Справа № 804/11318/14
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2014 р. Справа № 804/11318/14

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Кальника В.В.

при секретарі судового засідання
Шкуті А.А.

за участю:

представника позивача
Буляк О.Г.

представника відповідача
Куліковської А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Дочірнього
підприємства «Південьтеплоенерго»
комунального підприємства
«Дніпротеплоенерго»
Дніпропетровської обласної ради до
Відділу примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області про
визнання неправомірними та скасування
постанов від 30.07.2014 року, зобов'язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство
«Південьтеплоенерго» комунального
підприємства «Дніпротеплоенерго»
Дніпропетровської обласної ради
звернулося до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду із
адміністративним позовом до Відділу
примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області, в якому
просить:

- визнати неправомірними рішення
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області про
винесення постанови про стягнення з
боржника виконавчого збору від 30.07.2014р.
у виконавчому провадженні № 44103744, про
винесення постанови про арешт коштів
боржника від 30.07.2014р. у виконавчому
провадженні № 44103744;

- скасувати постанову про
стягнення з боржника виконавчого збору
від 30.07.2014р. у виконавчому провадженні
№ 44103744;

- скасувати постанову про арешт
коштів боржника від 30.07.2014р. у
виконавчому провадженні № 44103744;

- зобов'язати відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області продовжити
строк для самостійного виконання
позивачем наказу № 904/10108 від 05.05.2014р. до
7 днів.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що:

- 05 травня 2014 року Господарським судом
Дніпропетровської області по справі
№ 904/10108/13 було видано наказ про
стягнення з Дочірнього підприємства
«Південьтеплоенерго» комунального
підприємства «Дніпротеплоенерго»
Дніпропетровської обласної ради на
користь Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» основного
боргу - 4 964 955,14грн., пені - 353 736,94 грн.,
інфляційних втрат - 19859,82 грн., 3% річних -
102 665,46 грн.;

- 21.07.2014р. Публічним акціонерним
товариством «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» була
подана заява про примусове виконання
наказу № 904/10108/13 від 05.05.2014р.;

- 22.07.2014р. старшим державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області була
винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження та
встановлено строк на самостійне
виконання до 29.07.2014 року;

- постанова про відкриття виконавчого
провадження позивачем була отримана
29.07.2014р о 15-30. Факт отримання постанови
саме 29.07.2014р. підтверджується відбитком
штампа для вхідної документації, а
також повідомленням, яке повинне
надійти відповідачу. Час отримання
постанови підтверджується наказом по
підприємству від 02.09.2013р. № 34;

- після отримання постанови про
відкриття виконавчого провадження
29.07.2014р. о 15-30, позивачем було
підготовлено заяву на Відділ
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області про
відкладення виконавчих дій в зв'язку з
тим, що від часу отримання постанови до
закінчення операційного банківського
дня лишалось лише 30 хвилин;

- однак, в Відділі примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області приймати
доводи підприємства в обґрунтування
необхідності відкладення виконавчих
дій відмовились, заяву про відкладення
виконавчих дій 29.07.2014р також приймати
відмовились, посилаючись на те, що
документи в канцелярії приймаються
лише з 09-00 до 12-00. Тому, зазначена заява
була подана до Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Г оловного
управління юстиції у
Дніпропетровській області 30.07.20147р о 9-00;

- у відповідь на зазначені дії
підприємства відділом примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області були
винесені постанови про стягнення з
боржника виконавчого збору в сумі
544 121,73 грн. та про арешт коштів
боржника;

- на думку позивача, оскільки постанова
про відкриття виконавчого провадження
була отримана несвоєчасно, а саме за 30
хвилин до закінчення строку для
самостійного виконання, боржник був
позбавлений можливості добровільно
виконати рішення у встановлений
державним виконавцем строк.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив задовольнити позов у повному
обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував. До
суду надав письмові заперечення, в яких
зазначив, що постанова про відкриття
виконавчого провадження була отримана
боржником своєчасно, тобто у строк для
самостійного виконання, а відтак права
сторін виконавчого провадження не
порушені. Крім того, на думку
відповідача, на теперішній час
відсутні обставини, що перешкоджають
провадженню виконавчих дій, отже
підстав для задоволення позовних вимог
щодо відкладення провадження
виконавчих дій у межах ВП№ 44103744 не
вбачається.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що на виконанні
державного виконавця відділу
перебуває виконавче провадження ВП№
44103744 з примусового виконання Наказу
Господарського суду Дніпропетровської
області № 904/10108/13 від 22.04.2014 року про
стягнення з Дочірнього підприємства
«Південьтеплоенерго» Комунального
підприємства «Дніпротеплоенерго»
Дніпропетровської обласної ради (49005, м.
Дніпропетровськ, вул. Феодосіївська,
буд. 7, ідентифікаційний код 38835123) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» (01001, м.
Київ, вул. Б. Хмельницького, 6,
ідентифікаційний код 20077720) 5 441 217, 36 грн.,
з яких 4 964 955, 14 грн. - основний борг, 353 736,
94 грн. - пеня, 19 859, 82 грн. - інфляційні
втрати, 102 665, 46 грн. - 3% річних.

22.07.2014 року, керуючись ст.ст. 17, 19, 21, 25 ЗУ
«Про виконавче провадження», державним
виконавцем була винесена постанова про
відкриття виконавчого провадження.
Постановою про відкриття виконавчого
провадження боржнику було надано строк
на самостійне виконання до 29.07.2014 року,
додатково боржника було повідомлено
про примусове виконання вимог
виконавчого документа у разі ненадання
останнім документального
підтвердження виконання рішення у
встановлений строк із стягненням
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених ЗУ «Про
виконавче провадження».

Копія постанови із супровідним листом
№ 02.1-14/13946 від 22.07.2014 року була
направлена на адресу сторін
виконавчого провадження поштовим
зв'язком. Згідно з повідомленням про
вручення поштового відправлення
боржник отримав постанову про
відкриття виконавчого провадження
29.07.2014 року.

З метою забезпечення виконання
вищезазначеного виконавчого документа
державним виконавцем 30.07.2014 року
винесені постанова про стягнення з
боржника виконавчого збору та
постанова про арешт коштів боржника.

Позивач вважає вказані постанови від
30.07.2014 року державного виконавця,
прийняті у межах примусового виконання
виконавчого провадження ВП №44103744,
протиправними, у зв'язку із чим
звернувся до адміністративного суду та
просить скасувати постанови про
стягнення з боржника виконавчого збору
та про арешт коштів боржника.

Вирішуючи заявлений спір по суті, суд
виходить з наступного.

Згідно частини 1 статті 1 Закону України
«Про виконавче провадження» від 21
квітня 1999 року №606-XIV (далі - Закон №606)
виконавче провадження, як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
зазначених у цьому Законі, спрямованих
на примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Згідно статті 11 Закону №606 державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець, зокрема,
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.
Крім того, державний виконавець при
здійсненні виконавчого провадження
має право, зокрема, накладати арешт на
майно боржника, опечатувати, вилучати,
передавати таке майно на зберігання та
реалізовувати його в установленому
законодавством порядку.

Відповідно до положень частин 1, 2
статті 17 Закону №606 примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою, зокрема,
виконавчі листи, що видаються судами, і
накази господарських судів, у тому
числі на підставі рішень третейського
суду та рішень Міжнародного
комерційного арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті.

Державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення.

Згідно ч.1, 2 ст.25 Закону №606 державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

За змістом ст. 82 Закону України «Про
виконавче провадження», а також
виходячи з загальних засад і принципів
законодавства та судочинства України,
дії державного виконавця оскаржуються
сторонами у разі невідповідності їх
вимогам закону, внаслідок чого сталося
порушення прав чи охоронюваних законом
інтересів скаржника.

При цьому, повинен мати місце делікт,
неправомірні дії однієї особи,
внаслідок саме яких сталося порушення
вказаних прав та інтересів.

Проте, позивач зазначає, що таке
порушення сталося у вигляді здійснення
відносно нього дій у виконавчому
провадженні, а саме у винесені
Постанови про стягнення з боржника
виконавчого збору від 30.07.14р., а також
Постанови про арешт коштів боржника
від 30.07.14р.

З даного приводу суд вважає за
необхідне зазначити, що згідно ст. 28 ЗУ
«Про виконавче провадження» у разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом.

У зазначених розмірах виконавчий збір
стягується з боржника також у разі
повернення виконавчого документа без
виконання за письмовою заявою
стягувача та у разі самостійного
виконання боржником рішення після
початку його примусового виконання.

Представником відповідача зазначено, з
матеріалів справи вбачається, що
Постанова про відкриття виконавчого
провадження від 22.07.2014 року була
отримана ДП «Південьтеплоенерго»
комунального підприємства
«Дніпротеплоенерго»
Дніпропетровської обласної ради 29.07.2014
року. Постановою боржнику був наданий
строк для самостійного виконання
рішення - до 29.07.2014 року, проте, з боку
Дочірнього підприємства
«Південьтеплоенерго» Комунального
підприємства «Дніпротеплоенерго»
Дніпропетровської обласної ради не
було вчинено дій на самостійне
виконання постанови, не зважаючи на те,
що постанова від 22.07.2014 року боржником
була отримана своєчасно.

Суд критично ставиться до відмітки з
часом, щодо отримання позивачем
постанови саме 29.07.2014 року о 15 год. 30 хв.,
оскільки інших доказів отримання, крім
вказаної відмітки, немає.

Крім того, суд не приймає посилання
позивача на Лист Вищого
адміністративного суду стосовно того,
що державний виконавець, починаючи
примусове виконання рішення, повинен
пересвідчитись чи отримана боржником
копія постанови про відкриття
виконавчого провадження, оскільки,
лист був направлений щодо Закону
України «Про виконавче провадження» в
попередній редакції, на теперішній час
дана норма виключена із вказаного
Закону.

Суд також вважає за необхідне
зазначити, що згідно ст. 27 ЗУ «Про
виконавче провадження» у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені ч. 2 ст. 25 ЗУ «Про виконавче
провадження» для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення, державний виконавець
розпочинає примусове виконання
рішення.

Статтею 28 ЗУ «Про виконавче
провадження» зазначений перелік
випадків, коли виконавчій збір з
боржника не стягується, а саме:
виконавчий збір не стягується за
виконавчими документами про
конфіскацію майна, стягнення
періодичних платежів, стягнення
виконавчого збору, накладення арешту
на майно для забезпечення позовних
вимог, відшкодування витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, і стягнення штрафів,
накладених відповідно до вимог цього
Закону.

Відповідно до ст. 28 ЗУ «Про виконавче
провадження» постанова про стягнення
виконавчого збору виноситься при
першому надходженні виконавчого
документа державному виконавцю.

З матеріалів справи вбачається, що
виконавчий збір був нарахований
виключно з суми заборгованості, яка не
була сплачена боржником ані в строк для
самостійного виконання, ані в строк, що
передував пред'явленню виконавчого
документу на виконання до органу ДВС.

Отже, будь-якої неправомірної
поведінки Відділу примусового
виконання рішень та державного
виконавця в даних обставинах суд не
вбачає.

Відповідно до вимог Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець повинен повно та своєчасно
вчиняти виконавчі дії, спрямовані на
виконання рішень судів та інших
органів. Таке вчинення виконавчих дій,
порядок та принципи визначені
наступними приписами ЗУ «Про виконавче
провадження»:

- заходами примусового виконання
рішень є звернення стягнення на майно
боржника, його доходи, інші заходи,
передбачені рішенням, - ст. 32;

- за наявності даних про кошти
боржника, які знаходяться на рахунках і
вкладах в банках, на них накладається
арешт, - ст. 52;

- державний виконавець звертає
стягнення на кошти боржника - юридичної
особи, що знаходяться в кредитних
установах, в порядку, передбаченому цим
Законом, - ст. 65.

Відповідно до ст. 52 ЗУ «Про виконавче
провадження» звернення стягнення на
майно боржника полягає в його арешті
(опису), вилученні та примусовій
реалізації.

Стягнення за виконавчими документами в
першу чергу звертається на кошти
боржника в гривнях та іноземній валюті,
інші цінності, в тому числі кошти на
рахунках та вкладах боржника в
установах банків та інших кредитних
організаціях, на рахунки в цінних
паперах у депозитаріях цінних паперів.

Таким чином, суд вважає, що державним
виконавцем було правомірно вжито
процесуальних заходів, які передбачені
ЗУ «Про виконавче провадження», як
наслідок, постанова про стягнення з
боржника виконавчого збору та
постанова про арешт коштів боржника
від 30.07.2014 року є такими, що
відповідають нормам чинного
законодавства.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області продовжити
строк для самостійного виконання
позивачем наказу № 904/10108 від 05.05.2014р до 7
днів, суд зазначає, що відповідно до
приписів ст. 35 ЗУ «Про виконавче
провадження» за наявності обставин, що
перешкоджають провадженню виконавчих
дій, або у разі несвоєчасного одержання
сторонами документів виконавчого
провадження, внаслідок чого вони були
позбавлені можливості скористатися
правами, наданими їм цим Законом,
державний виконавець може відкласти
виконавчі дії за заявою стягувача чи
боржника або з власної ініціативи на
строк до десяти робочих днів. Оскільки,
як було встановлено під час розгляду,
постанова про відкриття виконавчого
провадження була отримана боржником
своєчасно, тобто у строк для
самостійного виконання рішення, права
сторін виконавчого провадження не
порушені, а відтак, на теперішній час
відсутні обставини, що перешкоджають
провадженню виконавчих дій, тому суд
приходить до висновку, що підстави для
задоволення позовних вимог щодо
відкладення провадження виконавчих
дій у межах ВП№ 44103744 відсутні.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що відповідач при винесенні
оскаржуваних постанов від 30.07.2014 року
діяв у межах своєї компетенції та на
підставі положень Закону №606, оскільки
у разі самостійного невиконання у
встановлений строк боржником
постанови про відкриття виконавчого
провадження, державний виконавець
повинен вчиняти виконавчі дії,
спрямовані на виконання рішень судів
та інших органів.

З огляду на викладене, перевіривши
оскаржувані рішення на відповідність
вимогам частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також враховуючи те, що
вимоги виконавчого документу не
виконані позивачем не тільки в строк
для добровільного виконання, але й на
теперішній час, суд приходить до
висновку, що постанови Відділу
примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області про
стягнення з боржника виконавчого збору
від 30.07.2014р. та про арешт коштів
боржника від 30.07.2014р. у виконавчому
провадженні № 44103744 є такими, що
винесені у відповідності до вимог
чинного законодавства України.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про необґрунтованість
позовних вимог та відсутність підстав
для задоволення позову.

Керуючись статтями 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Дочірнього підприємства
«Південьтеплоенерго» комунального
підприємства «Дніпротеплоенерго»
Дніпропетровської обласної ради до
відділу примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області про
визнання неправомірними та скасування
постанов від 30.07.2014 року, зобов'язання
вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складений 13
серпня 2014 року.

Суддя В.В. Кальник