Справа № 579/996/14-а
Суддя: Сіра Г. І.
Дата ухвалення: 2014-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 579/996/14-а
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 серпня 2014 року
Кролевецький районний суд Сумської
області

в складі : судді -
Сірої Г. І.,

за участі секретаря

судового засідання -
Печенової Л.В.,

з участю: відповідача -
Колосова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Кролевець
справу за позовом ОСОБА_3 до інспектора
ДПС взводу ДПС з ОСП №1 прапорщика
міліції Колосова Дмитра
Олександровича, Управління Державної
автомобільної інспекції Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Сумській області про скасування
постанови у справі про адміністративне
правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду 01.07.2014 року з
зазначеним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що постановою інспектора
ДПС взводу ДПС з ОСП №1 прапорщика
міліції Колосова Дмитра
Олександровича серія ПС1 №451262 у справі
про адміністративне правопорушення
від 22.06.2014 року його було притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.122 Кодексу України про
адміністративні правопорушення та
було накладене адміністративне
стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255
гривень.

З винесеною постановою він не згоден,
свою позицію обґрунтовує наступним
чином.

22.06.2014р. він, керуючи автомобілем «ЗАЗ
ТF69», державний номер НОМЕР_1, рухався по
а/д Кіпті-Глухів-Бачівськ, в межах
населеного пункту Кролевець, зі
швидкістю в межах 70 км/год. згідно
приладу для вимірювання швидкості руху
на його транспортному засобі та був
зупинений працівником ДАІ. Працівник
ДАІ пояснив, що він перевищив
встановлену швидкість руху, що
зафіксовано його колегою за допомогою
пристрою «Візир». В разі незгоди із
порушенням йому запропонували
ознайомитися з фіксацією порушення на
пристрої «Візир», який на той момент
лежав на передній панелі службового
автомобіля.

Він пояснив інспектору, що швидкість
руху не перевищував, а рухався в потоці
автомобілів зі швидкістю 70 км/год. На
його прохання показати пристрій, яким
зафіксовано перевищення швидкості,
інспектор показав його. На екрані була
вказана цифра «89», однак
ідентифікувати ні номер, ні модель
автомобіля не було можливим, оскільки
фотокадри фіксації були нечіткими,
через що однозначного та
беззаперечного підтвердження факту
перевищення ним швидкості немає. Свої
зауваження він висловив інспекторові,
а також попросив надати документи на
підтвердження своєчасного проходження
перевірки та державної метрологічної
атестації вимірювального приладу та
характеристики можливих похибок у
вимірах даного пристрою, підтвердження
можливості його застосування в ручному
режимі.

Інспектор не задовольнив його прохання
та почав оформляти протокол серії АВ2
№056058. Пізніше була складена постанова
про адміністративне правопорушення.
Протокол про адміністративне
правопорушення він змушений був
підписати під тиском зі сторони
інспектора, який заявив, що він може не
отримати свої документи, а автомобіль
заберуть на штрафмайданчик.
Враховуючи, що він їхав додому, де його
чекала маленька донечка, то довга
суперечка з інспектором ставили під
загрозу якнайшвидше повернення додому.
Цим і скористався інспектор, щоб
примусити його підписати протокол.

Під час винесення постанови
співробітником ДАІ не дотримано вимог
статей 245 та 280 КУпАП, відповідно до яких
завданням провадження у справах про
адміністративні правопорушення є
своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи та
дотримання процесуального порядку
розгляду справи. При розгляді справи не
були з'ясовані і доведені обставини,
які б свідчили, що в моїх діях є ознаки
проступку, за який законодавством
України встановлену адміністративну
відповідальність.

Відповідно до ст.ст. 10-15 Закону України
«Про метрологію та метрологічну
діяльність» на вимірювання у сфері, у
якій їх результати можуть бути
використані у якості доказу по справі,
розповсюджується державний
метрологічний нагляд. За таких умов
кожен засіб вимірювальної техніки має
бути укомплектований документами про
сертифікацію та допуск даного засобу
техніки до використання в Україні.
Таких документів до оскаржуваної
постанови відповідачем надано не було.

Постанова не містить інформації про
докази його нібито правопорушення, не
містить свідчень свідків. Відповідач
не надав жодних законних доказів його
нібито порушення, що суперечить ст.251
КУпАП, яка чітко визначає, що «доказами
в справі про адміністративне
правопорушення є: «...показання свідків,
потерпілих...».

На наполегливу вимогу навести фактичні
докази його ніби-то правопорушення, та
зауваження, що бездоказове припущення
інспектора не є законним приводом для
притягнення його до адміністративної
відповідальності, відповідач не надав
жодних пояснень. Пунктом 24 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 23
грудня 2005 року №14 «Про практику
застосування судами України
законодавства у справах про деякі
злочини проти безпеки дорожнього руху
та експлуатації транспорту, а також про
адміністративні правопорушення на
транспорті» встановлено, що зміст
постанови має відповідати вимогам,
передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У
ній, зокрема, потрібно навести докази,
на яких ґрунтується висновок про
вчинення особою адміністративного
правопорушення та визначити мотиви
відхилення інших доказів, на які
посилався правопорушник, чи
висловлюваних останнім доводів.

При винесенні постанови по справі про
адміністративне правопорушення
суб'єктом владних повноважень також не
дотримано норми ст.280, 33 КУпАП, ст.19
Конституції України, що порушило
законні права та інтереси його,
позивача, та не надало йому можливості
організувати свій захист, не наведено
на підставі яких доказів його визнано
винним у вчиненні порушення. Також в
постанові не зазначено, чи являється
прилад, яким проводився нагляд за
дорожнім рухом з метою фіксації
порушень ПДР, автоматичним засобом
фото- чи відеофіксації, чи він
знаходився у співробітника ДАІ, який
керувався ним безпосередньо або через
комп'ютер (визначаються ті параметри,
які фіксуються приладом, зокрема,
швидкість, абощо, об'єкт зйомки, її
режим, кут огляду приладу). Між тим,
ст.14-1 КУпАП України передбачено, що для
її застосування необхідно, щоб
фіксація велася саме засобами фото-,
кіно- або відеозйомки, які працюють в
автоматичному режимі. За таких умов,
через відсутність такої інформації в
постанові винесеній щодо нього не
можливо встановити чи відповідає та
фіксація вимогам закону.

Також працівником ДАІ не надано
доказів, що прилад «Візир» №0812539, яким
було нібито зафіксовано
правопорушення, пройшов процедуру
державної експертизи або сертифікації
відповідності у сфері захисту
інформації.

Слід зазначити, що за інформацією ДП
«Укрметртестстандарт», вимірювач
швидкості «Візир» не належить до
спеціальних технічних засобів, що
працюють в автоматичному режимі,
оскільки він має лише обмежені функції
для автоматичного процесу вимірювань і
не може працювати без участі оператора.

Через це він вважає, що правопорушення
зафіксовано приладом, який не
відноситься до засобів, працюючих в
автоматичному режимі, оскільки
фотофіксація проводилася інспектором
дорожньо-патрульної служби, місце
встановлення цього технічного засобу,
локалізація місця руху зафіксованого
автомобіля, на ньому не відображено.

За таких обставин фотофіксація нібито
вчиненого ним правопорушення не може
бути відповідно до ст.ст.251, 258 КпАП
України достатнім доказом його вини.

Згідно п.3 ч.2 ст. 222 КУпАП від імені
органів внутрішніх справ (міліції)
розглядати справи про адміністративні
правопорушення і накладати
адміністративні стягнення мають право,
зокрема, за адміністративні
правопорушення, передбачені ч.ч.1,2, 4, 5
ст.121, ст.121-1, 121-2, ч.ч.1, 2 ст.122, ч.ч.1, 2 ст.123,
ст.125, ч.1 ст.126, ч.1, 2 ст.127, ч. 3, 8, 9 ст.133-1
цього Кодексу - працівники
Державтоінспекції Міністерства
внутрішніх справ України, які мають
спеціальні звання.

Відповідачем не надано документу про
допущення до роботи з пристроєм
«Візир» працівника ДАІ станом на 22.06.2014
року.

Крім того, згідно п.19.4 Інструкції з
діяльності підрозділів
дорожньо-патрульної служби
Державтоінспекції МВС України,
затвердженої наказом Міністерства
внутрішніх справ України від 27.03.2009
року № 111 Інформація про використання
технічного засобу чи приладу
працівником ДАІ заноситься в постову
відомість.

Відповідач не надав підтвердження
законності перебування працівника ДПС
ДАІ на ділянці дороги, де було нібито
зафіксовано нібито вчинене ним
порушення ПДР, а також наявності в
інспектора права використання приладу
«Візир», що суттєво впливає на
вирішення справи по суті.

На підставі викладеного, ОСОБА_3
просить визнати протиправною та
скасувати у судовому порядку постанову
серії ПС1 №451262 від 22.06.2014 року, про
накладення на нього адміністративного
стягнення; стягнути з державного
бюджету на його користь судовий збір,
сплачений ним при подачі позову до
суду.

В судовому засіданні 15.07.2014 року
позивач ОСОБА_3 підтримав свої позовні
вимоги та просив скасувати постанову
від 22 червня 2014 року серії ПС1 №451262 про
притягнення його до
адмінвідповідальності за ч.1 ст. 122
КУпАП, а провадження у справі закрити.
Позивач вважає, що був неправомірно
притягнутий до адміністративної
відповідальності, оскільки постанова
базується на протоколі про
адміністративне правопорушення,
складеному без належних доказів, лише
на припущеннях інспектора, що не може
бути безспірним доказом вчинення ним
правопорушення, а матеріали
фотофіксації не дають змогу
ідентифікувати автомобіль. Крім того,
заявив клопотання про витребування в
УДАІ УМВС доказів законності підстав
перебування Колосова Д.О. на посту,
тобто на 167 км автодороги
Кіпті-Глухів-Бачівськ (м.Кролевець).

На розгляд справи в суді, призначений
на 01.08.2014 року позивач ОСОБА_3 не
з'явився, надіслав клопотання (а.с.64) про
розгляд справи у його відсутність, в
якому також зазначив, що позовні вимоги
підтримує, доповнень та клопотань
більше не має.

Представник відповідача УДАІ УМВС
України в Сумській області до суду не
з'явився, від УДАІ УМВС України в
Сумській області надійшли заперечення
проти позову ОСОБА_3 (а.с.53-56), з яких
вбачається наступне.

22.06.2014р. згідно з постовою відомістю
розстановки нарядів ДПС взводу із
обслуговування стаціонарного поста № 1
роти ДПС ДАІ, підпорядкованої УМВС
України в Сумській області,
затвердженою командиром взводу
капітаном міліції Цибатим В.М.,
інспектор ДПС прапорщик міліції
Колосов Д.О. ніс дорожньо-патрульну
службу по нагляду за рухом
транспортних засобів на автодорозі
Кіпті-Глухів-Бачівськ.

Під час несення служби
використовувався радіолокаційний
відеозаписуючий вимірювач швидкості
«Визир» № 0812539.

Вимірювач швидкості радіолокаційний
відеозаписуючий «Визир» входить до
переліку технічних засобів, що
використовуються в підрозділах
Державтошспекції МВС для виявлення та
фіксування порушень Правил дорожнього
руху України, затвердженого наказом
МВС України від 01.03.2010 № 33
(зареєстрованим у Міністерстві юстиції
України 30.03.2010 за №262/17557).

Відповідно до свідоцтва про визнання №
UА-МІ/3-924-2006, виданого Державним
комітетом України з питань технічного
регулювання та споживчої політики
11.11.2006р., вимірювач швидкості
радіолокаційний відеозаписувальний
«Визир» зареєстрований в Державному
реєстрі засобів вимірювальної техніки
за номером 31473-06 (Копії свідоцтв
додаються).

Згідно з експертним висновком, наданим
ДП «Державний центр випробувань
засобів вимірювальної техніки» та
зареєстрованим в адміністрації
Державної служби спеціального зв'язку
та захисту інформації України 09.09.2009р.
за №191, вимірювач швидкості
радіолокаційний «Визир» відповідає
вимогам нормативних документів
системи технічного захисту інформації
в Україні в обсязі функцій, зазначених
у документі «Вимірювач швидкості
радіолокаційний «Визир». Даний прилад
згідно того ж таки висновку забезпечує:

- неможливість модифікації даних, що
зберігаються у фіскальній пам'яті;

- відповідність зафіксованих даних
фіскальній пам'яті та ММС - пам'яті;

- неможливість модифікації зображення,
сформованого об'єктом експертизи,
засобами керування об'єктом
експертизи.

Також згідно зі свідоцтвом про повірку
робочого засобу вимірювальної техніки
№12-02/1108, виданим Державним
підприємством «Полтавський
регіональний науково-технічний центр
стандартизації, метрології та
сертифікації» 09.01.2014р., вимірювач
швидкості радіолокаційний
відеозаписуючий «Визир» № 0812539 визнано
придатним до застосування.

При цьому, згідно з тим же свідоцтвом
границі допустимої абсолютної похибки
при вимірюванні швидкості в
стаціонарному режимі становлять ±1
км/год., в патрульному режимі ±2 км/год.

Крім того, УДАІ УМВС України в Сумській
області вважає, що інспектор
дорожньо-патрульної служби взводу із
обслуговування стаціонарного поста №1
роти ДПС ДАІ УМВС України в Сумській
області прапорщик міліції Колосов Д.О.
як при зупинці автомобіля позивача, так
і при складанні щодо нього протоколу та
винесенні постанови діяв на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами,
обґрунтовано, добросовісно, своєчасно,
з дотриманням принципу рівності перед
законом, з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення.

Відповідач-інспектор ДПС взводу ДПС з
ОСП №1 прапорщик міліції Колосов Д.О. в
судовому засіданні підтримав письмові
заперечення УДАІ УМВС України в
Сумській області, позов не визнав та
вважає, що своєчасно виявив
правопорушення та об'єктивно прийняв
рішення щодо притягнення позивача до
відповідальності.

Заслухавши пояснення відповідача
Колосова Д.О., дослідивши зібрані по
справі докази, суд прийшов до висновку,
що позов задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачена
відповідальність за порушення водіями
транспортних засобів встановлених
обмежень швидкості руху.

Пунктом 12.4 ПДР передбачено, що у
населених пунктах рух транспортних
засобів дозволяється із швидкістю не
більше 60 км/год.

По справі встановлено, що на підставі
протоколу серії АВ2 №056058 про
адміністративне правопорушення від 22
червня 2014 року, складеного інспектором
ДПС взводу ДПС з ОСП №1 роти ДПС ДАІ
УМВС України в Сумській області
прапорщиком міліції Колосовим Д.О.
(а.с.8) було винесено постанову про
притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255
грн. (а.с.7).

Зі змісту зазначеної постанови
вбачається, що ОСОБА_3 22 червня 2014 року о
18 год. 47 хв. на автодорозі
Кіпті-Глухів-Бачівськ, керуючи
автомобілем марки «ЗАЗ ТF69», державний
номер НОМЕР_1, в населеному пункті,
позначеному дорожнім знаком 5.45,
рухався 89 км/год. Швидкість
вимірювалася приладом «Визир» №0812539.
Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив
адміністративне правопорушення,
передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно вимог п.п.6.7, 6.10, 6.11 наказу № 111
від 27.03.09р. «Інструкції з питань
діяльності підрозділів
дорожньо-патрульної служби
Державтоінспекції МВС», працівники ДПС
зобов'язані виявляти порушення
законодавства, правил, норм і
стандартів у сфері забезпечення
дорожнього руху, організовувати
безпечний та безперешкодний дорожній
рух, постійно контролювати дотримання
учасниками дорожнього руху правил,
норм і стандартів, діючих у сфері
безпеки дорожнього руху, попереджувати
та припиняти злочини, а також
адміністративні правопорушення, у
межах своєї компетенції застосовувати
до порушників заходи
адміністративного впливу.

Згідно п.7.6. даної Інструкції працівник
підрозділу ДПС має право
використовувати технічні засоби та
технічні прилади для виявлення та
фіксації порушень ПДР, отримані
фактичні дані направляти за належністю
чи використовувати при складанні
адміністративних матеріалів.

Тобто Колосов Д.О. діяв в межах закону
та використав права, передбачені гл.7
вказаної Інструкції та ч.ч.2, 7, 8 ст. 11 ЗУ
«Про міліцію».

Як вбачається з протоколу та постанови
у справі про адміністративне
правопорушення при фіксації вчиненого
ОСОБА_3 правопорушення
використовувався прилад «Визир» №0812539
(а.с.7, 8).

Вказаний прилад входить до переліку
технічних засобів, що використовуються
в підрозділах Державтоінспекції МВС
для виявлення та фіксування порушень
правил дорожнього руху, затвердженого
наказом МВС України №33 від 01.03.2010 року.

Згідно свідоцтва про визнання №
UА-МІ/3-924-2006, виданого Державним
комітетом України з питань технічного
регулювання та споживчої політики
11.11.2006р., вимірювач швидкості
радіолокаційний відеозаписувальний
«Визир» зареєстрований в Державному
реєстрі засобів вимірювальної техніки
за номером 31473-06 (а.с.34, 58).

На підставі свідоцтва про повірку
робочого засобу вимірювальної техніки
№12-02/1108, виданого Державним
підприємством «Полтавський
регіональний науково-технічний центр
стандартизації, метрології та
сертифікації» 09.01.2014р. (а.с.33, 59),
вимірювач швидкості радіолокаційний
«Визир» № 0812539 визнано придатним до
застосування. Діапазон вимірювання 20-250
км/год. Границі допустимої абсолютної
похибки при вимірюванні швидкості в
стаціонарному режимі становлять ±1
км/год., в патрульному режимі ±2 км/год.

Інспектор Колосов Д.О. склав залік з
вивчення інструкцій та порядку роботи
з радіолокаційним відеозаписувальним
вимірювачем швидкості «Визир», що
вбачається з Відомості складання
заліків особового складу з
обслуговування стаціонарного поста №1
роти ДПС ДАІ УМВС України в Сумській
області (а.с.62).

Під час несення служби з 16 до 24 години
22.06.2014 року (згідно Постової відомості
розстановки нарядів ДПС за станом на
22.06.2014 року) інспектор Колосов Д.О.
перебував на визначеному місці несення
служби відповідно до дислокації, як
передбачено п.6.3. Інструкції з питань
діяльності підрозділів
дорожньо-патрульної служби
Державтоінспекції МВС, затвердженої
Наказом МВС України №111 від 27.03.2009р.
(далі - Інструкція №111), тобто в
населеному пункті м.Кролевець, про що
зазначено в тій же Постовій відомості
за 22.06.2014 року (а.с.60).

Згідно з Карткою маршруту патрулювання
№1 автодороги М-02 Кіпті-Глухів-Бачівськ
з 145 км по 193 км (а.с.63), яка розроблена
відповідно до положень гл.9 Інструкції
№111, взвод із обслуговування
стаціонарного поста №1 роти ДПС УДАІ
УМВС України в Сумській області
здійснює автопатрулювання автодороги
М-02 Кіпті-Глухів-Бачівськ,
відпрацювання м.Кролевець та прилеглих
населених пунктів. Відповідно до п.5
даної Картки до переліку технічних
засобів, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосується забезпечення
безпеки дорожнього руху на зазначених
ділянках автодороги використовується,
крім інших, прилад «Визир» № 0812539.

Як вбачається з пояснень інспектора
Колосова Д.О. в судовому засіданні, під
час несення служби 22.06.2014 року на 167км
автодороги Кіпті-Глухів-Бачівськ в
районі м.Кролевець о 18 год. 47 хв. ним, як
працівником ДПС, за допомогою
радіолокаційного приладу «Визир» №
0812539 було зафіксовано як водій
автомобіля «Део-Ланос» рухався зі
швидкістю 89 км/год., чим перевищив
встановлену швидкість руху на 29 км/год.
Він подав водієві сигнал про зупинку,
підійшов до нього, відрекомендувався,
пояснив причину зупинки і попросив
передати для перевірки посвідчення
водія та свідоцтво про реєстрацію
автомобіля, до яких зауважень не
виникло. Даним водієм виявився ОСОБА_3
Водієві було роз'яснено, що він порушив
вимоги п.12.4 Правил дорожнього руху, а
саме: в населеному пункті позначеному
дорожніми знаками 5.45 та 5.46, рухався зі
швидкістю 89 км/год., чим перевищив
встановлену швидкість руху на 29 км/год.,
за що передбачено адміністративну
відповідальність згідно з ч.1 ст.122
КУпАП. Він також надав позивачеві
можливість ознайомитись з показанням
вимірювача швидкості. Після цього він
роз'яснив позивачеві його права і
обов'язки, передбачені ст. 63
Конституції України та ст. 268 КУпАП, та,
керуючись ст. 254 КУпАП, склав на
позивача протокол про адміністративне
правопорушення, в якому вказав суть
правопорушення та нормативний акт,
який передбачає відповідальність за
дане правопорушення, підписав його та
надав можливість позивачу
ознайомитися зі змістом протоколу,
записати своє пояснення з приводу
порушення та підписати протокол.
Позивач ознайомився зі змістом
протоколу та підписав протокол. При
цьому ніяких зауважень від нього щодо
протоколу не поступало, свої пояснення
в протоколі позивач не записав і це є
його правом, а не обов'язком Копію
протоколу він вручив позивачу. 22.06.2014р.
він, інспектор Колосов Д.О., розглянувши
в присутності позивача матеріали
справи, виніс постанову ПС1 №451262 у
справі про адміністративне
правопорушення про накладення на
позивача адміністративного стягнення
у виді штрафу в розмірі 255 гривень. Він
оголосив постанову, вручив її копію
позивачу, а справу передав на
реєстрацію в установленому порядку.
Під час розгляду справи ним,
інспектором Колосовим Д.О., в якості
доказів враховано протокол про
адміністративне правопорушення та
матеріали фіксації правопорушення.
Позивача притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.122 КУпАП та піддано стягненню у
виді штрафу в розмірі 255 гривень.
Постанову отримано позивачем у день її
винесення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України
обов'язок доказування правомірності
своїх дій у даному випадку покладено на
відповідача.

Відповідно до п.12 ст.10 Закону України
«Про міліцію» міліція відповідно до
своїх завдань зобов'язана
забезпечувати в межах своєї
компетенції безпеку дорожнього руху,
додержання законів, правил і
нормативів у цій сфері. Пункт 21 статті 11
зазначеного Закону надає їм право
використовувати передбачені
нормативно-правовими актами технічні
засоби, в тому числі засоби фото- і
відео спостереження, для виявлення та
фіксування порушень правил дорожнього
руху.

При цьому посилання позивача на ст.14-1
КУпАП про те, що для її застосування
необхідно, щоб фіксація велася саме
засобами фото-, кіно- або відеозйомки,
які працюють в автоматичному режимі,
суд вважає недоречними, оскільки зміст
ст.14-1 КУпАП наголошує на тому, що до
адміністративної відповідальності за
правопорушення у сфері забезпечення
безпеки дорожнього руху у разі їх
фіксації працюючими в автоматичному
режимі спеціальними технічними
засобами, що мають функції фото- і
кінозйомки, відеозапису, чи засобами
фото- і кінозйомки, відеозапису
притягаються власники (співвласники)
транспортних засобів, і ні в якому разі
не визначає порядок використання таких
засобів лише в автоматичному режимі.

Суд також не може прийняти до уваги
пояснення позивача про те, що він
рухався в потоці автомобілів, зі
швидкістю 70 км/год., а також те, що кадри
фотофіксації, на яких зафіксовано
перевищення швидкості, не дають
можливості ідентифікувати ні номер, ні
модель автомобіля, оскільки
матеріалами відеозйомки від 22.06.2014 року
(а.с.23, 32, 61), зроблених о 18 год. 47 хв. 24 сек.
приладом «Визир» № 0812539, не зафіксовано
жодного іншого рухомого транспортного
засобу, тим більше потоку автомобілів.
Крім того, під час зупинки автомобіля
позивача, останній не заперечував, що
на матеріалах відеофіксації знятий не
його автомобіль, а лише висловив свою
незгоду з якістю відеозйомки.

Суд також відхиляє доводи позивача про
те, що постанова не містить інформації
про докази його нібито правопорушення,
не містить свідчень свідків;
відповідач не надав жодних законних
доказів його нібито порушення, що
суперечить ст.251 КУпАП, яка чітко
визначає, що «доказами в справі про
адміністративне правопорушення є:
«...показання свідків, потерпілих...»,
оскільки, як зазначено вище, під час
розгляду справи інспектором Колосовим
Д.О. в якості доказів згідно зі ст.251
КУпАП враховано протокол про
адміністративне правопорушення та
матеріали фіксації правопорушення.
Крім того, згідно п.3.12 Інструкції з
оформлення матеріалів про
адміністративні правопорушення в
органах внутрішніх справ України,
затвердженої наказом МВС України від
04.10.2013 року №950 (далі Інструкція №950),
протокол підписується уповноваженою
посадовою особою, яка його склала, і
особою, яка притягається до
адміністративної відповідальності. За
наявності свідків і потерпілих
протокол може бути підписано також
цими особами.

Тобто, зазначення свідків в протоколі
про адмінправопорушення, відібрання у
них пояснень, не є обов'язковою
процедурою згідно даної Інструкції,
тим більше коли правопорушник не
заперечує факт вчинення ним
правопорушення.

Згідно п.3.13 Інструкції №950 особі,
стосовно якої складається протокол,
пропонується надати по суті вчиненого
адміністративного правопорушення
письмове пояснення, яке підписується
зазначеною особою. Пояснення може
додаватися до протоколу окремо, про що
робиться запис у протоколі.

ОСОБА_3 не виявив бажання давати
пояснення, тобто фактично погодився з
вчиненням правопорушення на місці
складання протоколу.

У відповідності до положень ст. 276 КУпАП
інспектором Колосовим Д.О. розглянуто
справу про адміністративне
правопорушення за місцем його вчинення
та, враховуючи характер вчиненого
правопорушення відповідно до ст. 283
КУпАП, винесено постанову по справі про
адміністративне правопорушення, якою
позивача притягнуто до
адміністративної відповідальності у
виді штрафу в розмірі 255 гривень. Із
постанови ПС 1 № 451262 вбачається, що
інспектором при притягненні до
адміністративної відповідальності
позивача за ч.1 ст.122 КУпАП виконано та
дотримано вимоги ст.33 КУпАП, яка
передбачає загальні правила
накладення стягнення за
адміністративне правопорушення, про що
свідчить розмір штрафу, він є у
мінімальному розмірі, передбаченому
санкцією ч.1 ст.122 КУпАП.

Отже, вимоги чинного законодавства під
час виявлення правопорушення,
складання протоколу про
адміністративне правопорушення
стосовно ОСОБА_3, винесенні щодо нього
постанови у справі про адміністративне
правопорушення 22.06.2014 року інспектором
ДПС Колосовим Д.О. порушені не були.

З врахуванням викладеного, у суду немає
підстав ставити під сумнів
достовірність фактів, викладених у
протоколі та обґрунтованості
притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.122 КУпАП.

За таких обставин підстави для
задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.293 КпАП України, ст.ст.158-163,
171-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 в позові до інспектора ДПС
взводу ДПС з ОСП №1 прапорщика міліції
Колосова Дмитра Олександровича,
Управління Державної автомобільної
інспекції Управління Міністерства
внутрішніх справ України у Сумській
області про скасування постанови у
справі про адміністративне
правопорушення від 22.06.2014 року за ч.1
ст.122 КУпАП, серії ПС1 №451262, відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя: Г. І. Сіра