Справа № 212/9935/2012
Суддя: Борисюк І. Е.
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №212/9935/2012
№2-а/127/47/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Вінницький міський суд Вінницької
головуючого судді Борисюк І.Е.,
за участю: секретаря Пєскова Є. Д.,
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача Люльчак Л. П.,
третьої особи без самостійних вимог на
стороні відповідача ОСОБА_3,
представника третіх осіб без
самостійних вимог на стороні
відповідача ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Вінниці
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_5 до Вінницької міської ради, за
участю третіх осіб без самостійних
вимог на стороні відповідача ОСОБА_6,
ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про визнання
дій неправомірними та зобов'язання до
До Ленінського районного суду м.
Вінниці звернувся ОСОБА_5 з
адміністративним позовом до
Вінницької міської ради про визнання
дій неправомірними та зобов'язання до
Позов мотивований тим, що відповідно до
рішення 5 сесії 6 скликання Вінницької
міської ради від 01.03.2011 року № 143
позивачу було передано в оренду для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд земельну ділянку, розташовану
по АДРЕСА_1 площею 0, 0551 га. На підставі
даного рішення між позивачем та
відповідачем було укладено договір
оренди земельної ділянки, який було
зареєстровано в органі державної
реєстрації 20.07.2011 року за № 00063.
Термін оренди становить 4 роки 10
місяців з моменту прийняття рішення,
тобто до 01.01.2016 року. Земельну ділянку
було передано в оренду, що
підтверджується актом
прийому-передачі земельної ділянки від
20.07.2011 року. Позивачу в квітні 2012 року
стало відомо зі слів представника
Лівобережної райдержадміністрації при
розгляді земельного спору щодо
погодження межі земельної ділянки п.п.
1.1., 1.1.1., 1.1.3. додатку 2 до рішення 9 сесії 6
скликання Вінницької міської ради від
19.08.2011 року № 398 «Про затвердження
обґрунтування та надання громадянам
дозволів на складання проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок» ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8
було надано дозвіл на складання
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки по АДРЕСА_2 площею 2 706
кв.м. Як виявилось з даних розробника
документації позивача із землеустрою
при порівнянні графічних матеріалів
земельної ділянки наданої в
користування позивачу та земельних
ділянок на які надано дозвіл на
складання проекту відведення третім
особам, до складу двох земельних
ділянок на які надано дозвіл на
складання проекту відведення увійшла
частина земельної ділянки, яка
перебуває в користуванні позивача.

Вище викладене й стало підставою для
звернення до суду із вимогами про
визнання протиправними та скасувати
п.п. 1.1, 1.1.1, 1.1.3 додатку 2 до рішення 9
сесії 6 скликання Вінницької міської
ради від 19.08.2011 року № 398 «Про
затвердження обґрунтування та надання
громадянам дозволів на складання
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок».

Ухвалою суду від 23.07.2012 року до участі у
справі судом було залучено третіх осіб
без самостійних вимог на предмет спору
на стороні відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_3,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Указом Президента України від 05.07.2012
року № 437/2012 «Про ліквідацію та
утворення місцевих загальних судів»
ліквідовано Ленінський районний суд м.
Вінниці та утворено Вінницький міський
суд Вінницької області.

Справу передано до Вінницького
міського суду Вінницької області.

Ухвалою суду від 29.10.2012 року дану
адміністративну справу суддею
Вінницького міського суду Вінницької
області Борисюк І. Е. прийнято до свого
провадження.

В ході розгляду справи позивач уточнив
позовні вимоги і просив суд визнати
протиправними та скасувати: п.п. 1.1.1
додатку 2 до рішення 9 сесії 6 скликання
Вінницької міської ради від 19.08.2011 року
№ 398 «Про затвердження обґрунтування
та надання громадянам дозволів на
складання проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок» в
частині надання дозволу на складання
проекту відведення ОСОБА_7 на земельну
ділянку площею 900 кв.м. до складу якої
включена земельна ділянка площею 47
кв.м., що перебуває в оренді ОСОБА_5 на
підставі договору оренди земельної
ділянки від 22.04.2011 року,
зареєстрованого в органі державної
реєстрації 20.07.2011 року, лінійні розміри
та конфігурація якої наведені в
додатку 2 до висновку судової
земельно-технічної експертизи № ОС-145
від 11.06.2014 року; п.п. 1.1.3 додатку 2 до
рішення 9 сесії 6 скликання Вінницької
міської ради від 19.08.2011 року № 398 «Про
затвердження обґрунтування та надання
громадянам дозволів на складання
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок» в частині надання
дозволу на складання проекту
відведення ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на
земельну ділянку площею 634 кв.м. до
складу якої включена земельна ділянка
площею 47 кв.м., що перебуває в оренді
ОСОБА_5 на підставі договору оренди
земельної ділянки від 22.04.2011 року,
зареєстрованого в органі державної
реєстрації 20.07.2011 року, лінійні розміри
та конфігурація якої наведені в
додатку 2 до висновку судової
земельно-технічної експертизи № ОС-145
від 11.06.2014 року.

В судовому засіданні представник
позивача уточнені позовні вимоги
підтримав в повному обсязі та просив
позов задовольнити, аргументуючи його
мотивами, викладеними в позовній заяві
та заяві про зміну позовних вимог.

Представник відповідача позов не
визнала і просила суд відмовити в його
задоволенні.

Третя особа без самостійних вимог
ОСОБА_3 та представник третіх осіб:
ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 - ОСОБА_4 просили
суд відмовити в задоволенні позовних
вимог. ОСОБА_8 в судове засідання не
з'явилась, хоча належним чином була
повідомлена про час і місце розгляду
справи, однак подала клопотання про
розгляд справи у її відсутність.

По справі встановлені наступні факти
та відповідні їм правовідносини.

Додатком 2 до рішення 9 сесії 6 скликання
Вінницької міської ради від 19.08.2011 року
№ 398 «Про затвердження обґрунтування
та надання громадянам дозволів на
складання проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок»
затверджено обґрунтування з
визначення меж земельних ділянок для
житлових потреб та надано дозволи на
складання проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок ОСОБА_6,
ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на АДРЕСА_2
земельну ділянку площею 2 706 кв.м. із них
2 508 кв.м. за рахунок земель в межах
будинковолодіннея 198 кв.м. за рахунок
земель територіальної громади міста в
тому числі:

900 кв.м. з метою подальшої передачі у
власність ОСОБА_7 для будівництва і
обслуговування житлового будинку і
споруд з виділенням в окреме
буцдинковолодіння за умови створення
проїзду загального користування
площею 272 кв.м. (п.п. 1.1.1.);

900 кв.м. з метою подальшої передачі у
власність ОСОБА_8 для будівництва і
обслуговування житлового будинку і
споруд з виділенням в окреме
будинковолодіння за умови створення
проїзду загального користування
площею 272 кв.м. (п.п.1.1.2.);

634 кв.м. з метою подальшої передачі у
власність ОСОБА_3, ОСОБА_6 для
будівництва і обслуговування
житлового будинку і споруд (п.п. 1.1.3.). (т.
1 а.с. 52-53)

Як вбачається із витребуваних судом
документів, підставою для прийняття
вказаного рішення було обґрунтування з
визначенням меж і площі земельних
ділянок в якому містяться графічні
матеріали, в яких зазначено місце
розташування земельних ділянок та
інші необхідні для розгляду питання
документи, заяви ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7,
ОСОБА_8. (т. 1 а.с. 54-56, 111-118, 129-131, 139-149)

Дані правовідносини врегульовані ст. 118
ЗК України

Так, ч. 6 ст. 118 ЗК України визначає, що
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки, погодження
землекористувача (у разі вилучення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні інших осіб) та документи,
що підтверджують досвід роботи у
сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). Рада
міністрів Автономної Республіки
Крим, районна, Київська чи
Севастопольська міська державна
адміністрація або сільська, селищна,
міська рада розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або
надає мотивовану відмову у його
наданні.

Як вбачається із розробленого
обґрунтування з визначенням меж і
площі земельних ділянок на АДРЕСА_2
розробником пропонувалось для
виділення третім особам земельну
ділянку площею 2 706 кв.м., із них 2 508 кв.м.
за рахунок земель в межах
будинковолодіння і 198 кв.м. за рахунок
земель територіальної громади міста.

Відповідно до рішення 5 сесії 6
скликання Вінницької міської ради від
01.03.2011 року № 143 ОСОБА_5 було передано в
оренду для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
земельну ділянку, розташовану по
АДРЕСА_1, площею 0,0551 га. (т. 1 а.с. 6)

На підставі вище зазначеного рішення
між позивачем та Вінницькою міською
радою 22.04.2011 року було укладено договір
оренди земельної ділянки, який було
зареєстровано в органі державної
реєстрації 20.07.2011 року за № 00063.
Термін оренди становить 4 роки 10
місяців з моменту прийняття рішення,
тобто до 01.01.2016 року. Земельну ділянку
було передано в оренду, що
підтверджується актом
прийому-передачі земельної ділянки від
20.07.2011 року. (т. 1 а.с. 7-8)

В судовому засіданні судом було
оглянуто і досліджено матеріали
інвентаризаційних справ № 22566 на
будинковолодіння (незавершене
будівництво) АДРЕСА_1 та № 8258 на
будинковолодіння АДРЕСА_2.

Згідно висновку судової
земельно-технічної експертизи № ОС-145,
проведеної Вінницькою
Торгово-Промисловою Палатою (Відділ
оцінки майна та судових експертиз) від
06.06.2014 року при проведенні дослідження
було встановлено, що: до земельної
ділянки ОСОБА_7, розташованої по
АДРЕСА_2 щодо якої надано дозвіл на
складання проекту землеустрою щодо
відведення ОСОБА_7 земельної ділянки
(п.п. 1.1.1 додатку 2 до рішення 9 сесії 6
скликання Вінницької міської ради від
19.08.2011 року № 398) входить земельна
ділянка площею 47 кв.м, що перебуває в
оренді ОСОБА_5 на підставі договору
оренди земельної ділянки від 22.04.2011
року, зареєстрованого в органі
державної реєстрації 20.07.2011 року.
Лінійні розміри та конфігурація даної
земельної ділянки площею 47 кв.м.
наведені у додатку 2 до висновку; до
земельної ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_6,
розташованої по АДРЕСА_2 щодо якої
надано дозвіл на складання проекту
землеустрою щодо відведення ОСОБА_6 та
ОСОБА_3 земельної ділянки (п.п. 1.1.3
додатку 2 до рішення 9 сесії 6 скликання
Вінницької міської ради від 19.08.2011 року
№ 398) входить земельна ділянка площею 47
кв.м., що перебуває в оренді ОСОБА_5 на
підставі договору оренди земельної
ділянки від 22.04.2011 року,
зареєстрованого в органі державної
реєстрації 20.07.2011 року. Лінійні розміри
та конфігурація даної земельної
ділянки площею 47 кв.м. наведені у
додатку 2 до висновку. (т. 2 а.с. 105-119)

Отже, на підставі належних та
допустимих доказів по справі судом
встановлено, що при прийнятті
оскаржуваного рішення суб'єктом
владних повноважень не було враховано
всіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення, а саме: дозвіл на
складання проекту землеустрою
Вінницькою міською радою надавався
третім особам щодо частини земельної
ділянки площею 94 кв.м., яка перебуває в
оренді у ОСОБА_5, що потребувало у
відповідності до приписів ч. 6 ст. 118 ЗК
України отримання погодження у
землекористувача.

Щодо доводів представника відповідача
та представника третіх осіб про те, що
межі земельної ділянки позивача не
визначені, внаслідок чого експерт не
міг встановити обставини щодо
суміщення земельних ділянок, то суд
вважає зазначені доводи
безпідставними з огляду на наступне.

Так, згідно висновку судової
земельно-технічної експертизи № ОС-145
проведеної Вінницькою
Торгово-Промисловою Палатою (Відділ
оцінки майна та судових експертиз) від
06.06.2014 року для виносу в натурі (на
місцевості) поворотних точок меж
земельної ділянки АДРЕСА_1,
витребовувались у розробників
документації із землеустрою ДП
«Поділлягеодекартографія» на
технічних носіях кадастрові плани
земельних ділянок як по АДРЕСА_2 так і
по АДРЕСА_1.

Також, експертом установлено, що між
земельними ділянками по АДРЕСА_2 та
АДРЕСА_1 відсутні межові знаки (паркан).
Отже, з іншої сторони земельної ділянки
по АДРЕСА_1 межові знаки (паркан) є в
наявності, що підтверджується також
матеріалами технічної інвентаризації,
а тому з огляду на вимоги ст. 55 Закону
України «Про землеустрій» не
потребувало встановлення додаткових
межових знаків.

До проведення судової
земельно-технічної експертизи було
залучено спеціалістів ДП
«Поділлягеодезкартографія», які
здійснювали розробку технічної
документації на земельну ділянку
ОСОБА_5 12 березня 2014 року у присутності
ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 топографом 1
категорії ДП
«Поділлягеодезкартографія» ОСОБА_10
було виконано винос в натурі (на
місцевості) поворотних точок меж
земельної ділянки АДРЕСА_1 відповідно
до договору оренди земельної ділянки
від 22.04.2011 року, про що складено Акт
прийомки-передачі межових знаків на
зберігання від 17.03.2014 року (додаток 1 до
висновку). Межі земельної ділянки були
закріплені на місцевості межовими
знаками - дерев'яними кілками в
кількості 2 шт. (т.№1,т.№11).

В зв'язку з чим і проводилося за
допомогою спеціальних приборів
експертом та спеціалістом відновлення
меж земельної ділянки по АДРЕСА_1, яка
перебуває в користуванні у ОСОБА_5 та
виходячи із співставлення експертом
результатів візуального та
інструментального обстежень
(порівняння інформації - кадастрових
планів земельних ділянок по АДРЕСА_2 та
АДРЕСА_1, наданих розробником
документації ДП
«Поділлягеодезкартографія» на
технічних носіях) експертом було
надано висновок щодо суміщення
земельних ділянок.

Доводи представника третіх осіб про те,
що кадастровий план на земельну
ділянку по АДРЕСА_2 не розроблявся,
спростовується матеріалами справи, а
саме, відповіддю ДП
«Поділлягеодезкатрографія».

Щодо доводів представника відповідача
та представника третіх осіб з приводу
відсутності порушення прав ОСОБА_5
оскаржуваним рішенням, то суд вважає
такі доводи безпідставними і
необґрунтованими належними та
допустимими доказами.

Відповідно до ст. 3 КАС України
позивачем є особа, на захист прав,
свобод та інтересів якої подано
адміністративний позов до
адміністративного суду, а також
суб'єкт владних повноважень, на
виконання повноважень якого подана
позовна заява до адміністративного
суду. Статтею 6 КАС України визначено,
що кожному гарантується право на
захист його прав, свобод та інтересів
незалежним і неупередженим судом.

Також, судом прийнято до уваги, що
індивідуальні акти можуть бути
оскаржені лише особами, безпосередні
права, свободи чи охоронювані законом
інтереси яких такими актами порушені.
На що також звернув увагу Вищий
адміністративний суд України
(інформаційний лист від 01.06.2010 року №
781/11/13-10 щодо застосування окремих норм
матеріального права під час розгляду
адміністративних справ).

Отже, суд захищає не тільки порушене
права але й інтерес особи, що випливає
із його прав, які виникли із земельних
правовідносин.

В даному випадку, в зв'язку з наданням
суб'єктом владних повноважень
погодження на складання документації
на частину земельної ділянки право на
яку має позивач, порушуються інтереси
ОСОБА_5 Отже, вказаний інтерес підлягає
захисту в порядку адміністративного
судочинства.

Щодо посилань представника третіх осіб
на акти обстеження земельних ділянок,
складені посадовими особами
Староміської районної державної
адміністрації від 30.04.2010 року та
Лівобережною адміністрацією
Вінницької міської ради від 03.04.2012 року,
то судом дані докази відхиляються з
огляду на наступне. (т. 1 а.с. 21, 31)

Згідно із ст.ст. 69, 70 КАС України докази
суду надають особи, які беруть участь у
справі. Обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до ст. 81 КАС України для
з'ясування обставин, що мають значення
для справи і потребують спеціальних
знань у галузі науки, мистецтва,
техніки, ремесла тощо, суд може
призначити експертизу.

Так по справі були проведені дві судові
експертизи висновки яких є тотожними,
хоча й висновок первинної експертизи №
1347 від 17.06.2013 року судом було визнано
таким, що викликає сумніви в його
правильності, пов'язані з його
недостатньою обґрунтованістю.
Належних та допустимих доказів на
спростування висновку експерта
Вінницької Торгово-Промислової Палати
(Відділ оцінки майна та судових
експертиз) № ОС-145 від 06.06.2014 року
представником третіх осіб суду надано
не було. Суд сприяв, зокрема й третім
особам, у наданні доказів, призначивши
за їх клопотанням проведення
експертизи, яка не була ними оплачена,
що лише призвело до затягування
розгляду справи в суді.

Висновок судової земельно-технічної
експертизи № ОС-145, наданий Вінницькою
Торгово-Промисловою Палатою (Відділ
оцінки майна та судових експертиз) від
06.06.2014 року суд вважає обґрунтованим,
таким, що не суперечить матеріалам
справи, не викликає сумніви у його
правильності, є повним та ясним. Однак,
судом прийнято до уваги, що висновок
експерта для суду не є обов'язковим,
згідно ч. 5 ст. 82 КАС України

Згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 152 ЗК України
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється,
зокрема, шляхом відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав, а також,
шляхом визнання недійсними рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування;
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Згідно ст. 6 Конституції України органи
законодавчої, виконавчої та судової
влади здійснюють свої повноваження у
встановлених цією Конституцією межах
і відповідно до законів України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України та
ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» визначено,
що органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, згідно ч. 2
ст. 71 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд
вирішує справи на підставі Конституції
та законів України. Статтею 68
Конституції України, як
нормативно-правовим актом, який має
вищу юридичну силу, визначено що кожен
зобов'язаний неухильно додержуватись
Конституції України та законів.

Зокрема, судом на виконання ст. 107 КАС
України було встановлено, що даний
адміністративний позов подано
позивачем у строк, установлений
законом, оскільки ч. 2 ст. 99 КАС України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів. З матеріалів
позовної заяви на момент вирішення
питання про відкриття провадження у
справі чітко вбачалось і
підтверджувалось належними доказами,
що позивач дізнався про порушення
своїх прав та інтересів лише в квітні
2012 року, а тому звернувся до суду
протягом строку, установленого ч. 2 ст. 99
КАС України - протягом шести місяців з
моменту, коли він дізнався про
порушення своїх прав та інтересів. В
зв'язку з цим, судом було вирішено
відкрити провадження у справі та
призначено її до розгляду, про що
постановлено ухвалу.

При вирішенні даної конкретної
справи, суд також керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Суд також враховує, що одним з проявів
верховенства права є те, що право не
обмежується лише законодавством як
однією з його форм, а включає й інші
соціальні регулятори. Справедливість -
одна з основних засад права є
вирішальною у визначенні його як
регулятора суспільних відносин, одним
із загальнолюдських вимірів права.
Важливими елементами здійснення
державою права на мирне володіння
майном є забезпечення нею умов, за яких
можливими є захист, реалізація і повага
до права власності кожного.

Об'єктом захисту є порушене право чи
інтерес, саме вони є підставою для
звернення особи за захистом свого
права із застосуванням відповідного
захисту.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 9
КАС України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, суд прийшов до
висновку, що відповідач в даному
випадку не діяв у відповідності до
Конституції та законів України.

Згідно ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» акти
органів та посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Таким чином, оскільки оскаржуване
рішення суб'єкта владних повноважень
прийняте необґрунтовано, тобто без
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для його прийняття, воно
визнається судом протиправним та
підлягає скасуванню в частині, що
порушує інтереси позивача.

Отже, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд з метою
захисту прав та інтересів позивача
прийшов до переконання в тому, що позов
підлягає задоволенню, враховуючи вище
викладене.

Тому, оскільки судом встановлено
порушення прав та інтересів позивача,
суд вважає за необхідне відновите
порушене право позивача, шляхом
визнання протиправними та скасування:
п.п. 1.1.1 додатку 2 до рішення 9 сесії 6
скликання Вінницької міської ради від
19.08.2011 року № 398 «Про затвердження
обґрунтування та надання громадянам
дозволів на складання проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок» в частині надання дозволу на
складання проекту відведення ОСОБА_7 на
земельну ділянку площею 900 кв.м. до
складу якої включена земельна ділянка
площею 47 кв.м., що перебуває в оренді
ОСОБА_5 на підставі договору оренди
земельної ділянки від 22.04.2011 року,
зареєстрованого в органі державної
реєстрації 20.07.2011 року, лінійні розміри
та конфігурація якої наведені в
додатку 2 до висновку судової
земельно-технічної експертизи № ОС-145
від 06.06.2014 року; п.п. 1.1.3 додатку 2 до
рішення 9 сесії 6 скликання Вінницької
міської ради від 19.08.2011 року № 398 «Про
затвердження обґрунтування та надання
громадянам дозволів на складання
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок» в частині надання
дозволу на складання проекту
відведення ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на
земельну ділянку площею 634 кв.м. до
складу якої включена земельна ділянка
площею 47 кв.м., що перебуває в оренді
ОСОБА_5 на підставі договору оренди
земельної ділянки від 22.04.2011 року,
зареєстрованого в органі державної
реєстрації 20.07.2011 року, лінійні розміри
та конфігурація якої наведені в
додатку 2 до висновку судової
земельно-технічної експертизи № ОС-145
від 06.06.2014 року.

Враховуючи клопотання представника
позивача про залишення судових витрат
за позивачем, суд вважає за можливе
залишити судові витрати за ОСОБА_5

На підставі вище викладеного,
керуючись Конституцією України,
Законом України «Про місцеве
самоврядування в Україні», ст.ст. 118, 152
ЗК України, ст.ст. 3, 4, 6-12, 69-71, 82, 86, 94, 158-163,
186 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати:

п.п. 1.1.1 додатку 2 до рішення 9 сесії 6
скликання Вінницької міської ради від
19.08.2011 року № 398 «Про затвердження
обґрунтування та надання громадянам
дозволів на складання проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок» в частині надання дозволу на
складання проекту відведення ОСОБА_7 на
земельну ділянку площею 900 кв.м. до
складу якої включена земельна ділянка
площею 47 кв.м., що перебуває в оренді
ОСОБА_5 на підставі договору оренди
земельної ділянки від 22.04.2011 року,
зареєстрованого в органі державної
реєстрації 20.07.2011 року, лінійні розміри
та конфігурація якої наведені в
додатку 2 до висновку судової
земельно-технічної експертизи № ОС-145
від 06.06.2014 року;

п.п. 1.1.3 додатку 2 до рішення 9 сесії 6
скликання Вінницької міської ради від
19.08.2011 року № 398 «Про затвердження
обґрунтування та надання громадянам
дозволів на складання проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок» в частині надання дозволу на
складання проекту відведення ОСОБА_6 та
ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 634
кв.м. до складу якої включена земельна
ділянка площею 47 кв.м., що перебуває в
оренді ОСОБА_5 на підставі договору
оренди земельної ділянки від 22.04.2011
року, зареєстрованого в органі
державної реєстрації 20.07.2011 року,
лінійні розміри та конфігурація якої
наведені в додатку 2 до висновку
судової земельно-технічної експертизи
№ ОС-145 від 06.06.2014 року.

Судові витрати залишити за ОСОБА_5.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України, а також прийняття постанови
у письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Постанова у повному обсязі складена
08.08.2014 року.

Суддя: