Справа № К/9991/73681/11-С
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/73681/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у місті Житомирі

на постанову Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 22 вересня 2011 року

у справі № 2а-3095/10/0670

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кемь»

до Державної податкової інспекції у
місті Житомирі

про скасування або визнання нечинним
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кемь» (далі -
позивач) звернулось до суду з позовом
до Державної податкової інспекції у
місті Житомирі (далі - відповідач) про
визнання нечинним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
/0 від 17 березня 2010 року.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 11 квітня 2011
року позов задоволено частково.
Скасовано частково податкове
повідомлення-рішення №/0 від 17
березня 2010 року в частині визначеного
податкового зобов'язання в сумі
визначеного податкового зобов'язання
за штрафними (фінансовими) санкціями у
розмірі 4607,40 грн. В решті позову
відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 22 вересня
2011 року постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від 11
квітня 2011 року скасовано в частині
відмови у задоволенні позову щодо
скасування податкового
повідомлення-рішення №/0 від 17
березня 2010 року в сумі визначеного
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість за основним платежем у
розмірі 92148,00 грн. Позов в цій частині
задоволено. В решті постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від 11 квітня 2011
року залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у м. Житомирі,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 22 вересня
2011 року і ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

У запереченні на касаційну скаргу ТОВ
«Кемь», посилаючись на те, що рішення
суду апеляційної інстанції є законним
та обґрунтованим, а положення
касаційної скарги жодним чином це не
спростовують, просить залишити
касаційну скаргу без задоволення, а
постанову Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 22 вересня
2011 року - без змін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів,
враховуючи межі касаційної скарги,
дійшла висновку, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

ТОВ «Кемь» була подана до податкового
органу податкова декларація з податку
на додану вартість за грудень 2009 року, у
якій товариство звітувало з такими
показниками: усього податкових
зобов'язань - 319504,00 грн. (рядок 9), усього
податкового кредиту - 411652,00 грн. (рядок
17), різниця між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту з податку на додану вартість
поточного звітного (податкового)
періоду склала від'ємне значення - 92148,00
грн. (рядок 18.2), зарахування від'ємного
значення різниці поточного звітного
(податкового) періоду до складу
податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду - 92148,00
грн. (рядок 22.2) (арк. справи 19-20).

ТОВ «Кемь» була подана до податкового
органу податкова декларація з податку
на додану вартість за січень 2010 року, у
якій товариство звітувало з такими
показниками: усього податкових
зобов'язань - 196538,00 грн. (рядок 9), усього
податкового кредиту - 89407,00 грн. (рядок
17), різниця між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту з податку на додану вартість
поточного звітного (податкового)
періоду склала позитивне значення -
107131,00 грн. (рядок 18.1), сума податку на
додану вартість, яка підлягає
нарахуванню до сплати в бюджет за
підсумками поточного звітного періоду,
з урахуванням залишку від'ємного
значення попереднього звітного
періоду, склала 107131,00 грн. (рядок 27) (арк.
справи 19-20).

14 січня 2010 року між ДПІ у м. Житомирі та
ТОВ «Кемь» був укладений договір № 750/н
про визнання електронних документів,
предметом якого є визнання податкових
документів (податкової звітності та
інших звітних податкових документів),
поданих платником податків у
електронному вигляді із застосуванням
електронного цифрового підпису до
органу державної податкової служби
засобами телекомунікаційного зв'язку
або на електронних носіях, як
оригіналу. Вказаний договір надає
платнику податків можливість, а не
зобов'язує його, подавати до органу
державної податкової служби податкові
документи у електронному вигляді, якщо
інше не передбачено законом (арк.
справи 31-35).

24 лютого 2010 року ТОВ «Кемь» із
застосуванням телекомунікаційного
зв'язку подало до податкового органу
уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок за січень
2010 року (вх. №900443 від 24 лютого 2010 року), у
рядку 6.4 якого вказало суму залишку
від'ємного значення попереднього
(звітного) періоду, що включається до
податкового кредиту поточного
(звітного) податкового періоду, що не
була врахована у декларації звітного
періоду, за який виправляються помилки
(за січень 2010 року), у розмірі 92148,00 грн.,
у рядку 7.8 - суму, яка підлягала
нарахуванню до сплати в бюджет за
підсумками поточного звітного періоду,
з урахуванням залишку від'ємного
значення попереднього звітного
періоду, у розмірі 14983,00 грн., а у рядку 8.2
- зменшення суми, яка підлягала сплаті
до бюджету, на 92148,00 грн. (арк. справи 27-28)

Крім іншого, вказаний уточнюючий
розрахунок 24 лютого 2010 року був
направлений ТОВ «Кемь» до податкового
органу і засобами поштового зв'язку (вх.
№ 12088 від 01 березня 2010 року) (арк. справи
30).

Разом з цим, при обробці уточнюючого
розрахунку оператором податкового
органу було допущено помилку, та двічі
відображено у картці особового рахунку
показники уточнюючого розрахунку,
поданого позивачем 24 лютого 2010 року.

ДПІ у м. Житомирі була проведена
документальна невиїзна (камеральна)
перевірка уточнюючого розрахунку
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок, за результатами якої
складений акт від 17 березня 2010 року №
1429/10/15-2, в якому було вказано, що
перевіркою встановлено, що платником
податку було подано уточнюючі
розрахунки податкових зобов'язань з
податку на додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок вх. № 900443 від 24 лютого 2010 року
та вх. № 12088 від 01 березня 2010 року, які
двічі відображено по особовому рахунку
ТОВ «Кемь», а тому допущено порушення
підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7Закону
України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого платником
неправомірно зменшено суму, яка
підлягала сплаті до бюджету в
уточнюючому розрахунку вх. № 12088 від 01
березня 2010 року. В результаті перевірки
платнику збільшено суму, яка підлягає
сплаті до бюджету, на 92148,0 грн. (арк.
справи 10-11).

17 березня 2010 року ДПІ у м. Житомирі на
підставі зазначеного акту перевірки
прийняла податкове
повідомлення-рішення № /0, яким на
підставі підпункту «в» підпункту 4.2.2
пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
визначила ТОВ «Кемь» суму податкового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
(фінансових) санкцій) за платежем:
податок на додану вартість у розмірі
92148,00 грн. - за основним платежем, 4607,40
грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Суд першої інстанції, частково
задовольняючи позовні вимоги, виходив
з того, що неналежний контроль
посадовою особою податкового органу
надходження дубльованого розрахунку
податкового зобов'язання з податку на
додану варітьсь у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок не можна розцінювати як
арифметичні або методологічні помилки
платника податку, тобто відсутні
підстави, передбачені чинним
законодавством для сплати штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 5% суми
донарахованого податкового
зобов'язання. Відмовіляючи у
задоволенні решти позовних вимог, суд
виходив з того, що у зв'язку з подвійним
відображенням у карті особового
рахунку залишку від'ємного значення
попереднього (звітного) періоду, що
включається до податкового кредиту
поточного (звітного) податкового
періоду у сумі 92148,00 грн. податкове
зобов'язання у вказаній сумі, визначене
у оспорюваному податковому
повідомленні-рішення, підлягає
стягненню до державного бюджету.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог та задовольняючи позовні вимоги
в цій частині, виходив з того, що у
поданому уточнюючому розрахунку
позивач не збільшував податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість, не вказував про наявність
переплати до бюджету за цим податком, з
огляду на що у податкового органу були
відсутні правові підстави для
визначення ТОВ «Кемь» податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у сумі 92148,00 грн. В решті суд
апеляційної інстанції погодився з
висновками суду першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду апеляційної інстанції,
з огляду на наступне.

За визначенням, наведеним у пункту 1.11
статті 1 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (в редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин) податкова декларація,
розрахунок (далі - податкова
декларація) - це документ, що подається
платником податків до контролюючого
органу у строки, встановлені
законодавством, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податку, збору (обов'язкового платежу).

Пунктом 5.1 статті 5 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) встановлено, що
податкове зобов'язання, самостійно
визначене платником податків у
податковій декларації, вважається
узгодженим з дня подання такої
податкової декларації. Зазначене
податкове зобов'язання не може бути
оскаржене платником податків в
адміністративному або судовому
порядку. Якщо у майбутніх податкових
періодах (з урахуванням строків
давності, визначених статтею 15 цього
Закону) платник податків самостійно
виявляє помилки у показниках раніше
поданої податкової декларації, такий
платник податків має право надати
уточнюючий розрахунок.

При цьому, положеннями пункту 17.2 статті
17 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (в редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин) передбачено, що платник
податків, який до початку його
перевірки контролюючим органом
самостійно виявляє факт заниження
податкового зобов'язання минулих
податкових періодів, зобов'язаний: а)
або надіслати уточнюючий розрахунок і
сплатити суму такої недоплати та штраф
у розмірі п'яти відсотків від такої
суми до подання такого уточнюючого
розрахунку, б) або відобразити суму
такої недоплати у складі декларації з
цього податку, що подається за
наступний податковий період, збільшену
на суму штрафу у розмірі п'яти
відсотків від такої суми, з відповідним
збільшенням загальної суми
податкового зобов'язання з цього
податку.

З аналізу наведених вище правових норм
слідує, що правомірність виправлення
самостійно виявленої платником
податків помилки, а отже і відсутність
підстав для того, щоб вважати таку
помилку наявною на момент перевірки
платника контролюючим органом,
обумовлюється одночасним дотриманням
платником вимог пунктів 5.1 статті 5,
пункту 17.2 статті 17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» лише у
випадку, коли платник податків
самостійно виявляє факт заниження
податкового зобов'язання минулих
податкових періодів. Тобто, згідно з
пунктом 17.2 статті 17 згаданого Закону,
умовою для застосування вказаного
пункту є лише факт виявлення заниження
податкового зобов'язання минулих
податкових періодів. У випадку, коли
платник податку виявляє завищення
податкового зобов'язання минулих
податкових періодів, тобто за
відсутності недоплати, норми пункту 17.2
статті 17 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» застосуванню не
підлягають.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, позивач в
уточнюючому розрахунку не відображав
суму заниження об'єкта оподаткування, а
задекларував зарахування від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту з податку на додану вартість за
грудень 2009 року зменшення суми, яка
підлягала сплаті до бюджету у
декларації за січень 2010 року, у зв'язку
з чим висновок податкового органу про
заниження позивачем податкових
зобов'язань за таких уточнюючим
розрахунком є не обґрунтованим.

Відповідно до пункту 1.7 Інструкції про
порядок ведення органами державної
податкової служби оперативного обліку
платежів до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється
органами державної податкової служби
України, затвердженої наказом ДПА
України від 18 липня 2005 року № 276 (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), облікові
операції з коригування даних у картках
особових рахунків платників податків
проводяться підрозділами
адміністрування облікових показників
та звітності на підставі відповідних
документів, датою їх надходження, з
візою керівника (заступника керівника)
органу державної податкової служби «До
обліку».

Пунктом 3.1 цієї Інструкції (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин), встановлено, що з метою
обліку нарахованих і сплачених сум
платежів до бюджету органами державної
податкової служби на кожний поточний
рік відкриваються особові рахунки за
кожним платником та кожним видом
платежу, які повинні сплачуватися
такими платниками.

Положеннями пунктів 3.5, 3.6, 4.3, 5.2
вказаної Інструкції (в редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин), передбачено, що у
залежності від призначення платежів
відкриваються такі особові рахунки,
зокрема, за формою № 5: для здійснення
обліку податку на додану вартість для
платників податків - юридичних та
фізичних осіб. Форми карток особових
рахунків мають лицьовий та зворотний
боки. Зворотний бік картки відображає
стан розрахунків платників з бюджетом
(суми нарахованого та сплаченого
платежу, пені, штрафних (фінансових)
санкцій, плати за кредит щодо
розстрочених (відстрочених) податкових
зобов'язань, суми податкового боргу,
надміру та/або помилково сплачені, та
суми, заявлені до відшкодування, й
інше). При поданні уточнюючого
розрахунку, що збільшує або зменшує
податкові зобов'язання минулих
податкових періодів платника,
нарахування в особовому рахунку
платника проводиться датою його
подання. Суми нарахованих (сплачених)
платежів за результатами
документальних та/або камеральних
перевірок, пені та штрафних
(фінансових) санкцій обліковуються за
тими самими кодами бюджетної
класифікації, що й податки, збори
(обов'язкові платежі), за якими
здійснено такі нарахування (сплата).

Розділом 8 зазначеної Інструкції
встановлено порядок підбиття
підсумків в особових рахунках
платників, відповідно до пунктів 8.1, 8.8
якої (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин) у
картках особових рахунків платників
податків на дату проведення останньої
облікової операції підбиваються
підсумки за всіма графами карток
особових рахунків з початку місяця та з
початку року (крім граф, що
відображають сальдо розрахунків з
бюджетом). На кінець місяця після
проведення останньої операції
здійснюється запис указаних
підсумкових рядків до особового
рахунку. В особових рахунках платників
після проведення всіх облікових
операцій за останній робочий день
грудня працівником підрозділу
адміністрування облікових показників
та звітності засобами програмного
забезпечення у відповідних графах
таких особових рахунків підбиваються
підсумки за рік.

Згідно абзаців 1, 4, 5 пункту 9.1 цієї
Інструкції (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин), не
менше ніж раз на квартал працівником
підрозділу адміністрування облікових
показників та звітності проводиться
вибіркова перевірка правильності
проведених операцій в особових
рахунках платників. За результатами
проведення вибіркової перевірки
правильності проведених операцій в
особових рахунках платників податків
працівником структурного підрозділу
складається акт за формою, зазначеною у
додатку 1. При виявленні помилок,
неповного чи неправильного
відображення облікових показників в
особових рахунках платників
працівником підрозділу
адміністрування облікових показників
та звітності, за необхідності,
спеціалістами підрозділів
автоматизації процесів оподаткування,
обробки та введення документів
відповідних галузевих підрозділів
уживаються заходи щодо виправлення
таких помилок, неповного чи
неправильного відображення.

Виправлення помилок чи неправильного
відображення здійснюється податковим
органом на підставі пункту 4.2.4
зазначеної Інструкції (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин), яким передбачено, що
облікові операції скасування
зазначених податкових зобов'язань,
штрафних санкцій та пені здійснюються
на підставі рішення керівника
(заступника керівника) податкового
органу датою прийняття такого рішення.

Виходячи з аналізу наведених вище
правових норм, суд апеляційної
інстанції дійшов правомірного
висновку, з яким погоджується суд
касаційної інстанції, що у податкового
органу були відсутні правові підстави
для визначення ТОВ «Кемь» податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у сумі 92148,00 грн. у зв'язку з
подвійним відображенням у картці
особового рахунку показників
уточнюючого розрахунку, поданого
позивачем 24 лютого 2010 року.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга ДПІ у м. Житомирі підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 22 вересня
2011 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у місті Житомирі
залишити без задоволення, а постанову
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 22 вересня
2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна