Справа № К-18223/10-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" липня 2014 р. м. Київ
К-18223/10

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

секретар судового засідання Пилипчук
Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Хорольської
міжрайонної державної податкової
інспекції в Полтавській області на
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15 березня
2010 року в справі за позовом ОСОБА_4 до
Хорольської міжрайонної державної
податкової інспекції в Полтавській
області про поновлення на роботі,
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2008 року ОСОБА_4 звернулась в
суд з вказаним адміністративним
позовом, в якому зазначала, що
проходила публічну службу в
Хорольській міжрайонній державній
податковій інспекції в Полтавській
області. У січні 2008 року її було визнано
винною у скоєнні правопорушення,
передбаченого Законом України «Про
боротьбу з корупцією», у лютому 2008 року
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності, а у листопаді того ж
року припинено державну службу у
зв'язку з недотриманням вимог,
пов'язаних з проходженням державної
служби.

Посилаючись на те, що відповідач двічі
притягнув її до дисциплінарної
відповідальності за одне й те ж
правопорушення, доповнивши позовні
вимоги просила скасувати наказ про
звільнення, поновити на державній
службі та посаді, стягнути середній
заробіток за час вимушеного прогулу,
відшкодувати моральну шкоду та витрати
на правову допомогу.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 29 вересня
2009 року в задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15 березня
2010 року рішення суду першої інстанції
скасовано в частині позовних вимог про
скасування наказу, поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу та в цій частині
прийнято нове рішення, яким позов
задоволено; в іншій частині судове
рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, відповідач
просив суд скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 проходила
публічну службу на посаді старшого
державного
податково-ревізора-інспектора відділу
оподаткування фізичних осіб
Хорольської міжрайонної державної
податкової інспекції в Полтавській
області й постановою Хорольського
районного суду Полтавської області від
29 січня 2008 року її визнано винною у
вчиненні правопорушення,
передбаченого пунктами «а» та «г»
частини 1 статті 5 Закону України «Про
боротьбу з корупцією» та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 255 грн..

Наказом начальника Хорольської
міжрайонної державної податкової
інспекції в Полтавській області від 24
листопада 2008 року №21-0 ОСОБА_4 звільнено
з посади на підставі пункту 2 статті 30
Закону України «Про державну службу»
(недотримання пов'язаних із
проходженням державної служби вимог).

Відмовляючи в задоволенні позову
окружний суд виходив з того, що
припинення державної служби та
звільнення із займаної посади є
правомірним, оскільки здійснене на
підставі та на виконання вимог Закону
України «Про державну службу», а також
проведене з дотриманням порядку
звільнення.

Скасовуючи рішення окружного суду та
поновлюючи позивача на посаді,
апеляційний суд виходив з того, що за
одне й те ж правопорушення її було
двічі притягнуто до дисциплінарної
відповідальності, тому наказ про
звільнення є незаконним.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин справи колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до пункту 2 частини першої
статті 30 Закону України «Про державну
службу» в редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин, крім
загальних підстав, передбачених
Кодексом законів про працю України,
державна служба припиняється у разі
недотримання пов'язаних із
проходженням державної служби вимог,
передбачених статтею 16 цього Закону.

Частиною першою статті 16 цього Закону
встановлено, що державний службовець
не має права вчиняти дії, передбачені
статтями 1 і 5 Закону України «Про
боротьбу з корупцією».

Особливості дисциплінарної
відповідальності державних службовців
визначено статтею 14 Закону України
«Про державну службу».

Положеннями цієї статті визначено, що
дисциплінарні стягнення
застосовуються до державного
службовця за невиконання чи неналежне
виконання службових обов'язків,
перевищення своїх повноважень,
порушення обмежень, пов'язаних з
проходженням державної служби, а також
за вчинок, який порочить його як
державного службовця або дискредитує
державний орган, в якому він працює.

До службовців, крім дисциплінарних
стягнень, передбачених чинним
законодавством про працю України,
можуть застосовуватися такі заходи
дисциплінарного впливу: попередження
про неповну службову відповідність;
затримка до одного року у присвоєнні
чергового рангу або у призначенні на
вищу посаду.

Відповідно до частини 1 статті 147
Кодексу законів про працю України за
порушення трудової дисципліни до
працівника може бути застосовано
тільки один з таких заходів стягнення:
догана; звільнення.

Згідно частини 2 статті 148 цього Кодексу
за кожне порушення трудової дисципліни
може бути застосовано лише одне
дисциплінарне стягнення.

Поновлюючи позивача на посаді,
апеляційний суд виходив з того, що на
підставі по-станови Хорольського
районного суду Полтавської області від
29 січня 2008 року, якою її визнано винною
у вчиненні корупційного
правопорушення, наказом відповідача
від 13 лютого 2008 року №56 до неї вже було
застосовано дисциплінарне стягнення у
вигляді догани, а тому застосування за
одне й те ж порушення дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення є
незаконним.

Проте, з таким висновком суду
апеляційної інстанції погодитися не
можна, оскільки законодавством не
передбачено застосування заходів
дисциплінарного впливу до державних
службовців, які здійснили корупційні
діяння. Вчинення таких дій є
самостійною підставою для припинення
державної служби.

Окружний суд дійшов вірного висновку,
що звільнення позивача є одним із
законодавчо встановлених заходів
боротьби з корупцією, і відповідно, не є
звільненням, як захід дисциплінарного
стягнення за порушення трудової
дисципліни згідно статті 147 Кодексу
законів про працю України, тому наказ
від 24 листопада 2008 року про припинення
позивачем державної служби не
суперечить законодавству.

Суд апеляційної інстанції помилково
прийшов до протилежного висновку й
скасував законне та обґрунтоване
рішення окружного суду.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону скасоване помилково, що
відповідно до статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для скасування судового
рішення суду апеляційної інстанції та
залишення в силі рішення суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 221, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Хорольської
міжрайонної державної податкової
інспекції в Полтавській області
задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15 березня
2010 року скасувати, залишивши в силі
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 29 вересня
2009 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/