затверджений
постановою Кабінетом Міністрів
України від 27 грудня 2001 року № 1751 саме
на виконання Закону України "Про
державну домогу сім"ям з дітьми" (пункт 1
Порядку). Новий акт Уряду на виконання
статті 45 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2011 рік" не приймався.

За змістом пункту 17 цього Порядку право
на виплату допомоги мають особи,
зазначені в статті Закону України "Про
державну домогу сім'ям з дітьми", яка на
час винекнення спірних відносин
поширювала свою дію щодо виплати
допомоги лише на незастрахованих осіб.

Аналогічна правова позиція міститься в
постанові Верховного суду України від
25 грудня 2012 року по адміністративній
справі № 21-410а12.

На підставі вищезазначеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно визначився з тим , що
для вирішення спору стосовно виплати
допомоги особі, яка застрахована у
системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, в даному
випадку такою особою є позивач, повинні
застосовуватися норми спеціального
закону (яким є Закон України Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням"), а тому, позовні вимоги
позивача про стягнення допомоги по
догляду за дитиною до досягнення ним
трирічного віку, підлягають
задоволенню, що і було вірно вирішено
судом першої інстанції.

Доводи апелянта викладені в
апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду першої інстанції та є
необгрунтованими , у зв'язку з чим , суд
апеляційної інстанції прийшов до
висновку про відмову в задоволенні
апеляційної скарги , а відтак постанову
суду першої інстанції залишити без
змін.

На підставі наведеного, враховуючи
положення статті 195 КАС України та
беручи до уваги надане суду
апеляційної інстанції право перегляду
рішень суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги, суд
доходить висновку, що суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
щодо вирішення заявлених вимог у
спосіб, строках та межах визначених
законом.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Хмельницької РДА, -залишити без
задоволення, а постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 01 червня 2011 року, -без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Загороднюк А.Г.

Судді
Драчук Т. О.

Полотнянко Ю.П.