Справа № 697/560/14-а
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2014-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Бурлака О.В.
Суддя-доповідач: Горяйнов
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Горяйнова А.М.,

суддів -
Літвіної Н.М. та Хрімлі О.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Києві апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м. Каневі та Канівському
районі Черкаської області на постанову
Канівського міськрайонного суду
Черкаської області від 17 березня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Каневі та
Канівському районі Черкаської області
про зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом, у якому просила визнати
протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Каневі та
Канівському районі Черкаської області
з приводу відмови в проведенні
перерахунку та виплаті пенсії та
зобов'язати провести перерахунок та
виплату пенсії з урахуванням
матеріальної допомоги на оздоровлення
та індексації заробітної плати згідно
довідки Корсунь-Шевченківської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Черкаській області від 11
лютого 2014 року № 248/05-034.

Постановою Канівського міськрайонного
суду Черкаської області від 17 березня
2014 року вказаний адміністративний
позов було задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення про відмову у задоволенні
позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції було порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи. Зокрема апелянт
вказує на те, що матеріальна допомога
на оздоровлення та індексація
заробітної плати не входять до
структури заробітної плати.

Особи, які беруть участь у справі, з
клопотаннями про розгляд справи за їх
участю - не зверталися. В матеріалах
справи достатньо письмових доказів для
вирішення апеляційної скарги, а
особиста участь сторін у розгляді
справи не обов'язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів
визнала можливим розглянути справу в
порядку письмового провадження, як це
передбачено ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Каневі та Канівському районі
Черкаської області - залишити без
задоволення, а постанову Канівського
міськрайонного суду Черкаської
області від 17 березня 2014 року - без змін
виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 13 січня
2010 року було призначено пенсію
відповідно до Закону України «Про
державну службу», розмір якої
обчислений на підставі довідки,
виданої за формою, затвердженою
постановою Правління Пенсійного фонду
України від 30 жовтня 2008 року № 19-11, якою
не було передбачено можливості
включення сум інших виплат, в тому
числі матеріальної допомоги на
оздоровлення та індексації заробітної
плати.

Постановою окружного
адміністративного суду м. Києва від 13
серпня 2010 року, що залишена без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 листопада
2010 року, постанову Правління
Пенсійного фонду України від 30 жовтня
2008 року № 19-11 було визнано такою, що не
відповідає правовим актам вищої
юридичної сили щодо не включення до
складу заробітної плати складових, які
передбачені чинним законодавством.

Позивачу було надано нову довідку про
складові заробітної плати від 11 лютого
2014 року № 248/05-034, у якій відображено
матеріальну допомогу на оздоровлення у
розмірі 6160 грн. 31 коп. та індексації
заробітної плати у розмірі 939 грн. 91 коп.
Згідно вказаної довідки на всі
включені до неї суми були нараховані
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Однак, Управління Пенсійного фонду
України в м. Каневі та Канівському
районі Черкаської області відмовило в
задоволенні заяви ОСОБА_2 про
перерахунок пенсії на підставі
зазначеної довідки.

Позивач вважає таке рішення Управління
Пенсійного фонду України в м. Каневі та
Канівському районі Черкаської області
неправомірним, у зв'язку з чим
звернулася до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 суд першої
інстанції виходив з того, що при
обчисленні розміру середньої
заробітної плати, з якої нараховується
пенсія, слід враховувати матеріальну
допомогу на оздоровлення та індексацію
заробітної плати, адже із зазначених
сум були сплачені внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Колегія суддів погоджується із
зазначеним висновком суду першої
інстанції, оскільки він знайшов своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Судом встановлено, що підставою для
відмови у здійсненні перерахунку
пенсії позивача із заробітної плати, до
розміру якої включено матеріальну
допомогу на оздоровлення, стало те, що
вказана допомога є одноразовою
виплатою та відсутня, як і індексація
заробітної плати, в переліку складових
заробітної плати, визначених у ст. 2
Закону України «Про оплату праці» та ч.
2 ст. 33 Закону України «Про державну
службу».

Разом з тим, чинне законодавство
пов'язує можливість включення певної
виплати до середнього заробітку для
обчислення пенсії з фактом сплати із
такої виплати страхового внеску, а не з
фактом її віднесення до структури
заробітної плати.

У відповідності до ч. 1 ст. 66 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

За змістом ст. 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» до заробітної плати
(доходу) для обчислення пенсії
враховуються суми виплат (доходу),
отримуваних застрахованою особою, з
яких були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові внески
в межах встановленої законодавством
максимальної величини заробітної
плати (доходу), з якої сплачуються
страхові внески (максимальної величини
бази нарахування єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, визначеної
відповідно до закону).

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, враховуються в
заробіток (дохід) застрахованої особи
для обчислення пенсії, незалежно від
того, чи входять до структури
заробітної плати.

Такий висновок закріплений в постанові
Верховного Суду України від 20 лютого 2011
року у справі № 21-430а11.

У відповідності до ч. 1 ст. 2442 КАС
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

З огляду на те, що з матеріальної
допомоги на оздоровлення та індексації
заробітної плати ОСОБА_2 були сплачені
страхові внески, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що даний позов є
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню.

Доводи апеляційної скарги Управління
Пенсійного фонду України в м. Каневі та
Канівському районі Черкаської області
не спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені в постанові від 17
березня 2014 року, та не можуть бути
підставами для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам та
прийнято законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.
В зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Каневі та Канівському районі
Черкаської області - залишити без
задоволення, а постанову Канівського
міськрайонного суду Черкаської
області від 17 березня 2014 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205,
206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволенні апеляційної скарги
Управління Пенсійного фонду України в
м. Каневі та Канівському районі
Черкаської області - відмовити.

Постанову Канівського міськрайонного
суду Черкаської області від 17 березня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
А.М.
Горяйнов

Судді
Н.М. Літвіна

О.Г. Хрімлі

Головуючий суддя
Горяйнов А.М.

Судді:
Літвіна Н. М.

Хрімлі О.Г.