Справа № 816/2722/14
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2014-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2014 року м.ПолтаваСправа №
816/2722/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді -Удовіченка С.О.,

за участю:

секретаря судового засідання -Христич
О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Лубнах та Лубенському
районі Полтавської області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Лубни
Полтавської області про відшкодування
витрат на виплату і доставку пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві, -

В С Т А Н О В И В:

14 липня 2014 року позивач Управління
Пенсійного фонду України в м. Лубнах та
Лубенському районі Полтавської
області звернулося до Полтавського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Лубни
Полтавської області про відшкодування
витрат на виплату і доставку пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві виплачених за
період з 01 січня 2014 року по 30 червня 2014
року в розмірі 2200 грн 22 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач
вказує, що у порушення вимог Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого спільною
постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04 березня 2003
року №5-4/4 (далі - Порядок), відповідач
відмовився приймати до заліку суму
витрат, понесених Пенсійним фондом
України, на виплату пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва, особі, яка отримали каліцтво
в державі СНД, за період з 01 січня 2014
року по 30 червня 2014 року.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце його проведення повідомлявся
належним чином, надіслав суду
клопотання про розгляд справи без його
участі (а.с. 49).

Відповідач явку уповноваженого
представника у судове засідання не
забезпечив, хоча про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

У письмових запереченнях відповідач
зазначав, що особові справи
пенсіонерів до Фонду не передавалися,
що в свою чергу унеможливлює
відшкодування сплаченої пенсії і
проведення звірки. Відповідач вважає,
що потерпілим, які отримали каліцтво за
межами України і переїхали на постійне
місце проживання, не є застрахованими в
Україні, за них не сплачувались до
Фонду страхові внески, тому здійснення
їм страхових виплат за рахунок Фонду є
нецільовим використанням грошових
коштів. Звертав увагу, що діючим
законодавством не передбачено порядок
відшкодування виплачених пенсій
потерпілим Пенсійному фонду України за
рахунок відділення Фонду. Крім того,
наполягав на тому, що Порядком
встановлено здійснення розрахунків
між фондами на централізованому рівні
(а.с.44-45).

За таких обставин суд вважає за можливе
провести розгляд справи за наявними
матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, встановив наступні факти та
відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що згідно Актів
щомісячної звірки особових справ
пенсіонерів, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробницьтві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за січень - червень 2014
року, та таблиців розбіжностей,
складених між Фондами, за січень -
червень 2014 року, Відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Лубнах
Полтавської області не враховані суми
витрат на виплату і доставку пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва у розмірі 2200 грн 22 коп. за
вказаний період.

Частиною четвертою статті 26 "Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 14 січня 1998
року №16/98-ВР передбачено, якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків.

Пунктом 2 статті 7 Прикінцевих положень
Закону України "Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", який набрав чинності з
1 квітня 2001 року, встановлено, що Фонд
сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на виробництві
до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли
відповідні підприємства передали в
установленому порядку Фонду документи,
що підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку.

Потерпілі, документи яких не передані
до Фонду, продовжують отримувати
належні виплати та соціальні послуги
від свого роботодавця, Пенсійного
фонду України та Фонду соціального
страхування України. При цьому, кошти,
виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Частиною другою статті 24 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
закріплене аналогічне правило - якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому,
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Згідно наявних у матеріалах справи
документів, нещасний випадок на
виробництві з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
стався на території СНД.

Даним особам позивачем призначено
пенсію по інвалідності, зокрема, гр.
ОСОБА_3 з 09 квітня 1987 року
(розпорядження № 119729/006 від 06 грудня 1996
року), гр. ОСОБА_4 з 28 вересня 1989 року
(розпорядження № 122865 від 29 жовтня 1999
року), гр. ОСОБА_5 з 04 жовтня 1986 року
(розпорядження від 20 січня 1993 року)
(а.с.33-39)

Таким чином, сфера дії цього Закону
поширюється на таку категорію
інвалідів, до якої належать громадяни
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 щодо
відшкодування витрат на виплату
пенсії, по яким виник спір.

За змістом частини другої статті 2
зазначеного Закону особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому, право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або
виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Відповідно до пункту 3 розділу XI
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у статті 8
цього Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

Абзацом 3 пункту 3 розділу XI Прикінцевих
положень вказаного Закону встановлено,
що уся заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної і
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків.

Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я,
не залежить від того, чи сплачували
Фонду страхові платежі підприємства,
що ліквідувалися та на яких було
ушкоджено здоров`я потерпілого.

Як вбачається з абзацу 9 наведеного
вище пункту, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків є
правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України "Про охорону праці", які
ліквідуються.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року, пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць даної Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Таким чином, страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особам, які стали інвалідами від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої органами Пенсійного
фонду України - відшкодувати
останньому витрати, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків.

Пунктами 5, 6, 7 Порядку відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 04 березня 2003 року №5-4/4,
встановлено, що органи Пенсійного
фонду щомісяця проводять з
відділеннями виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків звірку витрат по
особових справах потерпілих, складають
акт щомісячної звірки, в якому
визначають загальну суму витрат, що
підлягає відшкодуванню, та до 15 числа
місяця, наступного за звітним, подають
його відповідно головним управлінням
Пенсійного фонду і управлінням
виконавчої дирекції Фонду на місцях.

Отже, сума витрат на виплату і доставку
пенсії по інвалідності внаслідок
трудового каліцтва по громадянах
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у розмірі 2200 грн
22 коп. січень - червень 2014 року підлягає
стягненню з відповідача.

Відповідно до частини першої статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Частиною першою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги про відшкодування суми витрат
на виплату пенсії по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва у розмірі
2200 грн 22 коп. за січень - червень 2014 року
є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7-11, 71, 160-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України в м. Лубнах та
Лубенському районі Полтавської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Лубни
Полтавської області про відшкодування
витрат на виплату і доставку пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві - задовольнити.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Лубни
Полтавської області витрати на виплату
та доставку пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, виплачених за період з 01
січня 2014 року по 30 червня 2014 року у
розмірі 2200 грн 22 коп. (дві тисячі двісті
гривень 22 коп.).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 13
серпня 2014 року.

Суддя
С.О. Удовіченко