Справа № 2а-179/11/2104
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

06 серпня 2014 року м. Київ
В/800/3397/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі :

Калашнікової О.В.

Голяшкіна О.В.

Леонтович К.Г.

Стрелець Т.Г.

Черпіцької Л.Т.

розглянувши заяву
Великоолександрівської селищної ради

про перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого адміністративного
суду України від 21.05.2014 року

у справі № 2а-179/11/2104 (К/9991/2061/12 - номер
справи у Вищому адміністративному суді
України)

за позовом ОСОБА_6

до Великоолександрівської селищної
ради

про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Великоолександрівська селищна рада
звернулася з заявою про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого адміністративного суду України
від 21.05.2014 року, прийнятої за
результатами перевірки касаційної
скарги ОСОБА_6 на постанову
Великоолександрівського районного
суду Херсонської області від 08.02.2011
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 23.11.2011 року
у цій справі.

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до
Великоолександрівської селищної ради,
в якому просив частково скасувати
пункти 1, 2, 3 рішення від 09.02.2010 року №1229
про скасування рішення виконавчого
комітету Великоолександрівської
селищної ради від 28.07.2004 року №207 "Про
надання дозволу на переведення частини
адмінбудівлі банно-прального
комбінату у житлове по АДРЕСА_1"; про
скасування рішення виконавчого
комітету Великоолександрівської
селищної ради від 29.09.2004 року №259 "Про
видачу правовстановлюючих документів
про право власності на житлові
приміщення по АДРЕСА_1"; про
встановлення втрати чинності
свідоцтва про право власності на
житлової приміщення банно-прального
комбінату.

Позовні вимоги мотивовано
протиправністю рішення
Великоолександрівської селищної ради
від 09.02.2010 року №1229 як такого, що
порушує майнова права позивача як
власника житлового приміщення -
квартири по АДРЕСА_1.

Постановою Великоолександрівського
районного суду Херсонської області від
08.02.2011 року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 23.11.2011 року,
у задоволенні позову відмовлено.

Вищий адміністративний суд України
постановою від 21.05.2014 року зазначені
рішення судів попередніх інстанцій
скасував, позов задовольнив.

Визнав протиправними та скасував
пункти 1, 2, 3 рішення
Великоолександрівської селищної ради
від 09.02.2010 року №1229 "Про скасування
рішень виконавчого комітету
Великоолександрівської селищної ради
та правоустановчих документів на
будівлю банно-прального комбінату,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1".

У заяві про перегляд Верховним Судом
України вказаного рішення Вищого
адміністративного суду України
заявник ставить питання про його
скасування, посилаючись на неправильне
застосування статтей 26 та 59 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", положень рішення
Конституційного Суду України від 16.04.2009
року №7-рп/2009 у справі за
конституційним поданням Харківської
міської ради щодо офіційного
тлумачення положень частини другої
статті 19, статті 144 Конституції України,
статті 25, частини чотирнадцятої статті
46, частин першої, десятої статті 59
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні".

Конституційним Судом України у рішенні
від 16.04.2009 року №7-рп/2009 у справі за
конституційним поданням Харківської
міської ради щодо офіційного
тлумачення положень частини другої
статті 19, статті 144 Конституції України,
статті 25, частини чотирнадцятої статті
46, частин першої, десятої статті 59
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" зазначено, що
системний аналіз положень Конституції
і законів України дає підстави вважати,
що за органами місцевого
самоврядування законодавцем
закріплюється право на зміну та
скасування власних рішень. Таке право
випливає із конституційного
повноваження органів місцевого
самоврядування самостійно вирішувати
питання місцевого значення шляхом
прийняття рішень, що є обов'язковими до
виконання на відповідній території,
оскільки вони є суб'єктами
правотворчості, яка передбачає право
формування приписів, їх зміну,
доповнення чи скасування.

Конституційний Суд України дійшов
висновку, що органи місцевого
самоврядування мають право приймати
рішення, вносити до них зміни та
скасовувати їх на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією і законами України,
керуючись у своїй діяльності ними та
актами Президента України, Кабінету
Міністрів України.

У той же час, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Це є "гарантією
стабільності суспільних відносин" між
органами місцевого самоврядування і
громадянами, породжуючи у громадян
впевненість у тому, що їхнє існуюче
становище не буде погіршене прийняттям
більш пізнього рішення

Ненормативні правові акти органу
місцевого самоврядування є актами
одноразового застосування, вичерпують
свою дію фактом їхнього виконання, тому
вони не можуть бути скасовані чи
змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання.

Пунктом п'ятнадцятим статті 26 та
пунктом дев'ятим статті 59 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" передбачено, що до виключної
компетенції селищної ради відноситься
скасування рішень виконавчого
комітету, які не відповідають
Конституції чи Законом України, іншим
актам законодавства, рішенням
відповідної ради прийнятим в межах її
повноважень. Виконавчий комітет не мав
права приймати рішення щодо майна
територіальної громади, оскільки,
відповідно до Закону України "Про
місцеве самоврядування" вирішення
вказаних питань відносяться до
виключної компетенції сесії селищної
ради. Таке право випливає із
конституційного повноваження органів
місцевого самоврядування самостійно
вирішувати питання місцевого значення
шляхом прийняття рішень, що є
обов'язковими до виконання на
відповідній території, оскільки вони є
суб'єктами правотворчості, яка
передбачає право формування приписів,
їх зміну, доповнення чи скасування.

Судами попередніх інстанцій у цій
справі встановлено, що згідно з
договором купівлі-продажу, укладеним
між Великоолександрівською селищною
радою та ПП "Агропроменерго" в особі
директора ОСОБА_6 16.10.2003 року, ПП
"Агропроменерго" придбано приміщення
банно-прального комбінату з котельною
по АДРЕСА_1, смт. Велика Олександрівка
Херсонської області.

Рішенням Великоолександрівської
селищної ради від 28.07.2004 року №207 ОСОБА_6
надано дозвіл на переведення частини
адмінбудівлі банно-прального
комбінату у приміщення житлового
призначення.

Рішенням Великоолександрівської
селищної ради від 29.09.2004 року №259 ОСОБА_6
вирішено видати правовстановлюючі
документи про право власності на
житлові приміщення банно-прального
комбінату по АДРЕСА_1.

Рішенням Великоолександрівської
селищної ради від 09.02.2010 року №1229
скасовано рішення виконавчого
комітету Великоолександрівської
селищної ради від 28.07.2004 року №207 "Про
надання дозволу на переведення частини
адмінбудівлі у житлове призначення по
АДРЕСА_1", а також рішення виконавчого
комітету Великоолександрівської
селищної ради від 29.09.2004 року №259 "Про
видачу правовстановлюючих документів
про право власності на житлові
приміщення по АДРЕСА_1". Також,
зазначеним рішенням визнано таким, що
втратило чинність свідоцтво право
власності на житлові приміщення
банно-прального комбінату, видане на
підставі рішення виконавчого комітету
від 29.09.2004 року №259.

На підставі рішень
Великоолександрівської селищної ради
від 28.07.2004 року №207 та від 29.09.2004 року
№259 ОСОБА_6 отримано свідоцтво про
право власності на нерухоме майно, а
саме, на квартиру за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 162, 2кв.м., житловою
площею 63, 2кв.м.

Суд касаційної інстанції вважав, що
судами попередніх інстанцій не
враховано, що на підставі скасованих
відповідачем рішень вже виникли
правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та зазначені рішення є виконаними, у
тому числі шляхом отримання позивачем
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно.

За вказаних обставин, а також зважаючи
на те, що позивач як власник майна та
суб'єкт правовідносин заперечував
проти їх зміни або ж припинення,
колегія суддів касаційної інстанції
вказала на помилковість позиції судів
попередніх інстанції щодо
правомірності оскаржуваного рішення,
оскільки зазначене прийнято за
відсутності у відповідача у спірних
правовідносинах необхідного обсягу
повноважень на скасування власних
ненормативних правових актів.

На підтвердження доводів заяви щодо
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції наведених норм
заявник посилається на судове рішення
колегії суддів Вищого
адміністративного суду України від
12.12.2013 року у справі № К/800/10538/13 за
позовом ПП "Агропроменерго" до
Великоолександрівської селищної ради
Великоолександрівського району
Херсонської області про визнання
протиправним та скасування рішення.

У цій справі ПП "Агропроменерго"
звернулося до Великоолександрівського
районного суду Херсонської області з
позовом до Великоолександрівської
селищної ради Великоолександрівського
району Херсонської області про
скасування п.4.5 рішення селищної ради
від 09.02.2010 року № 1229.

Постановою Великоолександрівського
районного суду Херсонської області від
13.07.2011 року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 13.07.2011 року,
у задоволенні позову відмовлено, з чим
погодився і суд касаційної інстанції.

Судами попередніх інстанцій
установлено, що 16.10.2003 року
Великоолександрівського селищною
радою прийнято рішення № 158 "Про
приватизацію приміщень
банно-прального комбінату", на підставі
якого сторони уклали договір
купівлі-продажу даної будівлі.
Рішенням виконавчого комітету
селищної ради від 23.03.2005 року № 80
приватному підприємству
"Агропроменерго" видано
правовстановлюючі документи на
предмет купівлі-продажу. Постановою
Великоолександрівського районного
суду від 27.09.2007 року рішення селищної
ради "Про приватизацію приміщень
банно-прального комбінату" від 16.10.2003
року № 158 визнано незаконним та
скасовано. Дана постанова була
залишена без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 10.04.2009 року. Крім того, рішенням
Господарського суду Херсонської
області від 27.05.2009 року визнано
недійсним договір купівлі-продажу
будівлі банно-прального комбінату, яке
залишено без змін постановою
Запорізького апеляційного
господарського суду від 28.08.2009 року та
постановою Вищого господарського суду
України від 28.01.2010 року.

На підставі вищевказаних судових
рішень селищною радою прийнято рішення
від 09.02.2010 року № 1229 про скасування
рішення виконавчого комітету від 23.03.2005
року № 80.

З посиланням на пункт п'ятнадцятий
статті 26 та пункт дев'ятих статті 59
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" суд
касаційної інстанції погодився з
висновками судів попередніх інстанцій,
що рішення виконавчого комітету
селищної ради від 23.03.2005 року № 80 було
незаконним і підлягало скасуванню.

Згідно із статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів: 1)
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; 2) встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкту та предмету
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

З наведеного слідує, що різні за
змістом кінцеві судові рішення у
справах стали можливими через
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права.

Враховуючи, що заявником надані
рішення судів касаційної інстанції, в
яких по різному застосовані одні й ті ж
норми матеріального права у подібних
правовідносинах, колегія суддів вважає
за можливе допустити справу до
перегляду Верховним Судом України.

Керуючись ст. ст. 237, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Допустити до провадження Верховного
Суду України справу за позовом ОСОБА_6
до Великоолександрівської селищної
ради про скасування рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: