Справа № 813/4813/14
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/4813/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді Брильовського Р.М.,
при секретарі Косів М.Б.
представника позивача - ОСОБА_1
представника відповідача - Дуль Я.М.
розглянувши у відкритому судовому з
асіданні у місті Львові справу за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області про скасування
податкового повідомлення-рішення, -
Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернувся до Львівського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області про скасування
податкового повідомлення рішення від
В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що вказане
податкове повідомлення-рішення є
протиправним і підлягає скасуванню,
оскільки прийняте відповідачем на
підставі висновків, які ґрунтуються не
на первинних облікових звітних
документах, а виключно на припущеннях.
Позивач зазначає, що в основі висновків
викладених в Додатку №3 до акта
перевірки №160/71/13-07/17-02/НОМЕР_1 від 16.04.2014
лежить неправильне визначення
податковим інспектором пройденого
вантажними автомобілями фізичної
особи-підприємця шляху при виконанні
замовлення відповідно до укладених за
цей період договорів перевезення,
неправильного розрахунку витрат
пального конкретним вантажним
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
мотивів, вказаних в позовній заяві,
просив суд позов задовольнити.
В судовому засіданні представник
відповідача проти позову заперечив,
вважає оскаржуване податкове
повідомлення-рішення таким, що
винесене з урахуванням вимог чинного
законодавства, просить в задоволенні
Суд, заслухавши думку сторін,
з'ясувавши обставини, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
та заперечень, дослідивши докази, якими
вони обґрунтовуються встановив
наступні факти та відповідні їм
Державною податковою інспекцію у
Шевченківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області проводилась
документальна планова виїзна
перевірка щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків і зборів за період з 01
жовтня 2010 року по 31 грудня 2012 року з
питань дотримання законодавства щодо
укладення трудових договорів,
оформлення трудових відносин з
працівниками, правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
виконання вимог валютного та іншого
законодавства ФОІІ ОСОБА_3.
За результатами даної перевірки
складено акт № 160/71/13- 07/17-02-НОМЕР_1 від
16.04.2014 року (надалі -акт перевірки), яким
встановлено порушення вимог п. 198.3 ст. 198
Податкового кодексу України та
донараховано податок на додану
вартість в частині завищення складу
саме по періодах: за січень 2012 року 1505,00
грн., за лютий 2012 року 2514,00 грн., за
березень 2012 4301,00 грн., за травень 2012 року
1552,00 грн., за червень 2012 року 5617,00 грн., за
липень 2012 року 8927,00 грн., за серпень 2012
року 6368,00 грн., за вересень 2012 року 4370,00
грн., за жовтень 2012 року 5577,00 грн., за
грудень 2012 року 2464,00 грн.
За результатами проведеної перевірки
та на підставі акту перевірки №160/71/13-
07/17-02/НОМЕР_1 від 16.04.2014 року було
повідомлення-рішення від 28 квітня 2014
грошового зобов'язання в розмірі
п'ятдесят три тисячі дев'ятсот
дев'яносто три гривні сімдесят п'ять
Як видно з акта перевірки, в основу
висновків щодо завищення сум
податкового кредиту покладено
розрахунки списання пального згідно
пройденого шляху автомобіля
відповідно до заявок на перевезення
вантажу згідно додатку №3 до акту
перевірки №160/71/13-07/17- 02/НОМЕР_1 від 16.04.2014
року. Основним висновком викладеним в
акті перевірки, що лягло в основу
висновків про завищення сум
податкового кредиту, було те, що
податковий кредит сформовано за
рахунок придбання паливно-мастильних
матеріалів, які не використані в
господарській діяльності платника
податків та відсутність на обліку
платника податків таких
паливно-мастильних матеріалів на
залишку станом на 31.12.2012 року.
Судом встановлено, що відповідно до
Договору-заявки №053 про
транспортно-перевізницьке
обслуговування від 05.01.2012 року
маршрутом руху зазначено м. Вінниця
вул. Тарнагородського, 46А та м. Львів
вул. Шевченка 323. Згідно із даними
наведеними в Додатку №3 до акта
перевірки вантажним автомобілем
НОМЕР_2 пройдено 365 кілометрів. В той же
час, позивач зазначає, що згідно з
даними обчислювальних приладів
вантажного автомобіля фактично
пройдено 423 кілометри.
Відповідно до товаро-транспортної
накладної 2054 ААК від 23.02.2012 року
перевезення повинно здійснюватися за
маршрутом: м. Львів, вул. Клепарівська, 18
- м. Луцьк, вул. Вахтангова, 10. Згідно з
даними Додатку №3 до акта податкової
перевірки пройдено вантажним
автомобілем НОМЕР_3 151 кілометр, тоді як,
за даними позивача, вантажним
автомобілем фактично пройдено 155
Згідно з даними зазначеними в
перевезення здійснювалось за
маршрутом м. Київ провулок Чорновола, 3 -
смт. Запитів, вул. Київська, 183. Згідно з
даними Додатку №3 до акта перевірки
вантажним автомобілем НОМЕР_3 пройдено
522 кілометри. Позивач стверджує, що
фактично пройдено 763 км. у зв'язку із
тим, що подача до пункту навантаження
автомобіля проводилась із с. Гребінки,
Васильківського району Київської
товаро-транспортної накладної
№АТ000001007 від 7 березня 2012 року
перевезення автомобілем РЕНО НОМЕР_3
здійснювалось за маршрутом: Волинська
область, смт. Турійськ - Львівська
область, Пустомитівський район, с.
Давидів, вул. Львівська, 2а. Згідно з
даними податкового органу за вказаним
маршрутом було пройдено 165 кілометрів,
тоді як за даними вимірювальних
приладів вантажного автомобіля
позивача було пройдено 235 кілометрів.
Згідно з даними, зазначеними в
товаро-транспортній накладній ААК
№00686112 від З квітня 2012 року, перевезення
здійснювалось автомобілем Д.Н.З. НОМЕР_4
за маршрутом: м. Львів, вул.
Клепарівська, 18 м. - м. Ковель, вул.
Володимирська, 135. За даними
податкового органу за вказаним
маршрутом було пройдено 187 кілометрів
тоді як за даними позивача було
пройдено 245 кілометрів.
Відповідно до заявки №1705-12-01
від 17.05.2012 року перевезення
здійснювалось автомобілем Д.Н.З. НОМЕР_3
за маршрутом: м. Львів, вул. Вашингтона,
10 - с. Минай, вул. Транспортних
будівельників 4 - с. Перечин, вул.
Маяковського, 18. За даними податкового
органу вантажний автомобіль пройшов 538
кілометрів, тоді як за даними позивача
було пройдено 652 кілометри.
За даними податкового органу,
відповідно до Додатку №3 до акта
перевірки, вантажними автомобілями
позивача в загальному за період з 1
січня 2012 року до 31 грудня 2012 року було
пройдено 69 170,00 кілометрів.
Однак, позивач стверджує, що за
цей період було пройдено 77 643,34
кілометрів та, що податковим органом
кілометраж на маршруті проходження
автомобіля вираховувався не за
реальним маршрутом слідування
автомобіля. Не враховано фактичні
місця завантаження/відвантаження
вантажу, реальні маршрути слідування
автомобілів, проблеми пов'язані із
перекриттям, ремонтам доріг, не
враховані обмеження на заїзд вантажних
автомобілів в міста на шляху
прямування автомобіля, особливості
проїзду певних ділянок доріг.
Оцінюючи встановлені обставини та
доводи сторін суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог з
наступних міркувань:
Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Згідно ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень
суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють, чи
прийняті вони: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення, добросовісно.
Згідно п. п. 14.1.179. п. 14.1. ст. 14
Податкового кодексу України (далі -
ПК) податкове зобов'язання для цілей
розділу V цього Кодексу - загальна сума
податку на додану вартість, одержана
(нарахована) платником податку в
звітному (податковому) періоді.
Згідно п. п. 14.1.181. п. 14.1. ст. 14 ПК
України податковий кредит - сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Згідно п. 185.1. ст. 185 ПК України
об'єктом оподаткування є операції
платників податку з постачання
товарів, місце постачання яких
розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Згідно п. 188.1. ст. 188 ПК України база
оподаткування операцій з постачання
товарів/послуг визначається виходячи з
їх договірної (контрактної) вартості,
але не нижче звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу, з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на спирт етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів, крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів, і збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування на послуги стільникового
Згідно п. 198.1. ст. 198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.
Згідно п. 198.2. ст. 198 ПК України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.
Згідно п. 198.3. ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.
Згідно п. 198.4. ст. 198 ПК України якщо
платник податку придбає (виготовляє)
товари/послуги та необоротні активи,
які призначаються для їх використання
в операціях, що не є об'єктом
оподаткування або звільняються від
оподаткування, то суми податку,
сплачені (нараховані) у зв'язку з таким
придбанням (виготовленням), не
відносяться до податкового кредиту
зазначеного платника.
Як встановлено судом, в основу
висновків податкового органу щодо
завищення сум податкового кредиту
позивачем покладено розрахунки
списання пального згідно пройденого
шляху автомобіля відповідно до заявок
на перевезення вантажу згідно додатку
№3 до акту перевірки №160/71/13-07/17-
02/НОМЕР_1 від 16.04.2014 року.
В той же час, в матеріалах справи
містяться акти №1500/1 та №1500 визначення
витрат пального транспортного засобу,
відповідно до яких визначено наступні
- виграти пального автомобіля
RENAULT RG04A1, рік виготовлення 1995, об'єм
НОМЕР_4 з напівпричіпом марки Коgеl
(повний 20т.) на рівній ділянці на при
перерахунку на 100 км. при швидкості 60
км/год становить 46 л.;
- витрати пального Автомобіля
RENAULT Major R34ti, 1994 рік виготовлення, об'єм
НОМЕР_5 з напівпричіпом марки Коgеl
(повний 20т.) на рівній ділянці на при
перерахунку на 100 км. при швидкості 60
км/год станови ть 44 л.
Враховуючи викладене, суд
приходить до висновку, що розрахунок
витрат палива повинен був проводитись
податковим органом відповідно до
даних, визначених в актах №1500/1 та №1500,
а розрахунок пройденого маршруту
автомобілями виходячи із реального
маршруту слідування вантажних
автомобілів, із урахуванням фактичних
місць завантаження/відвантаження
Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, а відтак
зобов'язані обґрунтовувати належність
та допустимість доказів для
підтвердження своїх вимог або
заперечень, що в повній мірі зроблено
Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Виходячи зі змісту наведеної
норми, саме на податкові органи
покладається обов'язок надати достатні
докази на обґрунтування висновків про
порушення платником податків норм
податкового законодавства, на підставі
яких такому платникові визначено
відповідні грошові зобов'язання.
Проте, податковим органом,
конкретних доказів, на підставі яких
можна дійти до висновку про порушення
платником податків норм податкового
законодавства суду надано не було.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України та
ч. 3 ст. 2 КАС України передбачено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Аналізуючи діюче на момент
виникнення спірних правовідносин
законодавство та обставини справи, суд
приходить до висновку, що твердження
органу державної податкової служби,
викладені в акті перевірки, не є
достатньо обґрунтованими та не знайшли
свого підтвердження зібраними у справі
належними та допустимими доказами, а
тому, у суду відсутні правові підстави
повідомлення-рішення, яким позивачу
визначені податкові зобов'язання з
податку на додану вартість
Таким чином, сукупність
вищенаведених, підтверджених
документально та встановлених
обставин дає суду підстави визнати
позовні вимоги обґрунтованими та
такими, що підлягають до задоволення.
Щодо судових витрат, то у
відповідності до вимог ст.94 КАС
України, судові витрати у формі
судового збору належить стягнути на
Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71,
86, 128, 160-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України,-
П О С Т А Н О В И В :
Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області від 28.04.2014 року
Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 182,70 грн. сплаченого судового
Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Львівський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.
Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.
Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

Суддя
Р.М. Брильовський

Повний текст постанови виготовлений
11.08.2014 року.