Справа № 816/1962/14
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 р.Справа № 816/1962/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Чалого І.С.

Суддів: Зеленського В.В. , П'янової Я.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1 та
Карлівської районної державної
адміністрації Полтавської області на
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 17.06.2014р. по
справі № 816/1962/14 за позовом ОСОБА_1 до
Карлівської районної державної
адміністрації Полтавської області про
визнання протипривним та скасування
розпорядження,-

ВСТАНОВИЛА:

19 травня 2014 року ОСОБА_1 звернулась
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Карлівської районної державної
адміністрації Полтавської області, з
урахування доповнень, про визнання
протиправним та скасування
розпорядження голови Карлівської
районної державної адміністрації
Полтавської області від 12.05.2014 року №
05-к "Про застосування дисциплінарного
стягнення до ОСОБА_1" та стягнення з
відповідача на користь ОСОБА_1 понесені
витрати на правову допомогу та
моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 17.06.2014р.
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Карлівської районної державної
адміністрації Полтавської області про
визнання протиправним та скасування
розпорядження було задоволено
частково.

Визнано протиправним та скасовано
розпорядження голови Карлівської
районної державної адміністрації
Полтавської області від 12.05.2014 року №
05-к "Про застосування дисциплінарного
стягнення до ОСОБА_1".

У задоволенні іншої частини позовних
вимог було відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 17.06.2014р. в
частині відмови у стягнення моральної
шкоди та витрат на правову допомогу та
прийняти в цій частині нове судове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просить
змінити постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
17.06.2014р., виключивши з мотивувальної
частини положення про застосування
Карлівською районною державною
адміністрацією Полтавської області
дисциплінарного стягнення пізніше
одного місяця з дня виявлення
проступку.

Також, відповідач надав заперечення на
апеляційну скаргу позивача та виклав
свій погляд на обставини справи.

Сторони в судове засідання не
з'явились, були повідомлені належним
чином про дату, час та місце слухання
справи, надали заяви про розгляд справи
без їх участі.

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу відповідно до ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
обставин справи, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що вимоги
апеляційних скарг задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
розпорядженням голови Карлівської РДА
від 09.10.2002 р. № 672 ОСОБА_1 призначена на
посаду начальника відділу освіти
райдержадміністрації з 10.10.2002 р.

20.12.2013 р. на адресу Карлівської РДА
надійшов лист Департаменту освіти і
науки Полтавської обласної державної
адміністрації від 16.12.2013 р. № 3080/03-05-15 із
поданням прокуратури Полтавської
області від 06.12.2013 року № 08-454вих.13,
зокрема, щодо притягнення до
дисциплінарної відповідальності
начальника освіти Карлівської РДА
ОСОБА_1 У листі вимагалось повідомити
про наслідки розгляду подання та вжиті
заходи до 25.12.2013 р.

12.05.2014 р. до Карлівської РДА надійшов
лист Департаменту освіти та науки
Полтавської обласної державної
адміністрації від 08.05.2014 р. за № 02-03-06/706,
в якому зазначено, що на контролі в
Департаменті знаходиться
лист-зауваження прокуратури
Полтавської області на якість розгляду
документу прокурорського реагування
від 05.03.2014 р. № 08-5707-13 щодо невирішення
питання про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
начальника відділу освіти Карлівської
РДА ОСОБА_1

На підставі листа Департаменту освіти
та науки Полтавської обласної
державної адміністрації від 08.05.2014 р. за
№ 02-03-06/706 розпорядженням голови
Карлівської РДА від 12.05.2014 р. № 05-к "Про
застосування дисциплінарного
стягнення до ОСОБА_1" оголошено догану
начальнику відділу освіти Карлівської
РДА ОСОБА_1 за неналежне виконання
посадових обов'язків.

Суд першої інстанції, частково
задовольняючи позов, виходив з того, що
Карлівською РДА дисциплінарне
стягнення до ОСОБА_1 застосовано із
порушенням вимог статтей 148, 149 Кодексу
законів про працю України.

Колегія суддів погоджується з таким
висновками суду першої інстанції та
зазначає.

Відповідно до статті 14 Закону України
"Про державну службу" від 16.12.1993 р. №
3723-XII дисциплінарні стягнення
застосовуються до державного
службовця за невиконання чи неналежне
виконання службових обов'язків,
перевищення своїх повноважень,
порушення обмежень, пов'язаних з
проходженням державної служби, а також
за вчинок, який порочить його як
державного службовця або дискредитує
державний орган, в якому він працює.

Згідно із статтею 147 Кодексу законів
про працю України за порушення
трудової дисципліни до працівника може
бути застосовано тільки один з таких
заходів стягнення: 1) догана; 2)
звільнення.

Статтею 148 Кодексу законів про працю
України передбачено, що дисциплінарне
стягнення застосовується власником
або уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше шести місяців з дня
вчинення проступку.

Як було встановлено судом першої
інстанції та не спростовано у суді
апеляційної інстанції, що
дисциплінарний проступок ОСОБА_1
виявлено у грудні 2013 року, однак
дисциплінарне стягнення за неналежне
виконання службових обов'язків
застосоване до державного службовця
12.05.2014 року.

Тобто, Карлівською РДА дисциплінарне
стягнення застосовано пізніше одного
місяця з дня виявлення проступку, не
рахуючи часу звільнення ОСОБА_1 від
роботи у зв'язку з перебування її у
відпустці.

Крім того, відповідно до частини 1
статті 149 Кодексу законів про працю
України до застосування
дисциплінарного стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
зажадати від порушника трудової
дисципліни письмові пояснення.

Як було встановлено судом першої
інстанції та не спростовано у суді
апеляційної інстанції, що письмові
пояснення в розумінні частини 1 статті
149 Кодексу законів про працю України
від порушника трудової дисципліни не
відбиралися, а отже власником порушено
порядок застосування до порушника
трудової дисципліни дисциплінарного
стягнення.

На підставі вищезазначеного колегія
судів робить висновок, що позовні
вимоги про визнання протиправним та
скасування розпорядження голови
Карлівської районної державної
адміністрації Полтавської області від
12.05.2014 року № 05-к "Про застосування
дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1" є
правомірними та обгрунтованими.

Щодо стягнення моральної шкоди колегія
судів зазначає, що відповідно до п. 4
постанови Пленуму Верховного Суду
України №4 від 31.03.1995 року «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» у
позовній заяві про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди має бути
зазначено, в чому полягає ця шкода,
якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно позивачеві,
з яких міркувань він виходив,
визначаючи розмір шкоди, та якими
доказами це підтверджується. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначений в статті. 23 Цивільного
кодексу України, відповідно до якої
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає: у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 р.
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» у позовній заяві про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди має бути зазначено, в чому
полягає ця шкода, неправомірними діями
чи бездіяльністю її заподіяно
позивачеві, міркувань він виходив,
визначаючи розмір шкоди, та якими
дока підтверджується.

Позивачем ані до суду першої інстанції
ані до суду апеляційної інстанції не
було надано обґрунтованих пояснень
щодо стягнень моральної шкоди, не було
зазначено в чому саме полягає ця
шкода, чим підтверджується факт її
заподіяння, яких саме моральних
(душевних/психічних) страждань вона
зазнала від дій відповідача,, не надано
детальний розрахунок моральної шкоди
на суму 20 000 грн. Також, ОСОБА_1 не надала
доказів наявності
причинно-наслідкового зв'язку між
прийняттям розпорядження та
погіршення стану її здоров'я, а тому
позовні вимоги про стягнення моральної
шкоди не підлягають задоволенню.

Щодо відшкодування витрат на правову
допомогу, суд апеляційної інстанції
зазначає.

Відповідно до частини 1 статті 90
Кодексу адміністративного судочинства
України витрати, пов'язані з оплатою
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, які надають правову
допомогу за договором, несуть сторони,
крім випадків надання безоплатної
правової допомоги, передбачених
законом.

Позивачем ані до суду першої інстанції
ані до суду апеляційної інстанції не
було надано доказів, які б
підтверджували понесення зазначених
витрат, а саме: акту виконаних робіт,
детального розрахунку вартості таких
послуг тощо, у зв'язку із чим витрати на
правову допомогу в розмірі 1500 грн. , а
тому позовні вимоги про стягнення
витрат на правову допомогу не
підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів
переглянувши, у межах апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
ретельно дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст.
198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та
Карлівської районної державної
адміністрації Полтавської області
залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 17.06.2014р. по
справі № 816/1962/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Чалий І.С.Судді
Зеленський В.В. П’янова Я.В.