Справа № 826/2567/14
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2567/14
Головуючий у 1-й інстанції: Амельохін
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

05 серпня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді
Мацедонської В.Е.,

суддів Грищенко
Т.М., Лічевецького І.О.,

при секретарі
Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві справу за
апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції в Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м.Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
м.Києва від 12 травня 2014 року у справі за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Чистий
Світ-Трейд» до Державної податкової
інспекції в Оболонському районі
Головного управління Міндоходів у
м.Києві про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 10 лютого 2014
року,-

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
12 травня 2014 року адміністративний
позов товариства з обмеженою
відповідальністю «Чистий Світ-Трейд»
до Державної податкової інспекції в
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
задоволено повністю, визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення від 10 лютого 2014
року , № та №.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції з мотивів порушення
судом норм матеріального та
процесуального права та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні позову
відмовити повністю. Свої вимоги
апелянт обгрунтовує тим, що правочини
між позивачем та його контрагентами -
ТОВ «Чистий Світ-К», ТОВ «Чистий Світ
Фасіліком», ТОВ «Чистий Світ
Лоджистік», ТОВ «Альта-Ком» вчинені без
мети створення взаємних прав та
обов'язків, з метою ухилення від сплати
податків, що суперечить економічним
інтересам держави та суспільства та
одночасно є таким, що суперечить
моральним засадам суспільства, тобто є
нікчемним, а тому сплачені позивачем
кошти неможливо відносити до складу
податкового кредиту та валових витрат.
Крім того, апелянт зазначає, що
позивачем безпідставно включено до
податкового кредиту суми податку на
додану вартість згідно податкових
накладних, в який відсутній код УКТ ЗЕД,
а також суми податку на додану
вартість, які сплачені під час імпорту
товарів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представників сторін,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
у період з 02 грудня 2013 року по 27 грудня
2013 року ДПІ в Оболонському районі ГУ
Міндоходів у м.Києві проведено
документальну виїзну планову
перевірку ТОВ «Чистий Світ-Трейд» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 10 червня 2011
року по 31 грудня 2012 року, валютного та
іншого законодавства за період з 10
червня 2011 року по 31 грудня 2012 року, за
результатами якої складено акт від 23
січня 2014 року №48/26-54-22-01-10/37738933, в якому
встановлено порушення позивачем
п.п.14.1.27, п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.1, п.44.6 ст.44,
п.п.138.10.3 п.138.10 ст.138, п.138.4, п.138.2 ст.138,
п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.п.140.1.4 п.140.1 ст.140
Податкового кодексу України, ст.ст.1, 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», п.1.2, п.2.1, п.2.4, п.2.15, п.2.16
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, п.3, п.5, п.7
Порядку обліку покупців, що отримали
гарантійну заміну товарів або послуг з
гарантійного ремонту (обслуговування),
в результаті чого позивачем занижено
податок на прибуток на суму 301969,00 грн., в
тому числі: за 1 квартал 2012 року - 90208,00
грн., 2 квартал 2012 року - 2671,00 грн., 3
квартал 2012 року - 13894,00 грн., 4 квартал 2012
року - 195196,00 грн.; порушення п.44.1, п.44.6
ст.44. п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.2,
п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200, п.201.1,
п.201.2, п.201.8 ст.201 Податкового кодексу
України, ст.ст.1, 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», п.1.2, п.2.1, п.2.4, п.2.15,
п.2.16 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, що призвело до
заниження суми податку на додану
вартість, що підлягає нарахуванню до
сплати в бюджет на суму 229280,00 грн., в
тому числі: за лютий 2012 року - 31346,00 грн.,
квітень 2012 року - 68325,00 грн., червень 2012
року - 37380,00 грн., серпень 2012 року - 8712,00
грн., листопад 2012 року - 83217,00 грн. та
завищення суми від'ємного значення
різниці між сумою податкових
зобов'язань та сумою податкового
кредиту поточного звітного
(податкового) періоду з податку на
додану вартість у розмірі 111860,00 грн., в
тому числі за грудень 2012 року - 111860,00
грн.

На підставі акту перевірки
№48/26-54-22-01-10/37738933 від 23 січня 2014 року ДПІ
в Оболонському районі ГУ Міндоходів у
м.Києві прийнято податкові
повідомлення-рішення від 10 лютого 2014
року №, згідно якого за порушення
п.44.1, п.44.6 ст.44, п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188,
п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2
ст.200, п.201.1, п.201.2, п.201.8 ст.201 Податкового
кодексу України, ст.ст.1, 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», п.1.2,
п.2.1, п.2.4, п.2.15, п.2.16 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) на суму 286600,00 грн., у тому числі
229280,00 грн. за основним платежем та 57320,00
грн. штрафних (фінансових) санкцій;
№, згідно якого за порушення
п.п.14.1.27, п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.1, п.44.6 ст.44,
п.п.138.10.3 п.138.10 ст.138, п.138.4, п.138.2 ст.138,
п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.п.140.1.4 п.140.1 ст.140
Податкового кодексу України, ст.ст.1, 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», п.1.2, п.2.1, п.2.4, п.2.15, п.2.16
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, п.3, п.5, п.7
Порядку обліку покупців, що отримали
гарантійну заміну товарів або послуг з
гарантійного ремонту (обслуговування),
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств на суму 377461,00
грн., у тому числі 301969,00 грн. за основним
платежем та 75492,00 грн. штрафних
(фінансових) санкцій; №, згідно
якого за порушення п.44.1, п.44.6 ст.44, п.185.1
ст.185, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6
ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200, п.201.1, п.201.2, п.201.8
ст.201 Податкового кодексу України,
ст.ст.1, 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», п.1.2, п.2.1, п.2.4, п.2.15,
п.2.16 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку позивачу
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 111860,00 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, дійшов висновку, що
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення є протиправними
та підлягають скасуванню, всі надані
первинні документи містять усі
обов'язкові реквізити, матеріалами
справи підтверджується надання та
використання товару (послуг) у
господарській діяльності позивача, а
тому останній правомірно включив
відповідні суми до складу податкового
кредиту та валових витрат.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне:

Як вбачається з акту перевірки,
відповідач дійшов висновку щодо
порушення позивачем п.44.1, п.44.6 ст.44,
пп.138.10.3 п.138.10 ст.138, пп.140.1.4 п.140.1 ст.140
Податкового кодексу України, ст.ст.1, 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», п.1.2, п.2.1, п.2.4, п.2.15, п.2.16
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, п.3, п.5, п.7
Порядку обліку покупців, що отримали
гарантійну заміну товарів або послуг з
гарантійного ремонту (обслуговування),
при взаємовідносинах з ТОВ «Керхер»,
внаслідок чого віднесено до складу
витрат декларацій з податку на
прибуток витрати в розмірі 114119,00 грн., в
тому числі за 3 квартал 2012 року на суму
61825,00 грн., за 4 квартал 2012 року на суму
52294,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем (виконавець) та ТОВ «Керхер»
(замовник) укладено договір №С12/43 про
надання послуг з гарантійного ремонту
обладнання ТМ «Karcher» від 01 вересня 2012
року, згідно умов якого відповідно до
вимог замовника виконавець є
Авторизованим Сервісним Центром ТМ
«Karcher», що надає послуги з гарантійного
ремонту обладнання у період
гарантійного терміну його
експлуатації, а також здійснює
післягарантійний ремонт обладнання
незалежно від місця його придбання.
Замовник зобов'язується поставляти
виконавцеві необхідні для проведення
ремонтів запасні частини відповідно до
положень Розділу 3 («Забезпечення
запасними частинами») цього договору
на умовах FCA відповідно до офіційних
правил тлумачення торговельних
термінів Міжнародної торгової палати
«Інкотермс» 2000 (п.2.1). Виконавець
зобов'язується забезпечувати
виконання наступних робіт: прийом
несправного обладнання, перевірку
формальних прав на гарантійний ремонт,
виявлення несправностей, визначення
причин виникнення несправностей,
ухвалення рішення про проведення
гарантійного ремонту або про зняття з
гарантії на підставі Основних положень
по гарантійному ремонту обладнання ТМ
«Karcher», викладених у додатку №1 та
додаткових інструкціях, відновлення
справності обладнання, повернення
замінених запчастин за вимогою
замовника.

Згідно Додатку №1 від 01 вересня 2012 року
до договору №С12/43 гарантійний строк
обладнання складає 12 місяців з моменту
продажу, якщо інше не передбачено
замовником (виробником). Гарантійний
ремонт виконується тільки при
наявності правильно оформленого
гарантійного талону й наявності
печатки продавця в талоні.

Відповідно до Додатку №2 від 01 вересня
2012 року до договору №С12/43, звіт -
документ, що подається виконавцем
замовнику, який містить інформацію
про проведення гарантійних ремонтів та
включає наступні документи: звіт про
проведені гарантійні ремонти, копії
гарантійних талонів і корінці
оригіналів гарантійних талонів, що
ввійшли в даний звіт. На підставі звіту
виконавець передає замовникові акт про
проведені роботи встановленого зразка
і виставляє рахунок-фактуру. Звіти
подаються щомісяця, акт проведених
ремонтів і рахунок-фактура
оформлюються останнім числом звітного
періоду, у якому були проведені роботи
з гарантійного ремонту.

На підтвердження реальності виконання
умов даного договору позивачем надано
акти здачі-прийняття робіт (надання
послуг), рахунки-фактури, звіти про
проведення гарантійних ремонтів,
банківські виписки на підтвердження
оплати замовником - ТОВ «Керхер»
наданих позивачем послуг.

Згідно п.п.135.1, 135.2 ст.135 Податкового
кодексу України доходи, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, включаються до доходів
звітного періоду за датою, визначеною
відповідно до статті 137, на підставі
документів, зазначених у пункті 135.2
цієї статті, та складаються з: доходу
від операційної діяльності, який
визначається відповідно до пункту 135.4
цієї статті; інших доходів, які
визначаються відповідно до пункту 135.5
цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу. Доходи
визначаються на підставі первинних
документів, що підтверджують отримання
платником податку доходів,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

У відповідності до пп.135.4.1 п.135.4 ст.135
Податкового кодексу України дохід від
операційної діяльності визнається в
розмірі договірної (контрактної)
вартості, але не менше ніж сума
компенсації, отримана в будь-якій
формі, в тому числі при зменшенні
зобов'язань, та включає: дохід від
реалізації товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, у тому числі винагороди
комісіонера (повіреного, агента тощо).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем отримані від ТОВ «Керхер»
суми в оплату за виконані ремонтні
роботи згідно договору №С12/43 про
надання послуг з гарантійного ремонту
обладнання ТМ «Karcher» від 01 вересня 2012
року включено до рядка 02 «Дохід від
операційної діяльності (дохід від
реалізації товарів (робіт, послуг)»
податкової декларації з податку на
прибуток підприємства за 9 місяців 2012
року та податкової декларації з
податку на прибуток підприємства за 2012
рік.

Таким чином, відповідачем всупереч ч.2
ст.71 КАС України не доведено
правомірність виключення зі складу
витрат позивача суми в розмірі 114119,00
грн., з огляду на те, що отримані
позивачем кошти від ТОВ «Керхер» в
рамках договору №С12/43 про надання
послуг з гарантійного ремонту
обладнання ТМ «Karcher» від 01 вересня 2012
року не включались до складу витрат, а
навпаки були враховані у складі
доходів позивача.

Згідно з вимогами законодавства
України, надання послуг з гарантійного
ремонту є обов'язком продавця
(виробника) товару. Зокрема, ст.678 ЦК
України встановлює, що покупець, якому
передано товар неналежної якості, має
право, незалежно від можливості
використання товару за призначенням,
вимагати від продавця за своїм вибором:
пропорційного зменшення ціни,
безоплатного усунення недоліків
товару в розумний строк (тобто
проведення гарантійного ремонту),
відшкодування витрат на усунення
недоліків товару. Частина 6 ст.269 ГК
України визначає, що постачальник
(виробник) зобов'язаний за свій рахунок
усунути дефекти виробу, виявлені
протягом гарантійного строку, або
замінити товари, якщо не доведе, що
дефекти виникли внаслідок порушення
покупцем (споживачем) правил
експлуатації або зберігання виробу.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач не є продавцем (виробником)
товару, натомість, згідно умов договору
№С12/43 від 01 вересня 2012 року відповідно
до вимог ТОВ «Керхер» позивач є
Авторизованим Сервісним Центром ТМ
«Karcher», що надає послуги з гарантійного
ремонту обладнання у період
гарантійного терміну його
експлуатації, а також здійснює
післягарантійний ремонт обладнання
незалежно від місця його придбання.

Згідно пп.140.1.4 п.140.1 ст.140 Податкового
кодексу України при визначенні об'єкта
оподаткування враховуються такі
витрати подвійного призначення:
будь-які витрати на гарантійний ремонт
(обслуговування) або гарантійні заміни
товарів, проданих платником податку,
вартість яких не компенсується за
рахунок покупців таких товарів, у
розмірі, що відповідає рівню
гарантійних замін,
прийнятих/оприлюднених платником
податку. У разі здійснення гарантійних
замін товарів платник податку
зобов'язаний вести облік покупців, що
отримали таку заміну товарів або
послуги з ремонту (обслуговування), у
порядку, встановленому центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

У відповідності до п.п.4, 5 Порядку
обліку покупців, що отримали
гарантійну заміну товарів або послуги
з гарантійного ремонту
(обслуговування), затвердженого
наказом ДПА України 28 лютого 2011 року
№112 (в редакції, що була чинною на час
спірних правовідносин), облік операцій
з гарантійних замін товарів або
гарантійного ремонту (обслуговування)
необхідно вести в кількісному та
вартісному виразі за такими видами
(групами) усунення недоліків товарів:
безоплатне усунення недоліків товару;
відшкодування витрат на усунення
недоліків товару; пропорційне
зменшення ціни; заміна товару на такий
же товар або аналогічний, з числа
наявних у продавця (виробника), товар;
розірвання договору та повернення
сплаченої за товар грошової суми. Облік
покупців ведеться платниками податку
самостійно у Книзі обліку покупців, що
отримали гарантійну заміну товарів або
послуги з гарантійного ремонту
(обслуговування), за встановленою
формою.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ
«Керхер» компенсував позивачеві
вартість наданих за договором №С12/43
від 01 вересня 2012 року послуг з
гарантійного ремонту обладнання у
період гарантійного терміну його
експлуатації, а також
післягарантійного ремонту, позивач
згідно умов договору на підтвердження
виконання ним таких послуг передав ТОВ
«Керхер» звіти про проведені
гарантійні ремонти, копії гарантійних
талонів і корінці оригіналів
гарантійних талонів, що ввійшли у
відповідний звіт. При цьому, згідно
вимог Порядку обліку покупців, що
отримали гарантійну заміну товарів або
послуги з гарантійного ремонту
(обслуговування), Книгу обліку
покупців, що отримали гарантійну
заміну товарів або послуги з
гарантійного ремонту (обслуговування),
веде ТОВ «Керхер», як продавець
(виробник) товару, на підставі
переданих позивачем звітів про
проведені гарантійні ремонти, копій
гарантійних талонів та корінців
оригіналів гарантійних талонів.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку щодо недоведення
відповідачем всупереч ч.2 ст.71 КАС
України порушення позивачем п.44.1, п.44.6
ст.44, пп.138.10.3 п.138.10 ст.138, пп.140.1.4 п.140.1
ст.140 Податкового кодексу України,
ст.ст.1, 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», п.1.2, п.2.1, п.2.4, п.2.15,
п.2.16 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, п.3, п.5, п.7
Порядку обліку покупців, що отримали
гарантійну заміну товарів або послуг з
гарантійного ремонту (обслуговування),
при взаємовідносинах з ТОВ «Керхер», а
також безпідставності та
необґрунтованості виключення зі
складу витрат декларацій з податку на
прибуток витрат в розмірі 114119,00 грн., в
тому числі за 3 квартал 2012 року на суму
61825,00 грн., за 4 квартал 2012 року на суму
52294,00 грн.

З акту перевірки вбачається, що
відповідач дійшов висновку про
порушення позивачем п.138.4 ст.138
Податкового кодексу України, внаслідок
чого завищено витрати декларацій з
податку на прибуток за 4 квартал 2012 року
на суму 502192,00 грн.

Згідно п.138.4 ст.138 Податкового кодексу
України витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг, крім
нерозподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

У відповідності до пп.14.1.228 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг для
цілей розділу III цього Кодексу -
витрати, що прямо пов'язані з
виробництвом та/або придбанням
реалізованих протягом звітного
податкового періоду товарів, виконаних
робіт, наданих послуг, які визначаються
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку, що
застосовуються в частині, яка не
суперечить положенням цього розділу.

Як вбачається з матеріалів справи, за 4
квартал 2012 року позивачем згідно актів
виконаних робіт з врахуванням продажу
запчастин, що були встановлені в
процесі виконання таких робіт
замовникам, було виконано робіт на
загальну суму 2195886,76 грн., що включає
реалізацію послуг на суму 583048,31 грн. та
реалізацію запчастин на суму 1620391,45 грн.
При цьому, фактично дохід від наданих
послуг з урахуванням вимог пп.136.1.2 п.136.1
ст.136 Податкового кодексу України
становить 485873,59 грн., який включений до
рядка 02 «Дохід від операційної
діяльності (дохід від реалізації
товарів (робіт, послуг)» податкової
декларації з податку на прибуток
підприємства за 2012 рік.

Собівартість даних послуг позивача
формується за наступними видами
витрат: «Нарахування на ФОП
(виробництво)», «Оплата праці
(виробництво)», «Інші виробничі
витрати» та становить за 4 квартал 2012
року 226360,39 грн.

В бухгалтерському обліку в 4 кварталі
2012 року в складі доходу від реалізації
товарів відображений дохід від продажу
запасних частин в сумі 1620391,45 грн., з
урахуванням вимог пп.136.1.2 п.136.1 ст.136
Податкового кодексу України до рядка 02
«Дохід від операційної діяльності
(дохід від реалізації товарів (робіт,
послуг)» віднесено 1350326,21 грн.

Собівартість реалізованих запчастин,
тобто запчастин, які були використані
для проведення ремонтів, становить
858879,22 грн., що віднесено до складу
витрат на підставі актів на списання.

Тобто, фактично витрати по даних
операціях були відображені в складі
витрат у 4 кварталі 2012 року та доходи по
даних операціях також були відображені
в складі доходів у 4 кварталі 2012 року, що
узгоджується з вимогами податкового
законодавства, а також спростовує
висновки відповідача, викладені в акті
перевірки.

Як вбачається з акту перевірки,
відповідач дійшов висновку щодо
порушення позивачем вимог податкового
законодавства в частині формування
валових витрат та включення податку на
додану вартість до складу податкового
кредиту по взаємовідносинах з ТОВ
«Чистий Світ Фасіліком», ТОВ «Чистий
Світ Лоджистік», ТОВ «Чистий Світ-К»,
ТОВ «Альта-Ком».

Згідно ст.134 Податкового кодексу
України об'єктом оподаткування є:
прибуток із джерелом походження з
України та за її межами, який
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного періоду, визначених
згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу,
на собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та суму
інших витрат звітного податкового
періоду, визначених згідно зі статтями
138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням
правил, встановлених статтею 152 цього
Кодексу; дохід (прибуток) нерезидента,
що підлягає оподаткуванню згідно зі
статтею 160 цього Кодексу, з джерелом
походження з України.

Пунктом 138.1 ст.138 Податкового кодексу
України передбачено, що витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Відповідно до п.138.2 ст.138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом ІІ
цього кодексу.

Відповідно до пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України не
включаються до складу валових витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Згідно п.198.1 ст.198 Податкового кодексу
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій, серед
іншого, з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 ст.198 Податкового кодексу
України передбачено, що податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст.39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п.193.1
ст.193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог ст.201
цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими п.201.11 ст.201
цього Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, які попередньо віднесені до
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

В силу п.201.10 Податкового кодексу
України податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Під господарською діяльністю
розуміється діяльність суб'єктів
господарювання у сфері суспільного
виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність (ст.3 ГК України).

Згідно пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України господарська
діяльність - діяльність особи,
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Як вбачається з вищенаведених норм,
обов'язковими ознаками господарської
діяльності є здійснення її суб'єктами
господарювання у сфері суспільного
виробництва, яка спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг;
результати зазначеної діяльності -
продукція, роботи чи послуги - мають
вартісний характер і цінове вираження.
Господарська діяльність здійснюється
у загальній економічній сфері, а тому
має економічні властивості, що
неможливе без вартісної оцінки і
взаємооцінки, еквівалентності обміну,
відповідних обчислень і розрахунків.

За таких обставин, аналіз реальності
господарської діяльності має
здійснюватись на підставі даних
податкового, бухгалтерського обліку
платника податків та відповідності їх
дійсному економічному змісту
господарських операцій.

Між позивачем (замовник) та ТОВ «Чистий
Світ Фасіліком» (виконавець) укладено
договір №28/09-12 на господарське
обслуговування від 03 грудня 2012 року,
відповідно до умов якого виконавець
зобов'язується за завданням замовника
проводити роботи із прибирання та
господарського обслуговування
об'єктів замовника (додаток №1), а
замовник зобов'язується приймати та
оплачувати ці послуги. Виконавець
зобов'язується виконувати роботи з
належною якістю в обсязі і строки,
передбачені в даному договорі і
специфікаціях до нього, і здавати їх
результат замовникові (п.2.1.1).

На підтвердження реальності виконання
вимог даного договору позивачем надано
додатки до договору, акти
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
бланки оцінки якості проведених
прибиральних робіт, бланки оцінки
якості проведених робіт по технічному
обслуговуванню приміщень, податкову
накладну, договори оренди нежитлових
приміщень, які орендувались позивачем
для розміщення магазинів, виставкових
залів, сервісних центрів та в яких
проводились прибирання та
господарське обслуговування,
банківську виписку на підтвердження
оплати наданих послуг.

Також, між позивачем (суборендар) та ТОВ
«Чистий Світ Лоджистік» (орендар)
укладено договір суборенди №0103/СА від
01 березня 2012 року, відповідно до умов
якого орендар передає, а суборендар
приймає у строкове платне
користування, без права викупу, частину
нежитлового приміщення, площею 30 кв.м.,
що розташоване за адресою: м.Київ, пр-т
Московський, 21. Вартість відповідної
частини нежитлового приміщення, що
надається в суборенду визначена
сторонами, виходячи з оцінки цього
майна на момент передачі в суборенду з
врахуванням фактичного взносу.
Власником майна є ЗАТ «Медапаратура», з
яким орендарем укладено договір оренди
№242 від 31 жовтня 2005 року, у
відповідності до якого орендар
користується частиною нежитлового
приміщення, що розташоване за адресою:
м.Київ, пр-т Московський, 21 (п.1.4). Згідно
п.3.2 договору суборенди суборендар
самостійно сплачує суму комунальних
послуг, іншіх супутніх послуг, що
випливають безпосередньо з
використання майна суборендарем.

На підтвердження реальності виконання
умов даного договору позивачем надано
акт прийому-передачі частини
нежитлового приміщення, акти
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
щодо суборенди та щодо компенсації за
використану електроенергію, податкові
накладні, платіжні доручення з
позначками банку щодо сплати за
договором суборенди.

Між позивачем (замовник) та ТОВ «Чистий
Світ-К» (виконавець) укладено договір
про надання послуг №030112/1 від 03 січня 2012
року, відповідно до умов якого
виконавець зобов'язується за завданням
замовника надати послуги визначені п.2.1
в порядку та на умовах, визначених цим
договором. Виконавець надає замовнику
наступні послуги: послуги, пов'язані із
просуванням товарів, пошуку клієнтів
(покупців); консультує клієнтів з
приводу асортименту, якості, а також
інших ознак наявних товарів; вирішує
конфліктні ситуації з клієнтами; надає
вантажно-розвантажувальні послуги;
зберігає товар на власних чи
орендованих складах (п.2.1). Згідно п.3.2
зазначеного договору вартість наданих
послуг із просування товарів та пошуку
клієнтів (покупців) визначається, як
відсоток від загального продажу товару
клієнтам, залученим виконавцем згідно
п.2.1.1 за відповідний період. Даний
показник обумовлюється сторонами
індивідуально за кожний період надання
послуги, але не може перевищувати 5%
загальної вартості товару, що
переміщувався (отримувався,
відвантажувався) на складі виконавця
за відповідний період.

На підтвердження реальності виконання
умов даного договору позивачем надано
акти здачі-прийняття робіт (надання
послуг), додатки до актів виконаних
робіт, податкові накладні, додатки до
договору щодо загального продажу,
додатки до договору щодо руху ТМЦ,
банківські виписки на підтвердження
оплати наданих послуг.

Між позивачем (замовник) та ТОВ
«Альта-Ком» (виконавець) укладено
договір на виконання робіт №3/12/2012 від 03
грудня 2012 року, відповідно до умов
якого виконавець бере на себе
зобов'язання виконати роботи з
модернізації комп'ютерної техніки
замовника, а саме: замінити деталі, що
вийшли з ладу або такі, що знаходяться
на межі зносу, використовуючи
комплектуючі та інші матеріали
виконавця. В рамках виконання даних
робіт встановити ліцензійне програмне
забезпечення Microsoft Windows 7 Professional та Microsoft
Office Starter на кожну одиницю комп'ютерної
техніки, що була модернізована
виконавцем в рамках цього договору
(п.1.1.2).

На підтвердження реальності виконання
умов даного договору позивачем надано
акти здачі-прийняття робіт (надання
послуг), податкові накладні, платіжні
доручення на підтвердження оплати
наданих послуг.

Позивачем у зв'язку з господарською
економічно-обґрунтованою
необхідністю, відсутністю виробничих
потужностей і достатньої кількості
робітників для здійснення своєї
господарської діяльності, основними
видами якої є оптова та роздрібна
купівля-продаж техніки побутового
призначення, оптова та роздрібна
купівля-продаж техніки професійного
призначення, сервісне обслуговування
техніки та обладнання, було укладено
вищевказані договори з переліченими
контрагентами.

Судова практика вирішення податкових
спорів виходить з презумпції
добросовісності платників та інших
учасників правовідносин у сфері
економіки. У зв'язку з цим презюмується,
що дії платника, результатом яких є
отримання податкової вигоди,
вважаються економічно виправданими, а
відомості, що містяться у податковій та
бухгалтерській звітності платника, -
достовірні. Подання платником до
контролюючого органу усіх належним
чином оформлених первинних документів,
передбачених податковим
законодавством, з метою отримання
податкової вигоди є підставою для її
отримання, якщо податковий орган не
доведе неправдивість, недостовірність
або суперечливість відомостей, що
містяться у таких документах. Доводи ж
податкового органу про отримання
платником необґрунтованої податкової
вигоди мають ґрунтуватись на
сукупності доказів, що безспірно
підтверджують існування обставин, які
виключають право платника, зокрема, на
включення сплаченого податку на додану
вартість до податкового кредиту. Разом
з тим, у справі, що переглядається,
податковим органом не доведено
існування таких обставин.

З матеріалів справи вбачається, що
висновки відповідача щодо
взаємовідносин позивача з ТОВ
«Альта-Ком» ґрунтуються на акті ДПІ у
Шевченківському районі ГУ Міндоходів у
м.Києві №1084/26-59-22-01/38204618 від 01 жовтня 2013
року про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «Альта-Ком» з
контрагентами, з якими платником
задекларовані взаємовідносини за
період з 16 серпня 2012 року по 31 травня 2013
року, в якому зазначено про відсутність
можливості фактично здійснювати
господарські операції через
відсутність майна та інших
матеріальних ресурсів, економічно
необхідних для здійснення операцій з
купівлі-продажу, відсутність об'єктів
оподаткування, відсутність поставок
товарів та укладання угод з метою
настання реальних наслідків.

Враховуючи, що юридична
відповідальність має індивідуальний
характер, позивач не може нести
відповідальність за можливі
протиправні дії інших юридичних осіб.
Крім того, порушення контрагентом
позивача вимог законодавства про
порядок здійснення господарської
діяльності не може бути підставою для
висновку щодо безтоварності
відповідних господарських операцій.

Здійснення господарської діяльності
контрагентами не може мати наслідків
для позивача, оскільки законодавством
не передбачений обов'язок суб'єкта
підприємницької діяльності бути
обізнаним із особливостями
господарювання контрагента. Відомості,
що є обов'язковими для перевірки
підприємством стосовно свого
контрагента, це включення його до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, а
також наявність свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану
вартість на час здійснення
господарських операцій. На період
господарських взаємовідносин між
позивачем та ТОВ «Чистий Світ-К», ТОВ
«Чистий Світ Фасіліком», ТОВ «Чистий
Світ Лоджистік», ТОВ «Альта-Ком»
останні були зареєстровані в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, а також
платниками податку на додану вартість.

Разом з тим, згідно ч.4 ст.70 КАС України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору. Однак, відповідачем не надано
належних та допустимих доказів щодо
неведення господарської діяльності
ТОВ «Чистий Світ-К», ТОВ «Чистий Світ
Фасіліком», ТОВ «Чистий Світ
Лоджистік», ТОВ «Альта-Ком» та
відсутності реального здійснення
договорів, укладених між останніми та
позивачем.

В силу ч.4 ст.72 КАС України вирок суду в
кримінальній справі або постанова суду
у справі про адміністративний
проступок, які набрали законної сили, є
обов'язковими для адміністративного
суду, що розглядає справу про правові
наслідки дій чи бездіяльності особи,
щодо якої ухвалений вирок або
постанова суду, лише в питаннях, чи мало
місце діяння та чи вчинене воно цією
особою, однак, наданий відповідачем
вирок Шевченківського районного суду
м.Києва від 02 вересня 2013 року у справі
№761/19615/13-к стосується ОСОБА_2 щодо
створення ТОВ «Альта-Ком» без мети
здійснення господарської діяльності,
обставини щодо виконання спірних
господарських операцій між позивачем
та ТОВ «Альта-Ком» не досліджувалися у
кримінальній справі №761/19615/13-к за
обвинуваченням ОСОБА_2, а тому
створення товариства без мети
реального провадження підприємницької
діяльності, встановлена у
вищезазначеній кримінальній справі, за
відсутності інших обставин, які б
свідчили про необґрунтованість
податкової вигоди, безпідставно
зазначається відповідачем як доказ
безтоварності спірної господарської
операції.

Відповідач не надав суду будь-яких
доказів на підтвердження факту
укладення між позивачем і
вищезазначеними контрагентами
безтоварних правочинів або
господарських зобов'язань, які б було
вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства. В матеріалах справи
відсутні і відповідачем не надані суду
будь-які докази наявності судових
рішень, які б набрали законної сили, з
приводу незаконних дій посадових осіб
контрагентів, судом не встановлено
дефектів у юридичному статусі
контрагентів позивача.

Згідно ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.
Надані позивачем первинні
бухгалтерські документи, відповідають
вимогам ст.9 вищенаведеного Закону.

Враховуючи, що на запити відповідача
позивачем надавалися первинні
документи з питання відображення у
податковому та бухгалтерському обліку
взаємовідносин з контрагентами за
період з 10 червня 2011 року по 31 грудня 2012
року, які і були використані під час
перевірки, колегія суддів дійшла до
висновку щодо повного надання всіх
документів, що підтверджують
реальність господарських операцій,
оскільки позивачем надано первинні
документи, що надають йому право на
формування валових витрат, включення
сплачених сум податку на додану
вартість до складу податкового кредиту
та відображення зазначених операцій в
податковій звітності.

Як вбачається з акту перевірки,
відповідач дійшов висновку щодо
завищення позивачем податкового
кредиту на суму 103668,00 грн. внаслідок
включення податку на додану вартість
за податковими накладними, в яких не
зазначений код УКТ ЗЕД.

З матеріалів справи вбачається, що між
позивачем (покупець) та ТОВ «Чистий
Світ-К» (постачальник) укладено договір
поставки №3003/-12 від 30 березня 2012 року,
відповідно до умов якого постачальник
зобов'язується в порядку та строки,
визначені даним договором, передати у
власність покупцю товар, а останній
прийняти товар та оплатити його на
умовах визначених даним договором.
Найменування, кількість, асортимент,
ціна за одиницю товару, що
поставляється, зазначаються в
накладних, які є невід'ємною частиною
даного договору (п.1.2).

На підтвердження реальності виконання
умов даного договору позивачем надано
додатки до договору, видаткові
накладні, податкові накладні.

Згідно п.201.1 ст.201 Податкового кодексу
України платник податку зобов'язаний
надати покупцю (отримувачу) на його
вимогу підписану уповноваженою
платником особою та скріплену печаткою
(за наявності) податкову накладну,
складену за вибором покупця
(отримувача) в один з таких способів: у
паперовому вигляді; в електронній
формі з дотриманням умови щодо
реєстрації у порядку, визначеному
законодавством, електронного підпису
уповноваженої платником особи та умови
реєстрації податкової накладної у
Єдиному реєстрі податкових накладних.
У такому разі складання податкової
накладної у паперовому вигляді не є
обов'язковим. У податковій накладній
зазначаються в окремих рядках такі
обов'язкові реквізити: порядковий
номер податкової накладної; дата
виписування податкової накладної;
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку;
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг;
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; ціна постачання
без урахування податку; ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; вид цивільно-правового
договору; код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

З наведеного слідує, що для
встановлення обов'язку постачальників,
які придбали імпортований товар,
зазначати код УКТ ЗЕД в податковій
накладній при здійсненні поставки,
слід визначитись з тим, чи має такий
товар статус «товару, ввезеного на
митну територію України».

Товари вважаються українського
походження, якщо вони повністю
вироблені або піддані достатній
обробці/переробці на митній території
України (ст.ст.278, 279 Митного кодексу
України (в редакції, що була чинною до 01
червня 2012 року) та ст.ст.36, 40 Митного
кодексу України (в редакції, що діє з 01
червня 2012 року). Таким чином, якщо з
імпортованих товарів були вироблені
інші види продукції або вони були
піддані достатній обробці/переробці на
митній території України, то вироблені
товари вважаються товарами
українського походження, а тому при їх
постачанні код УКТ ЗЕД в податковій
накладній не зазначається.

Як вбачається з матеріалів справи,
придбані позивачем основні засоби були
виготовлені в 2002-2005 роках, пройшли
знайчний обсяг модернізації на
території України, піддані достатній
переробці та зміні зовнішнього та
внутрішнього вигляду, придбані
позивачем за ціною, яка не перевищує
суми модернізації відповідних
основних засобів на території України,
а тому не можуть вважатися такими, що
ввезені (імпортовані) на територію
України, внаслідок чого відповідачем
неправомірно виключено зі складу
податкового кредиту суми податку на
додану вартість в розмірі 103668,00 грн.

З акту перевірки вбачається, що
відповідач дійшов висновку щодо
завищення позивачем задекларованих
показників у рядку 12.1 декларації «ПДВ
сплачений митним органам» колонки Б
«Суми ПДВ» на загальну суму 53558,00 грн.
внаслідок включення суми податку
вартості транспортних послуг за актами
виконаних робіт, отриманих від осіб, що
не є платниками ПДВ: ТОВ «Кардінал» та
фізична особа-підприємець ОСОБА_3

Згідно п.180.1 ст.180 Податкового кодексу
України для цілей оподаткування
платником податку є, серед інших,
будь-яка особа, що ввозить товари на
митну територію України в обсягах, які
підлягають оподаткуванню, та на яку
покладається відповідальність за
сплату податків у разі переміщення
товарів через митний кордон України
відповідно до Митного кодексу України.

У відповідності до п.201.12 ст.201
Податкового кодексу України у разі
ввезення товарів на митну територію
України документом, що посвідчує право
на віднесення сум податку до
податкового кредиту, вважається митна
декларація, оформлена відповідно до
вимог законодавства, яка підтверджує
сплату податку.

В силу п.190.1 ст.190 Податкового кодексу
України базою оподаткування для
товарів, що ввозяться на митну
територію України, є договірна
(контрактна) вартість, але не нижче
митної вартості цих товарів,
визначеної відповідно до розділу III
Митного кодексу України, з урахуванням
мита та акцизного податку, що
підлягають сплаті і включаються до
ціни товарів.

Згідно ст.49 Митного кодексу України
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до п.5 ч.10 ст.58 Митного
кодексу України при визначенні митної
вартості до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за
оцінювані товари, додаються такі
витрати (складові митної вартості),
якщо вони не включалися до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті,
зокрема, витрати на транспортування
оцінюваних товарів до аеропорту, порту
або іншого місця ввезення на митну
територію України.

Як вбачається з матеріалів справи,
витрати на транспортування
імпортованих товарів до кордону
України включено позивачем до митної
вартості товару та сплачено податок на
додану вартість, що підтверджується
довідками про транспортні витрати,
актами здачі-прийняття робіт, митними
деклараціями, що свідчить про
правомірність дій позивача та
необґрунтованість висновків
відповідача щодо завищення
податкового кредиту на суму 53558,00 грн.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку про недоведеність
відповідачем в порушення ч.2 ст.71 КАС
України правомірності оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень від 10
лютого 2014 року №, № та
№, які є протиправними та
підлягають скасуванню.

На підставі вищенаведеного, приймаючи
до уваги, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
першої інстанції доводами апелянта не
спростовані, колегія суддів приходить
до висновку про відсутність підстав
для зміни або скасування постанови
суду.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м.Києві - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м.Києва від 12 травня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 08
серпня 2014 року.

Головуючий суддя
В.Е.Мацедонська

Судді
Т.М.Грищенко

І.О.Лічевецький

.

Головуючий суддя
Мацедонська В.Е.

Судді:
Лічевецький І.О.

Грищенко Т.М.