Справа № 810/3576/14
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2014-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/3576/14
інстанції: Балаклицький А.І.
Суддя-доповідач: Хрімлі О.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого суддів Хрімлі О.Г.,
Кобаля М.І., Федотова І.В.,розглянувши
у порядку письмового провадження
апеляційну скаргу Миронівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 16 червня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Приватного акціонерного
товариства «Кондитерська фабрика
«Лагода» до Миронівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Приватне акціонерне товариство
«Кондитерська фабрика «Лагода»
звернулося до Київського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Миронівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 18
лютого 2014 року.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 16 червня 2014
року адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, та просить скасувати постанову
суду першої інстанції та ухвалити нову,
якою у задоволенні адміністративного
позову відмовити.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Зважаючи на те, що у справі відсутні
клопотання від усіх осіб, які беруть
участь у справі, про розгляд справи за
їх участю, та з урахуванням можливості
вирішення справи на основі наявних у
ній доказів, колегія суддів вирішила
справу розглянути у порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
необґрунтована та задоволенню не
підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, у період з 29 січня 2014 року по
03 лютого 2014 року посадовою особою
Миронівської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області проведена
документальна позапланова виїзна
перевірка ПрАТ «Кондитерська фабрика
«Лагода» з питань дотримання вимог
валютного законодавства за період з 01
жовтня 2012 року по 31 грудня 2013 року, за
результатами якої складено акт №
120/22-011/32967502 від 07 лютого 2014 року.

Згідно з висновками акту перевірки,
податковим органом встановлено
порушення позивачем законодавчо
встановлених строків, передбачених ст.
1 Закону України «Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті», при здійсненні розрахунків в
іноземній валюті за експортним
контрактом № 02/Е від 16 березня 2012 року,
укладеного з нерезидентом ТОВ «Торгова
компанія «Єлісеївський» (повне фірмове
найменування якого змінено відповідно
до свідоцтва Федеральної податкової
служби про внесення запису до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб
серії 54 № 004819670 на ТОВ «Торгова
компанія «Шоколодне дерево») за
експортними операціями від 17 вересня
2012 року та від 04 жовтня 2012 року.

На підставі висновків акту перевірки
Миронівською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 18
лютого 2014 року про нарахування пені за
порушення термінів розрахунків у сфері
ЗЕД в розмірі 32 263,07 грн.

Не погоджуючись з податковим
повідомленням-рішенням та вважаючи
його протиправним, позивач звернувся
до суду з адміністративним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що
Приватне акціонерне товариство
«Кондитерська фабрика «Лагода»
зареєстровано в якості юридичної особи
07 вересня 2004 року, згідно з Випискою з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
серії ААБ № 455124.

Згідно зі Свідоцтвом № 100327279 про
реєстрацію платника податку на додану
вартість, позивач 16 вересня 2004 року
зареєстрований платником ПДВ.

Згідно з Довідкою АБ № 535677 з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України (ЄДРПОУ), видами
діяльності позивача за КВЕД-2010 є: 10.72
Виробництво сухарів і сухого печива;
виробництво борошняних кондитерських
виробів, тортів і тістечок тривалого
зберігання; 47.11 Роздрібна торгівля в
неспеціалізованих магазинах переважно
продуктами харчування, напоями та
тютюновими виробами; 46.17 Діяльність
посередників у торгівлі продуктами
харчування, напоями та тютюновими
виробами; 46.39 Неспеціалізована оптова
торгівля продуктами харчування,
напоями та тютюновими виробами.

16 березня 2012 року між ПрАТ «КФ «Лагода»
(постачальник) та ТОВ «Торгова компанія
«Єлісеївський» (покупець, Росія), повне
фірмове найменування якого змінено
відповідно до свідоцтва Федеральної
податкової служби про внесення запису
до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб серії 54 № 004819670 на ТОВ
«Торгова компанія «Шоколадне дерево»,
укладено зовнішньоекономічний
експортний контракт поставки № 02/Е.
Предметом контракту були кондитерські
вироби в асортименті, відповідно до
специфікацій на кожну партію товару.
Загальна вартість контракту складає 60
000 000,00 російських рублів.

На виконання умов укладеного контракту
та додаткових угод до нього позивач у
період з 01 жовтня 2012 року по 31 грудня 2013
року реалізував на адресу нерезидента
кондитерські вироби в асортименті,
відповідно до вантажно-митних
декларацій: № 196998 від 17 вересня 2012 року
на загальну суму 1 068 000,06 рос. рублів або
276 996,50 грн. за офіційним курсом НБУ 0,25936
грн. за 10 рос. рублів, та № 197358 від 04
жовтня 2012 року на загальну суму 1 056 700,68
рос. рублів або 270 758,42 грн. за офіційним
курсом НБУ 0,25623 грн. за 10 рос. рублів.

Як вбачається з акту перевірки,
перевіркою проведення розрахунків у
грошовій формі при здійсненні
експортних операцій за
зовнішньоекономічним експортним
контрактом № 02/Е від 16 березня 2012 року
встановлено наступне: - валютна виручка
у сумі 1 068 000,06 російських рублів по
експортній операції від 17 вересня 2012
року за вивізною митною декларацією №
196998 надійшла на поточний рахунок
підприємства в повному обсязі, але з
порушенням вимог ст. 1 Закону України
«Про порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті». Граничний 180-ти
денний строк зарахування на рахунок
підприємства валютної виручки у сумі 1
068 000,06 російських рублів закінчився 16
березня 2013 року, фактично валютні кошти
надійшли на рахунок підприємства: 03
січня 2013 року - 200 000,00 російських рублів;
08 лютого 2013 року - 200 000,00 російських
рублів; 18 лютого 2013 року - 200 000,00
російських рублів; 15 березня 2013 року - 200
000,00 російських рублів; 08 квітня 2013 року
- 200 000,00 російських рублів та 16 квітня 2013
року - 68 000,06 російських рублів; - валютна
виручка у сумі 1 056 700,68 російських
рублів по експортній операції від 04
жовтня 2012 року за вивізною митною
декларацією № 197358 надійшла на поточний
рахунок підприємства в повному обсязі,
але з порушенням вимог ст. 1 Закону
України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті».
Граничний 180-ти денний строк
зарахування на рахунок підприємства
валютної виручки у сумі 1 056 700,68
російських рублів закінчився 02 квітня
2013 року, фактично валютні кошти
надійшли на рахунок підприємства: 16
квітня 2013 року - 201 999,94 російських
рублів; 29 серпня 2013 року - 100 000,00
російських рублів; 02 жовтня 2013 року - 100
000,00 російських рублів; 04 листопада 2013
року - 100 000,00 російських рублів; 12
листопада 2013 року - 100 000,00 російських
рублів; 18 листопада 2013 року - 100 000,00
російських рублів; 21 листопада 2013 року -
200 000,00 російських рублів; 26 листопада 2013
року - 100 000,00 російських рублів; 26 грудня
2013 року - 54 700,74 російських рублів.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що ПрАТ «Кондитерська
фабрика «Лагода» звернулось до
Господарського суду Київської області
з позовною заявою до нерезидента ТОВ
«Торгова компанія «Єлісеївський» про
стягнення заборгованості у сумі 268 000,06
російських рублів за поставлений товар
по вивізній митній декларації від 17
вересня 2013 року ВМД № 196998 за контрактом
№ 02/Е від 16 березня 2012 року.

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 21 березня 2013 року у справі
№ 911/947/13 порушено провадження у справі.

26 квітня 2013 року ПрАТ «Кондитерська
фабрика «Лагода» через канцелярію
Господарського суду Київської області
(вх. № 10632 від 26 квітня 2013 року) подало
позовну заяву про збільшення розміру
позовних вимог, згідно з якою заявлено
до стягнення суму 854 700,74 російських
рублів з нерезидента ТОВ «Торгова
компанія «Єлісеївський» (Росія) за
поставлений товар згідно з вивізною
митною декларацією від 04 жовтня 2013 року
за контрактом № 02/Е від 16 березня 2012
року.

26 вересня 2013 року через канцелярію
Господарського суду Київської області
(вх. № 20390) ПрАТ «Кондитерська фабрика
«Лагода» подало заяву про зменшення
розміру позовних вимог відповідно до
ст. 22 Господарського процесуального
кодексу України, у зв'язку зі сплатою
відповідачем частини боргу на суму 100
000,00 російських рублів та заявлено
остаточні позовні вимоги у розмірі 754
700,74 російських рублів.

Господарський суд Київської області
встановив доведеним право позивача на
стягнення з відповідача 754 700,74
російських рублів боргу з оплати
товару.

26 вересня 2013 року Господарський суд
Київської області прийняв рішення по
справі № 911/947/13 на користь ПрАТ
«Кондитерська фабрика «Лагода» про
стягнення з ТОВ «Торгова компанія
«Шоколадне дерево» 754 700,74 російських
рублів основної заборгованості та 4 324,95
грн. судового збору.

Перевіряючи обґрунтованість позовних
вимог та їх відповідність чинному
законодавству, колегія суддів виходить
з наступного.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
зовнішньоекономічну діяльність»,
експорт (експорт товарів) - продаж
товарів українськими суб'єктами
зовнішньоекономічної діяльності
іноземним суб'єктам господарської
діяльності (у тому числі з оплатою в
негрошовій формі) з вивезенням або без
вивезення цих товарів через митний
кордон України, включаючи реекспорт
товарів. При цьому термін реекспорт
(реекспорт товарів) означає продаж
іноземним суб'єктам господарської
діяльності та вивезення за межі
України товарів, що були раніше
імпортовані на територію України.

У ст. 1 Закону України «Про
зовнішньоекономічну діяльність»
момент здійснення експорту (імпорту)
визначено як момент перетину товаром
митного кордону України або переходу
права власності на зазначений товар, що
експортується чи імпортується, від
продавця до покупця.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті», виручка резидентів
у іноземній валюті підлягає
зарахуванню на їх валютні рахунки в
уповноважених банках у строки виплати
заборгованостей, зазначені в
контрактах, але не пізніше 180
календарних днів з дати митного
оформлення (виписки вивізної вантажної
митної декларації) продукції, що
експортується, а в разі експорту робіт
(послуг), прав інтелектуальної
власності - з моменту підписання акта
або іншого документа, що засвідчує
виконання робіт, надання послуг,
експорт прав інтелектуальної
власності. Перевищення зазначеного
строку потребує висновку центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері економічного
розвитку.

За змістом ч. 1 ст. 4 вказаного Закону
вбачається, що порушення резидентами
строків, передбачених статтями 1 і 2
цього Закону або встановлених
Національним банком України
відповідно до статей 1 і 2 цього Закону,
тягне за собою стягнення пені за кожний
день прострочення у розмірі 0,3 відсотка
від суми неодержаної виручки (вартості
недопоставленого товару) в іноземній
валюті, перерахованої у грошову
одиницю України за валютним курсом
Національного банку України на день
виникнення заборгованості. Загальний
розмір нарахованої пені не може
перевищувати суми неодержаної виручки
(вартості недопоставленого товару).

Згідно з п. 2.1 Інструкції про порядок
здійснення контролю за експортними,
імпортними операціями, затвердженої
постановою Правління Національного
банку України № 136 від 24 березня 1999
року, виручка резидентів підлягає
зарахуванню на їх рахунки в банках у
строки виплати заборгованостей,
зазначені в контрактах, але не пізніше
180 календарних днів з дати оформлення
МД на продукцію, що експортується, а в
разі експорту робіт (послуг, прав
інтелектуальної власності) - з моменту
підписання акта або іншого документа,
що засвідчує виконання робіт, надання
послуг, експорт прав інтелектуальної
власності.

За змістом п. 1.1 вказаної Інструкції
передбачено, що день виникнення
порушення - перший день після
закінчення встановленого
законодавством строку розрахунків за
експортною, імпортною операцією або
строку, встановленого відповідно до
раніше одержаних за цією операцією
висновків.

Відповідно до п. 2.2 вказаної Інструкції,
відлік законодавчо встановленого
строку розрахунків банк починає з
наступного календарного дня після дня
оформлення ВМД або підписання акта
(іншого документа).

Згідно з ч.ч. 2-4 ст. 4 Закону України «Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті», у разі прийняття до
розгляду судом, Міжнародним
комерційним арбітражним судом чи
Морською арбітражною комісією при
Торгово-промисловій палаті України
позовної заяви резидента про стягнення
з нерезидента заборгованості, яка
виникла внаслідок недотримання
нерезидентом строків, передбачених
експортно-імпортними контрактами,
строки, передбачені статтями 1 і 2 цього
Закону або встановлені Національним
банком України відповідно до статей 1 і
2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх
порушення в цей період не сплачується.

У разі прийняття судом рішення про
відмову в позові повністю або частково
або припинення (закриття) провадження у
справі чи залишення позову без
розгляду строки, передбачені статтями 1
і 2 цього Закону або встановлені
Національним банком України
відповідно до статей 1 і 2 цього Закону,
поновлюються і пеня за їх порушення
сплачується за кожний день
прострочення, включаючи період, на який
ці строки було зупинено.

У разі прийняття судом рішення про
задоволення позову пеня за порушення
строків, передбачених статтями 1 і 2
цього Закону або встановлених
Національним банком України
відповідно до статей 1 і 2 цього Закону,
не сплачується з дати прийняття позову
до розгляду судом.

Проаналізувавши наведені законодавчі
норми, повно та всебічно дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що належними та допустимими
доказами у справі доведено, що
податкове повідомлення-рішення №
від 18 лютого 2014 року є
неправомірним та таким, що прийняте з
порушенням наведених законодавчих
норм, оскільки податковим органом
всупереч ст. 4 Закону України «Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті» здійснювалось
нарахування пені за порушення строків
повернення валютної виручки, з
урахуванням непідтвердження належними
та допустимими доказами у справі
порушення позивачем вимог ст. 1 Закону
України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті».

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачем
не надано достатньо доказів
правомірності дій щодо прийняття
податкового повідомлення-рішення №
від 18 лютого 2014 року, що
підтверджується наведеними
законодавчими нормами та наявними
матеріалами справи.

З огляду на зазначене, колегія суддів
приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог
Приватного акціонерного товариства
«Кондитерська фабрика «Лагода» до
Миронівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення.

Доводи апелянта спростовуються
вищенаведеним, матеріалами справи та
не відповідають вимогам чинного
законодавства.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Миронівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області
залишити без задоволення, постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 16 червня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Г. Хрімлі

Судді
М.І. Кобаль

І.В. Федотов

Головуючий суддя
Хрімлі О.Г.

Судді:
Кобаль М.І.

Федотов І.В.