Справа № 803/1474/14
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2014-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2014 року Справа № 803/1474/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

при секретарі судового засідання
Веремчуку В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Бірука В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Управління Укртрансінспекції у
Волинській області про визнання
протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся з адміністративним позовом
до управління Укртрансінспекції у
Волинській області про визнання
протиправними та скасування постанов
від 7 липня 2014 року №009931, №009932, №009933,
№009934, №009935, №009936, №009937, №009938, №009939,
№009940, №009941, №009942, №009943, №009944, №009945,
№009946, №009947, №009948, №009949, №009950, №009951,
№009952, №009953, №009954.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
оскаржувані постанови про
застосування
адміністративно-господарського штрафу
від 7 липня 2014 року винесені на підставі
акту від 27 травня 2014 року №088526
проведення перевірки додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом. Перевіркою встановлено
порушення, відповідальність за які
передбачена статтею 60 Закону України
«Про автомобільний транспорт»,
зокрема, не було надано бланки
підтвердження діяльності водія
(тахокарти) за період з 3 травня 2014 року
по 26 травня 2014 року.

Позивач вважає неправомірними вказані
постанови про застосування
адміністративно-господарського
штрафу, оскільки чинне законодавство
не передбачає обов'язку встановлення
тахографів на вантажні автомобілі
масою до 12 тонн, тому тахокарти не
повинні були надаватись перевіряючому.
Крім того, зазначає, що за вчинення
порушення контролюючий орган може
застосувати лише одну фінансову
санкцію незалежно від кількості днів,
за які у водія під час перевірки
виявлено відсутність тахокарт, так як
порушення режимів праці та відпочинку
протягом кількох днів підряд є одним
правопорушенням.

Відповідач в поданому письмовому
запереченні від 31 липня 2014 року
№2779/3/59-14 пред'явленні позовні вимоги
заперечив з наступних підстав.

Відповідно до пункту b частини другої
статті 2 Європейської угоди щодо роботи
екіпажів, транспортних засобів, які
виконують міжнародні автомобільні
перевезення, до якої Україна
приєдналась відповідно до Закону
України «Про приєднання України до
Європейської угоди щодо роботи
екіпажів транспортних засобів, які
виконують міжнародні автомобільні
перевезення» від 7 вересня 2005 року
№2819-IV (ЄУТР) ця угода не застосовується
до міжнародних автомобільних
перевезень, що виконуються
транспортними засобами, які
використовуються для перевезення
вантажів, якщо дозволена максимальна
вага транспортного засобу, у тому числі
будь-якого причепа або напівпричепа, не
перевищує 3,5 тонни.

Під час здійснення рейдової перевірки
27 травня 2014 року встановлено, що водій
ОСОБА_4 здійснював міжнародне
перевезення вантажу без щоденних
реєстраційних листків режимів праці та
відпочинку водіїв транспортних
засобів, а також без бланка
підтвердження діяльності водія за
період з 3 травня 2014 року по 26 травня 2014
року. Оскільки перевізником не було
виконано вимоги ЄУТР та Закону України
«Про автомобільний транспорт» до
останнього було застосовано штрафні
санкції за кожен день здійснення
міжнародних автомобільних перевезень
без щоденних реєстраційних листків
режимів праці та відпочинку водіїв
транспортних засобів у розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

З наведених підстав відповідач просив
в задоволенні адміністративного
позову відмовити.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача підтримали
позовні вимоги з підстав, викладених з
позовній заяві, додатково пояснили, що
в період з 2 квітня 2014 року по 23 травня
2014 року транспортний засіб Mercedes-Benz ATEGO
д.н.з. НОМЕР_1 не використовувався, у
зв'язку з чим немає окремих тахокарт за
період з 3 травня 2014 року по 22 травня 2014
року. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позову не визнав з мотивів,
викладених у письмових запереченнях
проти позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши подані суду
письмові докази, оцінивши їх за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позов підлягає до часткового
задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно із
свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_3,
транспортний засіб марки Mercedes-Benz ATEGO
д.н.з. НОМЕР_1 зареєстрований за
фізичною особою ОСОБА_1.

27 травня 2014 року інспекторами
управління Укртрансінспекції у
Харківській області на підставі
завдання на перевірку від 26 травня 2014
року №004568 проведено рейдову перевірку
транспортного засобу марки Mercedes-Benz ATEGO
д.н.з. НОМЕР_1, що належить фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1, водій ОСОБА_4,
про що складено акт від 27 травня 2014 року
№088526 проведення перевірки додержання
вимог законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом.

Перевіркою встановлено, що при
здійсненні міжнародних вантажних
перевезень згідно із CMR №073376 за
маршрутом «Польща-Україна» у водія
були відсутні щоденні реєстраційні
листки режиму праці та відпочинку за
період з 3 травня 2014 року по 26 травня 2014
року або бланк підтвердження
діяльності водія за відповідний
період, чим порушено вимоги ЄУТР та
статті 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт». Водій з
актом перевірки ознайомився, поставив
свій підпис, письмові пояснень про
причини порушень надати відмовився.

За результатами перевірки, проведеної
27 травня 2014 року, начальником
управління Укртрансінспекції у
Волинській області перевізнику ОСОБА_1
винесено припис від 7 липня 2014 року
№026388 про усунення порушень
законодавства про автомобільний
транспорт, та запропоновано вжити
заходів до усунення виявлених порушень
у строк до 6 серпня 2014 року.

7 липня 2014 року начальником управління
Укртрансінспекції у Волинській
області на підставі абзацу
одинадцятого частини першої статті 60
Закону України «Про автомобільний
транспорт» прийнято постанови №009931,
№009932, №009933, №009934, №009935, №009936, №009937,
№009938, №009939, №009940, №009941, №009942, №009943,
№009944, №009945, №009946, №009947, №009948, №009949,
№009950, №009951, №009952, №009953, №009954 про
застосування
адміністративно-господарського штрафу
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за
відсутність тахокарт за період з 3
травня 2014 року по 26 травня 2014 року,
відповідно у розмірі по 680 грн. за кожен
випадок порушення, а всього на суму 16 320
грн. (680 грн. х 24).

Позивачем надано управлінню
Укртрансінспекції у Волинській
області письмові пояснення від 27
червня 2014 року, у яких зазначив, що при
здійсненні міжнародного вантажного
перевезення згідно із CMR №073376 за
маршрутом «Польща-Україна» на маршруті
було здійснено заміну водія, за
кордоном працював водій ОСОБА_5, який за
станом здоров'я не зміг працювати по
маршруту далі, у зв'язку з чим у водія
були відсутні щоденні реєстраційні
листки режиму праці та відпочинку.

Розгляд справи про порушення вимог
законодавства про автомобільний
транспорт здійснювався за відсутності
підприємця ОСОБА_1

Засади організації та діяльності
автомобільного транспорту визначені в
Законі України «Про автомобільний
транспорт» від 5 квітня 2001 року №2344-III, з
змінами і доповненнями.

Статтею 6 Закону України «Про
автомобільний транспорт» передбачено,
що державному контролю підлягають усі
транспортні засоби українських та
іноземних перевізників, що здійснюють
автомобільні перевезення пасажирів і
вантажів на території України.
Державний контроль автомобільних
перевізників на території України
здійснюється шляхом проведення
планових, позапланових і рейдових
перевірок (перевірок на дорозі).

Статтею 1 Закону України «Про
автомобільний транспорт» визначено, що
автомобільний перевізник - фізична або
юридична особа, яка здійснює на
комерційній основі чи за власний кошт
перевезення пасажирів чи (та) вантажів
транспортними засобами.

Згідно зі статтями 18, 34 Закону України
«Про автомобільний транспорт» з метою
організації безпечної праці та
ефективного контролю за роботою водіїв
транспортних засобів автомобільні
перевізники зобов'язані:
організовувати роботу водіїв
транспортних засобів, режими їх праці
та відпочинку відповідно до вимог
законодавства України; здійснювати
заходи, спрямовані на забезпечення
безпеки дорожнього руху; забезпечувати
виконання вимог законодавства з питань
охорони праці; виконувати вимоги цього
Закону та інших законодавчих і
нормативно-правових актів України у
сфері перевезення пасажирів та/чи
вантажів; забезпечувати умови праці та
відпочинку водіїв згідно з вимогами
законодавства.

Відповідно до вимог статті 48 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
автомобільні перевізники, водії
повинні мати і пред'являти особам, які
уповноважені здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконують вантажні
перевезення. Документами для
здійснення внутрішніх перевезень
вантажів є: для автомобільного
перевізника - документ, що засвідчує
використання транспортного засобу на
законних підставах, інші документи,
передбачені законодавством; для водія -
посвідчення водія відповідної
категорії, реєстраційні документи на
транспортний засіб,
товарно-транспортна накладна або інший
визначений законодавством документ на
вантаж, інші документи, передбачені
законодавством. Зокрема, іншими
документами, що передбачені
законодавством та є необхідними для
водіїв є заповнені тахокарти у
кількості, що передбачені ЄУТР.

Так, відповідно до пункту 6.1 Положення
про робочий час і час відпочинку водіїв
колісних транспортних засобів,
затвердженого наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України від 7
червня 2010 року №340, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 14 вересня
2010 року за №811/18106, вантажні автомобілі
з повною масою понад 3,5 тонн повинні
бути обладнані діючими та повіреними
тахографами.

Згідно із пунктом 1.4 Інструкції з
використання контрольних пристроїв
(тахографів) на автомобільному
транспорті, затвердженої наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України 24 червня 2010 року №385,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 20 жовтня 2010 року за
№946/18241(Інструкція), контрольний
пристрій (тахограф) - обладнання, яке є
засобом вимірювальної техніки,
призначене для встановлення на
транспортних засобах для показу та
реєстрації в автоматичному чи
напівавтоматичному режимі інформації
про рух таких транспортних засобів та
про певні періоди роботи їхніх водіїв;
тахокарта - бланк, призначений для
внесення й зберігання зареєстрованих
даних, який вводять в аналоговий
контрольний пристрій (тахограф) та на
якому маркувальні пристрої останнього
здійснюють безперервну реєстрацію
інформації, що підлягає фіксуванню
відповідно до положень ЄУТР.

Пунктами 3.3, 3.5 Інструкції передбачено,
що водій транспортного засобу,
обладнаного тахографом, зобов'язаний
мати при собі: протокол про перевірку
та адаптацію тахографа до
транспортного засобу; заповнені
тахокарти у кількості, що передбачена
ЄУТР, або картку водія чи роздруківку
даних роботи тахографа у разі
обладнання транспортного засобу
цифровим тахографом; перевізники
зберігають інформацію, отриману за
допомогою тахографа, кожного водія
протягом 12 місяців з дати останнього
запису, а протоколи перевірки та
адаптації тахографа до транспортного
засобу, свідоцтва про повірку -
протягом одного року з дати закінчення
терміну їх дії.

Як встановлено судом при проведенні
перевірки 27 травня 2014 водієм
транспортного засобу, що належить
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 не
надані інспекторам управління
Укртрансінспекції у Харківській
області щоденні реєстраційні листи
режимів праці та відпочинку (тахокарти)
за період з 3 травня 2014 року по 26 травня
2014 року.

Відповідно до абзацу одинадцятого
частини першої статті 60 Закону України
«Про автомобільний транспорт» за
порушення законодавства про
автомобільний транспорт до
автомобільних перевізників
застосовуються
адміністративно-господарські штрафи
за управління транспортними засобами
при здійсненні міжнародних
автомобільних перевезень без
контрольних пристроїв (тахографів)
реєстрації режимів праці чи відпочинку
водіїв транспортних засобів чи
вимкненими такими контрольними
пристроями (тахографами) або без
щоденних реєстраційних листків
режимів праці та відпочинку - штраф у
розмірі сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Аналіз змісту вказаної норми дає
підстави для висновку, що зазначена
фінансова санкція встановлена за
порушення вимоги закону щодо обов'язку
дотримання водіями режимів праці та
відпочинку. Вказане порушення
встановлюється контролюючим органом
за допомогою тахокарт (тахограм), які
зобов'язаний мати при собі водій.

Згідно зі частиною третьою статті 60
Закону України «Про автомобільний
транспорт» при вчиненні однією особою
двох або більше правопорушень
адміністративно-господарський штраф
накладається за кожне правопорушення
окремо.

Отже, за вчинення порушення,
відповідальність за яке встановлена
абзацом одинадцятим частини першої
статті 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт»,
контролюючий орган може застосувати
фінансову санкцію в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян (680 грн.) за кожне порушення
режимів праці та відпочинку водія
окремо.

При цьому слід зазначити, що
управлінням Укртрансінспекції у
Харківській області при складанні акта
перевірки від 27 травня 2014 року №088526
допущено описку в частині визначення
періоду відсутності у водія щоденних
реєстраційних листків режиму праці та
відпочинку, а саме: замість «з 7 травня
2014 року по 26 травня 2014 року» вказано «з 3
травня 2014 року по 26 травня 2014 року».
Дану обставину в судовому засіданні
ствердив представник відповідача.

За таких обставин, суд приходить до
переконання, що при виявлені під час
рейдової перевірки множинних порушень
щодо відсутності у водія щоденних
реєстраційних листів режимів праці та
відпочинку (тахокарт) за період з 7
травня 2014 року по 26 травня 2014 року, до
автомобільного перевізника правомірно
застосовано
адміністративно-господарський штраф у
розмірі 680 грн. за кожен день здійснення
міжнародних автомобільних перевезень
без щоденних реєстраційних листків
режимів праці та відпочинку водіїв, а
відтак позов в частині визнання
протиправними та скасування постанов
від 7 липня 2014 року №009935, №009936, №009937,
№009938, №009939, №009940, №009941, №009942, №009943,
№009944, №009945, №009946, №009947, №009948, №009949,
№009950, №009951, №009952, №009953, №009954, до
задоволення не підлягає.

Разом з тим, постанови від 7 липня 2014
року №009931, №009932, №009933, №009934 про
застосування
адміністративно-господарського штрафу
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за
відсутність тахокарт за період з 3
травня 2014 року по 6 травня 2014 року,
відповідно у розмірі по 680 грн. за кожен
випадок порушення, підлягають
скасуванню як протиправні та винесені
за період який не охоплювався
перевіркою.

Частиною другою статті 19 Конституції
України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта
владних повноважень мають підзаконний
характер, тобто повинні бути прийняті
(вчинені) на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що визначені
законом.

Судом також приймається до уваги, що
відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Крім того, відповідно до частини першої
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частин першої, другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з
наданих суду статтею 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
повноважень, адміністративний позов
підлягає до частково задоволення
шляхом прийняття постанови про
визнання протиправними та скасування
постанов управління Укртрансінспекції
у Волинській області про застосування
адміністративно-господарського штрафу
від 7 липня 2014 року за №009931, №009932, №009933
та №009934, а в задоволенні решти позовних
вимог слід відмовити.

Відповідно до частини третьої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України з Державного бюджету України
слід стягнути понесені позивачем
витрати по сплаті судового збору
відповідно до задоволених вимог.

Керуючись частиною третьою статті 160,
статтею 163 Кодексу адміністративного
судочинства України, на підставі
Закону України «Про автомобільний
транспорт», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправними та скасувати
постанови управління
Укртрансінспекції у Волинській
області про застосування
адміністративно-господарського штрафу
від 7 липня 2014 року за №009931, №009932, №009933
та №009934.

В задоволені решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2) в дохід держави
несплачений судовий збір у сумі 1 644
(одна тисяча шістсот сорок чотири) грн.
30 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Суддя
А.Я. Ксензюк