Справа № 554/16970/13-а
Суддя: П'янова Я.В.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2014 р. Справа № 554/16970/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Октябрського районного суду м. Полтава
від 08.04.2014р. по справі №
554/16970/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України Октябрського району в
м.Полтаві

про визнання протиправним та
скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач),
звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України
Октябрського району в м.Полтаві (далі -
відповідач) про визнання протиправним
та скасування рішення на підставі акту
перевірки № 776 від 05.12.2012 року про
стягнення 13973 грн. 85 коп., зобов'язання
припинення утримання переплати в
розмірі 20% та повернення незаконно
утриманої пенсії.

Постановою Октябрського районного
суду м. Полтава від 08.04.2014 року в
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_1 - відмовлено.

Позивач, не погодившись з постановою
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просить
оскаржувану постанову скасувати та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення справи. В
надісланому до суду клопотанні позивач
просив суд апеляційної інстанції
розглянути справу за його відсутності.

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу відповідно до ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
в порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 відповідно до посвідчення серії
НОМЕР_1 від 15.01.2003 року є пенсіонером за
віком (а.с. 5).

Згідно з довідкою виконавчого комітету
Полтавської міської ради від 14.03.2003
року № Я-01-07-17 заробітна плата,
нарахована ОСОБА_1 у Полтавському
комунальному комерційному торговому
центрі «Центральний» за 1992 рік,
значиться: за січень - 1249; за лютий - 797,35;
за березень - 1490; за квітень - 174765; за
травень - 1703; за червень - 3533; за липень -
5548,8 ; за серпень - 6057,7 ; за вересень - 7994 ;
за жовтень - 8412 ; за листопад - 17650 ; за
грудень - 203331,29. Всього за рік в сумі - 432
531 грн. 14 коп. (а.с.6).

Актом № 776 від 05.12.2012 року, під час
перевірки архівного відділу
Полтавської міської ради, встановлено,
що фактична сума заробітної плати
ОСОБА_1 у 1992 році складає: в січні - 681,43
грн., в липні 5158,71 грн., в листопаді -10659
грн., у грудні -20331,29 грн., в квітні -1747,64
грн. (а.с.43-44), отже суми, вказані в
довідці від 14.03.2003 року № Я-01-07-17, не
відповідають первинним документам.

Вказані відомості також
підтверджуються архівною довідкою від
12.12.2012 року № Я-01-07-17 виконавчого
комітету Полтавської міської ради (
а.с.45) та первинними даними лицевого
обліку № 874 1992 року по ОСОБА_1 архівного
відділу Полтавської міської ради
(а.с.39-40).

На підставі рішення Управління
Пенсійного фонду України Октябрського
району м. Полтави із пенсії ОСОБА_1
утримуються надміру виплачені кошти по
20% щомісячно до повного погашення,
відповідно до ст.50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», оскільки добровільно
переплата не була внесена (а.с.7,8).

Не погоджуючись з такими діями
відповідача, ОСОБА_1 звернулась до суду
з вказаним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
наявності зловживань з боку позивача,
яке виразилось у недобросовісному
здійсненні своїх правомочностей при
поданні юридично значимого для
оформлення у 2003 році пенсії документу,
у зв'язку з чим підстав визнання
протиправним та скасування рішення на
підставі акту перевірки № 776 від 05.12.2012
року про стягнення 13973 грн. 85 коп.,
зобов'язання припинення утримання
переплати в розмірі 20% та повернення
утриманої пенсії суд не вбачає.

Колегія суддів не може погодитися з
такими висновками суду, виходячи з
такого.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з ст. 50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» суми пенсій, виплачені
надміру внаслідок зловживань з боку
пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних,
можуть бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на підставі
рішень територіальних органів
Пенсійного фонду чи в судовому
порядку. Розмір відрахування з пенсії
обчислюється з суми, що належить
пенсіонерові до виплати. З усіх інших
видів стягнень може бути відраховано
не більш як 20 відсотків пенсії.

З положень вищезазначеної норми
законодавства вбачається лише дві
підстави для утримання з пенсії сум,
надміру виплачених, а саме: зловживання
з боку пенсіонера та подання
страхувальником недостовірних даних.

В свою чергу, як вбачається зі змісту
правового акту, що оскаржується,
рішення ухвалене відповідачем "в
зв'язку із тим, що суми в довідці не
відповідають первинним документам", а
мови про зловживання з боку пенсіонера
чи подання страхувальником
недостовірних даних взагалі не
ведеться.

При цьому, відповідач зазначав, що при
прийнятті оскаржуваного рішення УПФУ
керувалось насамперед положеннями ст.
50 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з огляду на що дійшов
висновку стосовно можливості
проведення утримань на підставі
рішення територіального органу.

Разом з тим, необхідно зауважити, що
відповідно до ч. 2 ст. 50 зазначеного
Закону України відрахування з пенсії
провадяться в установленому законом
порядку на підставі судових рішень,
ухвал, постанов і вироків (щодо
майнових стягнень), виконавчих написів
нотаріусів та інших рішень і постанов,
виконання яких відповідно до закону
провадиться в порядку, встановленому
для виконання судових рішень.

За приписами ст. 101 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" органи, що
призначають пенсії, мають право
вимагати відповідні документи від
підприємств, організацій і окремих
осіб, а також в необхідних випадках
перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Підприємства та організації несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну громадянам або державі
внаслідок несвоєчасного оформлення
або подання пенсійних документів, а
також за видачу недостовірних
документів, і відшкодовують її.

Стягнення сум пенсії, надміру
виплачених пенсіонерові, дозволяється
лише у випадку зловживань з його боку
(ст. 103 ЗУ "Про пенсійне забезпечення").

З аналізу статей 101, 103 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" та ст. 50
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" вбачається, що пенсіонер
несе відповідальність перед ПФУ у
випадку зловживань з його боку
встановлених у визначеному законом
порядку, а у випадку надання
недостовірної інформації
страхувальником, таку
відповідальність перед державою несе
страхувальник.

У ст. 1166 Цивільного кодексу України
міститься законодавче визначення
деліктної відповідальності за шкоду,
завдану майну, та підстави її
виникнення.

Так, для настання деліктної
відповідальності необхідна наявність
складу правопорушення, а саме: 1)
наявність шкоди; 2) протиправна
поведінка заподіювача шкоди; 3)
причинний зв'язок між шкодою та
протиправною поведінкою заподіювача; 4)
вина.

Перераховані підстави визнаються
загальними, оскільки їх наявність
необхідна для всіх випадків
відшкодування шкоди, якщо інше не
передбачено законом.

Разом з тим, відповідно до ст. 1215 ЦК
України, не підлягає поверненню
безпідставно набуті: заробітна плата і
платежі, що прирівнюються до неї,
пенсії, допомоги, стипендії,
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю, аліменти та інші грошові
суми, надані фізичній особі як засіб до
існування, якщо їх виплата проведена
фізичною або юридичною особою
добровільно, за відсутності рахункової
помилки з її боку і недобросовісності з
боку набувача.

Виходячи з аналізу п.1 ч. 1 ст.1215 ЦК
України, безпідставно набуте майно не
підлягає поверненню за умови
добросовісності виплати таких
грошових сум юридичною особою;
відсутності рахункової помилки при
виплаті коштів, а також
добросовісності з боку набувача.

Обов'язок довести недобросовісність
набувача грошових сум, зазначених у п.1
ч. І вказаної статті, покладається на
сторону, яка вимагає повернення цих
коштів.

Проте, відповідачем у встановленому
законом порядку не доведено факт
зловживань з боку позивача, вину чи
недобросовісність щодо надання
недостовірних даних та отримання
переплати пенсії, а навпаки, з
відповіді відповідача вбачається, що
виплата пенсії здійснювалася на
підставі тих даних, які надано до
управління ПФУ Октябрського району м.
Полтави виконавчим комітетом
Полтавської міської ради.

Крім того, пунктом 11 ч. 2 ст. 64 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
передбачено, що Виконавча дирекція
Пенсійного фонду зобов'язана: письмово
інформувати застрахованих осіб про
набуття права на призначення пенсії і
порядок її призначення, про
призначення або відмову в призначенні
пенсії, її розмір, порядок виплати, а
також про можливість та умови переходу
на інший вид пенсії та порядок
оскарження рішень виконавчих органів
Пенсійного фонду.

Проте, в порушення зазначеної норми
законодавства, відповідачем рішення
прийнято самостійно, без письмового
інформування позивача про таке
рішення.

З матеріалів справи вбачається, що
оскаржуване рішення було доведене
відповідачем до відома пенсіонера лише
після першого фактично проведеного в
квітні 2013 року утримання, на письмову
вимогу ОСОБА_1 (а.с. 8-11).

З огляду на викладене, колегія суддів
апеляційної інстанції дійшла висновку
про те, що приймаючи рішення на
підставі акту перевірки № 776 від 05.12.2012
року про стягнення з позивача 13973 грн. 85
коп., УПФУ Октябрського району м.
Полтави діяло не на підставі та не у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, а тому вимоги
позивача про скасування вказаного
рішення та повернення незаконно
утриманої суми пенсії є обґрунтованими
і такими, що підлягають задоволенню.

В свою чергу, вимоги позивача про
зобов'язання УПФУ Октябрського району
м. Полтави припинити утримання
переплати в розмірі 20% від суми пенсії
задоволенню не підлягають з огляду на
таке.

З положень ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
вбачається, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод і інтересів
фізичних осіб, прав і інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Зі змісту наведеної правової норми
вбачається, що судовому захисту
підлягають лише порушені права,
свободи і інтереси фізичних або права і
інтереси юридичних осіб, а не
можливість їх порушення в майбутньому.

В цьому зв'язку суд вважає неможливим
розглядати вимоги щодо зобов'язання
суб'єкта владних повноважень вчиняти
дії у майбутньому у зв'язку з
вірогідним настанням певних наслідків,
оскільки у суду на час розгляду справи
відсутні підстави для прийняття
рішення стосовно законності таких дій.

Колегія суддів зауважує на те, що
відповідно до наданих пояснень
представника відповідача на даний час
утримання з пенсії ОСОБА_1 не
проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга позивача підлягає частковому
задоволенню, оскільки при прийнятті
оскаржуваної постанови суд першої
інстанції порушив норми матеріального
та процесуального права та не вірно
надав правову оцінку обставинам у
справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права (ч. 2 ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні (ч. 3 ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи або питання.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що судом
першої інстанції при ухваленні рішення
неповно з'ясовані обставини, що мають
значення для справи, були допущені
порушення норм матеріального права, у
зв'язку з чим дана постанова підлягає
частковому скасуванню з ухваленням в
цій частині нової про задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198,
п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Октябрського районного суду
м. Полтава від 08.04.2014р. по справі №
554/16970/13-а скасувати в частині відмови в
задоволенні позовних вимог про
визнання протиправним та скасування
рішення Управління Пенсійного фонду
України Октябрського району в м.
Полтаві, прийнятого на підставі Акту
перевірки № 776 від 05.12.2012 р., про
стягнення з ОСОБА_1 13973, 85 грн., а також
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України Октябрського району в м.
Полтаві повернути незаконно утримані з
пенсії ОСОБА_1 суми коштів відповідно
до рішення, прийнятого на підставі Акту
перевірки № 776 від 05.12.2012 р.

Прийняти в цій частині нову постанову,
якою вказані позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити.

В іншій частині постанову Октябрського
районного суду м. Полтава від 08.04.2014 р.
по справі № 554/16970/13-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя П’янова Я.В.Судді
Зеленський В.В. Чалий І.С.