Справа № 2-а-5897/11/2407
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-5897/11/2407
Головуючий у 1-й інстанції: Павлінчук
Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Загороднюк А.Г.

судді: Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на ухвалу Новоселицького районного
суду Чернівецької області від 27
вересня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Новоселицькому районі Чернівецької
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в вересні 2011 року позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Новоселицькому районі Чернівецької
області та просив визнати незаконними
дії та зобов`язати відповідача
провести перерахунок та виплату
підвищення до пенсії як особі
потерпілій внаслідок аварії на ЧАЕС з
01 січня 2008 року.

Ухвалою Новоселицького районного суду
Чернівецької області від 27 вересня 2011
року позовні вимоги ОСОБА_2 в частині
вимог за період з 01 січня 2008 року по 18
березня 2011 року залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною постановою,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати ухвалу суду першої
інстанції.

В силу положень пункту 3 частини 1
статті 197 КАС України суд апеляційної
інстанції розглядає справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як свідчать матеріали справи, позивач є
потерпілим другої категорії від
наслідків ЧАЕС, що підтверджується
копією посвідчення та отримує пенсію
та щомісячну додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, призначену у
відповідності до статтей 51,56 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Згудно з частиною статті 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(в редакції чинній станом на 31.12.2007 року)
особам, віднесеним до категорії 2,
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначається у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до статті 56 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" час роботи,
служби (в тому числі державної) з
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у зоні відчуження
зараховується до стажу роботи, стажу
державної служби, вислуги років, яка
надає право на пенсію за вислугу років
відповідно до Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб": до 1 січня 1988 року - у потрійному, а
з 1 січня 1988 року до 1 січня 1993 року - у
полуторному розмірі (у тому числі за
списком N 1). З 1 січня 1993 року та в
наступні роки пільги з обчислення
стажу роботи у зоні відчуження
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Право на пенсію в повному розмірі мають
громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3,
4 за умови стажу роботи не менш як:
чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із
збільшенням пенсії на один процент
заробітку за кожний рік роботи понад
встановлений цим пунктом стаж, але не
вище 75 процентів заробітку, а
громадянам, які відпрацювали за
списком N 1, чоловіки - 10 років і більше,
жінки - 7 років 6 місяців і більше - не
вище 85 процентів заробітку.

Всупереч статтей 51, 56 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" позивачу
вказані доплати виплачувалися
частково, у фіксованому розмірі,
визначеному Постановою Кабінету
Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року,
Постановою Кабінету Міністрів України
№530 від 28.05.2008 року та Постановою
Кабінету Міністрів України №654 від
16.07.2008 року, а не в розмірі, як того
вимагає вказаний Закон.

З огляду на те, що Закон України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" має вищу юридичну силу в
порівняні з Постановою Кабінету
Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року,
Постановою Міністрів України №530 від
28.05.2008 року та Постановою Кабінету
Міністрів України №654 від 16.07.2008 року
відповідач не правомірно виплачував
додаткову пенсію в меншому розмірі ніж
це передбачено статтями 51, 56
зазначеного Закону.

Своїми діями відповідач допустив
звуження змісту та обсягу прав та
свобод позивача, передбачених статтею
22 Конституції України, в якій
зазначено, що права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів
не допускається звуження змісту та
обсягу існуючих прав і свобод.

Оскільки таке право декларовано
державою, то відповідно держава, через
створені нею органи, в даному випадку
органи Пенсійного фонду України, і несе
обов'язок по своєчасній та повній
виплаті підвищення до пенсії саме у
розмірах, які нею ж визначені та
закріплені в Законі.

Однак, судом першої інстанції вірно
враховано пропущений позивачем строк
звернення до адміністративного суду,
оскільки останній не навів поважних
причин його пропуску та доказів, які б
свідчили про поважність причин
пропуску ним шестимісячного строку
звернення до суду.

Згідно частини 2 статті 99 КАС України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про пропущення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного судова колегія
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, щодо зазалишення
частини позову буз розгляду у спосіб,
строках та межах визначених законом.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, тобто прийнята
ухвала відповідає матеріалам справи
та вимогам закону і підстав для її
скасування не має.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2, -залишити
без задоволення, а ухвалу
Новоселицького районного суду
Чернівецької області від 27 вересня 2011
року, -без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Загороднюк А.Г.

Судді
Драчук Т. О.

Полотнянко Ю.П.