Справа № 683/502/14-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 683/502/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Завадська
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2014 року
м.
Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Полотнянка
Ю.П.

при секретарі: Майданюк Я.Л.

за участю:

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

представника відповідачів: Кравчук
Ю.Г.,

третьої особи: ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Старокостянтинівського
районного суду Хмельницької області
від 05 травня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Старокостянтинівської міської ради,
виконавчого комітету
Старокостянтинівської міської ради
третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
ОСОБА_5, про визнання протиправними та
скасування рішень виконавчого
комітету Старокостянтинівської
міської ради,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Старокостянтинівського районного суду
Хмельницької області з позовом до
Старокостянтинівської міської ради,
виконавчого комітету
Старокостянтинівської міської ради,
третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
ОСОБА_5, про визнання протиправними та
скасування рішень №387 від 30 серпня 2007
року, №476 п. 2 від 11 жовтня 2007 року, №107 п.
13, №341 п.3 від 17 липня 2008 року.

Ухвалою Старокостянтинівського
районного суду Хмельницької області
від 05 травня 2014 року позовну заяву
залишено без розгляду.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати ухвалу
Старокостянтинівського районного суду
Хмельницької області та направити
справу до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Позивач та його представник в судовому
засіданні підтримали вимоги
апеляційної скарги та просили її
задовольнити.

Представник відповідачів та третя
особа в судовому засіданні заперечили
проти доводів апеляційної скарги, у
зв'язку з чим просили залишити її без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а ухвалу суду
першої інстанції - без змін, виходячи з
наступного

Залишаючи адміністративний позов без
розгляду, суд першої інстанції виходив
з того, що позивачем пропущено
шестимісячний строк звернення до суду.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Ч. 2 ст. 99 КАС України визначено, що для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Дана норма закону означає, що за
загальним правилом перебіг строку на
звернення до адміністративного суду
починається від дня виникнення права
на адміністративний позов, тобто коли
особа дізналася або могла дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Необхідно зазначити, що
процесуальним строком є проміжок часу,
встановлений законом або судом, у який
суд та особи, що беруть участь у справі,
та інші учасники процесу вчиняють
певні процесуальні дії, передбачені
КАС України, в результаті вчинення яких
настають певні правові наслідки.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КАС України
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
залишення без розгляду
адміністративного позову за умови,
якщо суд за заявою особи, яка його
подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Так, позивачем оскаржуються рішення
виконавчого комітету
Старокостянтинівської міської ради
№387 п. 2 від 30 серпня 2007 року "Про
впорядкування адресного господарства",
№476 п. 3 від 11 жовтня 2007 року "Про
оформлення права власності", №107 п. 13
від 28 лютого 2008 року "Про оформлення
права власності", №341 п. 3 "Про внесення
змін до рішення виконкому".

Вказані рішення, як слідує з їх змісту,
були прийняті на підставі звернень
позивача.

На підставі оскаржених рішень позивач
оформив свідоцтво про право власності
на нерухоме майно, видане виконавчим
комітетом Старокостянтинівської
міської ради 02 липня 2008 року на
підставі рішення від 28 лютого 2008 року №
107 п. 13 на квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 92), та
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, видане виконавчим
комітетом Старокостянтинівської
міської ради 13 серпня 2008 року на
підставі рішення від 17 липня 2008 року за
№ 341 п. 3 на квартиру АДРЕСА_4 (а. с. 114).

Згідно з договором дарування,
посвідченого 23 жовтня 2008 року
приватним нотаріусом
Старокостянтинівського районного
нотаріального округу ОСОБА_6 позивач
ОСОБА_2 (дарувальник) подарував третій
особі ОСОБА_5 (обдарований) житлову
квартиру з господарськими будівлями
(гараж) (тип об'єкта: квартира з
господарськими будівлями) за адресою
АДРЕСА_1. В пункті 3 договору зазначено,
що квартира з господарськими будівлями
належить дарувальнику на підставі
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, видане виконавчим
комітетом Старокостянтинівської
міської ради 02 липня 2008 року, видане на
підставі рішення № 107 п. 13 від 28 лютого
2008 року та зареєстроване в
Старокостянтинівському бюро технічної
інвентаризації, оцінки та реєстрації в
реєстрову книгу № 1В за номером запису:
2743. Право власності на квартиру з
господарськими будівлями
зареєстровано в реєстрі прав власності
на нерухоме майно за реєстраційним
номером № 24260667 (а. с. 91).

Позивачем в поданій ним апеляційній
скарзі не заперечується той факт, що
він підписав догорів дарування
житлової квартири з господарськими
будівлями за адресою АДРЕСА_1 та заяву
про роз'яснення змісту договору
дарування.

У вересні 2011 року позивач ОСОБА_2
звернувся з заявою до
Старокостянтинівської міжрайонної
прокуратури відносно третьої особи
ОСОБА_5 з приводу незаконного
заволодіння правовстановлюючим
документом на землю (постанова про
відмову в порушенні кримінальної
справи Старокостянтинівського РВ УМВС
України в Хмельницькій області від 06
жовтня 2011 року) (а. с. 56, 88).

В своїй заяві та в своїх поясненнях
позивач вказав свою адресу проживання:
АДРЕСА_4, адресу проживання третьої
особи ОСОБА_5 - АДРЕСА_1 та зазначив, що
за домовленістю з останнім вони
розділили будинок на дві квартири для
окремого проживання їхніх сімей (а. с.
88-89).

05 квітня 2011 року позивач подав позов до
третьої особи про встановлення
земельного сервітуту, де також
вказував адреси їхнього проживання,
відповідно: АДРЕСА_4 та АДРЕСА_1. До
матеріалів справи приєднав копії
технічного паспорта на квартиру
АДРЕСА_4, що знаходиться у його
власності, а також додав копію
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, виданого на його ім'я
виконавчим комітетом
Старокостянтинівської міської ради 13
серпня 2008 року на квартиру АДРЕСА_4 на
підставі рішення від 17 липня 2008 року за
№ 341 п. 3 (а. с. 119-120).

Вказані обставини свідчать про те, що
про прийняття оскаржених рішень
виконавчого комітету
Старокостянтинівської міської ради
позивач знав в 2008 році. На підставі цих
рішень позивачем вчинялись дії по
оформленню права приватної власності
та оформленню договору дарування.

Таким чином, будучи обізнаним про
існування оскаржених рішень, позивач
не був позбавлений можливості
звернутися до суду за захистом свого
порушеного права у встановлений
процесуальним законом строк.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що строк звернення до
адміністративного суду для захисту
своїх прав, свобод та інтересів
пропущений без поважних причин.

Колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги про те, що позивачем
не подавались заяви до виконавчого
комітету Старокостянтинівської
міської ради про прийняття
оскаржуваних рішень та до
Старокостянтинівського бюро технічної
інвентаризації, оцінки та реєстрації
про реєстрацію права власності,
оскільки позивачем не надано суду
доказів на підтвердження факту
підробки заяв позивача.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КАС України обставини,
які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
199, статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а ухвалу суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а відтак ухвалу
Старокостянтинівського районного суду
Хмельницької області від 05 травня 2014
року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а ухвалу
Старокостянтинівського районного суду
Хмельницької області від 05 травня 2014
року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
12 серпня 2014 року .

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Полотнянко Ю.П.