Справа № 817/784/14
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2014-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Зозуля
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"07" серпня 2014 р.
Справа № 817/784/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Котік Т.С.

суддів:
Жизневської А.В.

Малахової Н.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Костопільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області на
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "21" травня
2014 р. у справі за позовом Приватного
навчально-виробничого підприємства
Автопромбуд до Костопільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 21 травня 2014
року задоволено позовні вимоги
Приватного навчально-виробничого
підприємства Автопромбуд.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Костопільської об`єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області № від 26.02.2014 року.

Присуджено на користь позивача із
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 182 (сто вісімдесят дві)
грн. 70 коп.

В апеляційній скарзі Костопільська
об`єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області (далі -
Костопільська ОДПІ), посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду та прийняти
нову - про відмову у задоволенні позову.
Зокрема, апелянт посилається на те, що
висновки суду не узгоджуються з
фактичними обставинами справи, а тому
податкове повідомлення-рішення №
від 26.02. 2014 року прийняте з
дотриманням вимог чинного
законодавства.

Розглянувши справу в порядку,
визначеному п.2 ч.1 ст.197 КАС України,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

З матеріалів справи убачається, що в
період з 30.01.2014 року по 05.02.2014 року
Костопільською ОДПІ було проведено
виїзну позапланову перевірку
Приватного навчально-виробничого
підприємства Автопромбуд (далі -ПНВП
Автопромбуд) код за , з
питань дотримання вимог валютного
законодавства при виконанні умов за
зовнішньоекономічним контрактом № 2
від 07.07. 2012 року, про що складено
відповідний акт перевірки № 42/22/13995154
від 11.02. 2014 року (далі-акт перевірки №
42/22/13995154 від 11.02. 2014 року) (а.с.70-76).

11.02.2014 року посадовими особами
відповідача був складений та
підписаний акт відмови посадових осіб
ПНВП Автопромбуд від підписання акта
перевірки № 42/22/13995154 від 11.02. 2014 року № 7
від 11.02. 2014 року (а.с.77).

За результатами перевірки, органом
доходів і зборів прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 26.02.
2014 року про нарахування ПНВП
Автопромбуд суми грошового
зобов'язання за платежем пеня, за
порушення термінів розрахунків у сфері
ЗЕД у сумі 4909,30 грн. (а.с.6).

Як встановлено судом першої інстанції,
в основу оспорюваного податкового
повідомлення-рішення покладено
висновки податкового органу про
порушення ПНВП Автопромбуд вимог
частини 1 статті 7 Декрету Кабінету
Міністрів України "Про систему
валютного регулювання та валютного
контролю" від 19.02. 1993 року № 15-93 (далі -
Декрет КМУ від 19.02.1993 року № 15-93), а саме
здійснення розрахунків з нерезидентом
без участі уповноваженого банку з
використанням готівкових коштів. Дане
порушення виникло у зв'язку з тим, що
26.07. 2012 року ПНВП Автопромбуд здійснено
розрахунок з нерезидентом - Willi Peek
(Німеччина) з використанням готівкових
коштів в сумі 500 євро/4909,30 гривень, на
виконання вимог зовнішньоекономічного
контракту № 2 від 07.07. 2012 року,
укладеного з директором ПНВП
Автопромбуд та нерезидентом Willi Peek
(Німеччина).

Суд першої інстанції надаючи правову
оцінку спірному рішенню дійшов
висновків про те, позивач не допускав
порушення ч.1. ст.7 Декрету КМУ від 19.02.1993
року № 15-93, яке лягло в основу
податкового повідомлення-рішення №
від 26.02. 2014 року, а тому спірне
рішення є необґрунтованим та
безпідставним.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з вказаним висновком,
виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України
"Про зовнішньоекономічну діяльність"
від 16.04.1991 року № 959-XII (далі - Закон №959)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) - матеріально оформлена
угода двох або більше суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності та
їх іноземних контрагентів, спрямована
на встановлення, зміну або припинення
їх взаємних прав та обов'язків у
зовнішньоекономічній діяльності.

Згідно з абз. 10 ст. 1 Закону №959 імпорт
(імпорт товарів) - купівля (у тому числі
з оплатою в негрошовій формі)
українськими суб'єктами
зовнішньоекономічної діяльності в
іноземних суб'єктів господарської
діяльності товарів з ввезенням або без
ввезення цих товарів на територію
України, включаючи купівлю товарів,
призначених для власного споживання
установами та організаціями України,
розташованими за її межами.

Режим здійснення валютних операцій на
території України між суб'єктами
експортно-імпортних операцій у галузі
зовнішньоекономічної діяльності
регулюється Декретом КМУ від 19.02.1993
року № 15-93.

Частиною 1 статті 7 Декрету КМУ від
19.02.1993 року № 15-93 у розрахунках між
резидентами і нерезидентами в межах
торговельного обороту
використовуються як засіб платежу
іноземна валюта та грошова одиниця
України - гривня. Такі розрахунки
здійснюються лише через
уповноважені банки в порядку,
установленому Національним банком
України.

Положення аналогічного характеру
закріплені в абз. 1 п.2.6 Положення про
валютний контроль, затвердженого
Постановою Правління НБУ від.08.02. 2000
року № 49 (із змінами та доповненнями),
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 04.04. 2000 року № 209/4430,
здійснення розрахунків між
резидентами і нерезидентами в межах
торговельного обороту без участі
уповноваженого банку тягне за собою
накладення штрафу на резидента в
розмірі, еквівалентному сумі валютних
цінностей, що використовувалися під
час розрахунків, перерахованій у
валюту України за офіційним курсом
гривні до іноземних валют та
банківських металів, установленим
Національним банком на день здійснення
таких операцій (під час розрахунків
у валюті України - на суму таких
розрахунків).

На підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54
Податкового кодексу України,
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, передбачених цим Кодексом
або іншим законодавством, якщо згідно з
податковим та іншим законодавством
особою, відповідальною за нарахування
сум податкових зобов'язань з окремого
податку або збору, застосування
штрафних (фінансових) санкцій та пені, у
тому числі за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, є
контролюючий орган.

У зв'язку з порушенням ПНВП Автопромбуд
ч.1 ст. 7 Декрету КМУ від 19.02.1993 року № 15-93,
а саме здійснення розрахунків з
нерезидентом з використанням
готівкових коштів в сумі 500 євро/4909,30
гривень, податковим органом нараховано
суму грошового зобов'язання на
підставі абз.6 п.2 ст. 16 цього Декрету за
порушення резидентами порядку
розрахунків, установленого статтею 7
цього Декрету, - штраф у розмірі,
еквівалентному сумі валютних
цінностей, що використовувалися при
розрахунках, перерахованій у валюту
України за обмінним курсом
Національного банку України на день
здійснення таких розрахунків.

Суд першої інстанції обґрунтовано не
погодився з таким висновком, з огляду
на таке.

Як встановлено судом першої інстанції,
на виконання умов
зовнішньоекономічного договору
(контракту) № 2 від 07.07. 2012 року,
укладеного з Willi Peek (Німеччина), 32469,
надалі по тексту іменується
"Продавець", з однієї сторони, і
Приватного навчально-виробничого
підприємства Автопромбуд (Україна),
надалі по тексту іменується "Покупець",
в особі директора Гречко В.В., який діє
на підставі Статуту, з іншої сторони,
було здійснено поставку фронтального
навантажувача HANOMAG B&C, шасі № 54, 1984
року випуску, в кількості 1 (штука), в
задовільному стані, вартістю 500
(п'ятсот) EUR Покупцю на умовах Free carrier
Німеччина, а Покупець прийняти товар
згідно з інвойсу, який є невід'ємною
частиною Договору (а.с.82).

Відповідно до копії прибуткової
накладної № ПН-0000003 від 27.07. 2012 року,
було прийнято та оприбутковано
навантажувач HANOMAG B&C, на суму 4909,30
гривень (а.с.34).

Дослідженими судом першої інстанціями
доказами підтверджено, що вказаний
товар поставлений на балансовий облік
підприємства, відповідно до
оборотно-сальдової відомості по
рахунку: 105 за третій квартал 2012 року, за
який сплачено митні платежі в сумі 18909,30
грн. (а.с.36).

Проте, відповідно до
оборотно-сальдової відомості по
рахунку: 632 за 01.01. 2012 - 31.03. 2014 року, за
позивачем рахується кредиторська
заборгованість в сумі 4909,30 гривень
(а.с.35), що відображено і в акті
перевірки (а.с.74).

Зазначені обставини знайшли своє
підтвердження і в ході розгляду справи,
оскільки встановлено, що поставлений
товар - фронтальний навантажувач HANOMAG
B&C, рахується за позивачем як
кредиторська заборгованість, отже,
зазначена обставина підтверджує той
факт, що жодних розрахунків з
неризедентом як в готівковій, так і в не
готівковій формі за липень 2012 року -
позивачем не здійснювалося.

Також, зі змісту копій довідок, виданих
ПАТ КБ "Приватбанк" підприємству, обіг
коштів ПНВП Автопромбуд за період з 01.01.
2012 року по 22.04. 2014 року по рахунках
8027, 9147 - не здійснювався
(а.с.83,84).

Відповідно до відомостей
журналу-ордеру по рахунку 3721,
розрахунки з підзвітними особами в
національній валюті за 01.06. 2012-31.12. 2012
рік позивачем не здійснювалися (а.с.94,
95).

Так само, змістом довідки ПНВП
Автопромбуд № 16 від 14.05. 2014 року
підтверджено, що згідно із
бухгалтерського обліку на протязі
липня 2012 року, посвідчень на
відрядження працівникам не видавалося,
кошти на відрядження не виділялися,
оформлення звітів про відрядження
немає, так як працівників підприємства
протягом липня 2012 року у відрядженнях
не перебували (а.с.92), а тому суд першої
інстанції правильно визнав
безпідставними та необґрунтованими
висновки Костопільської ОДПІ щодо
підтвердження здійснення ПНВП
Автопромбуд розрахунків з
нерезидентом готівкою в сумі 500
євро/4909,30 гривень з посиланням на звіт
про використання коштів наданих на
відрядження або під звіт Гречко В.В. №
АО-0000002 від. 26.07. 2012 року на суму 4909,30
гривень. Оскільки, відповідачем не
надано доказів наявності даного
авансового звіту, натомість позивачем
надано ряд документів, які
підтверджують, що ним не видавалося
звітів про використання коштів наданих
на відрядження в період липня 2012 року.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованих
висновків про те, що товар -
фронтальний навантажувач HANOMAG B&C, 1984
року випуску, був придбаний на
підставі зовнішньоекономічного
контракту № 2 від 07.07. 2012 року,
розмитнений із сплатою митних платежів
в сумі 18 909,30 грн. та оприбуткований ПНВП
Автопромбуд. Однак, товар поставлений
на балансовий облік підприємства та
перебуває в кредиторській
заборгованості по рахунку 632.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
доводи податкового органу щодо
порушення позивачем вимог ч.1 ст. 7
Декрету Кабінету Міністрів України
"Про систему валютного регулювання та
валютного контролю" від 19.02. 1993 року №
15-93 при проведенні 26.07. 2012 року
розрахунків з нерезидентом - Willi Peek
(Німеччина) з використанням готівкових
коштів в сумі 500 євро/4909,30 гривень, на
виконання вимог зовнішньоекономічного
контракту № 2 від 07.07. 2012 року, без
участі уповноваженого банку з
використанням готівкових коштів не
знайшли свого підтвердження.

Окрім того, є слушним посилання суду
першої інстанції, що переписка
Рівненської митниці з Департаментом
боротьби з контрабандою, аналізу
ризиків та протидій корупції
Держмитслужби України, про направлення
запиту до Федеративної Республіки
Німеччини щодо перевірки законності
ввезення на митну територію України
спецтехніки "фронтальний навантажувач
HANOMAG B&C, 1984 року випуску", з метою
встановлення автентичності поданих
документів (а.с.60-67) не є належним
доказом порушення позивачем вимог ч.1
ст.7 Декрету КМУ, оскільки інформація,
яка міститься в них жодним чином не
підтверджує факт готівкового
розрахунку ПНВП Автопромбуд з
нерезидентом, що покладено в основу
винесення оспорюваного податкового
повідомлення-рішення, яким збільшено
грошове зобов'язання позивача.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують встановлених обставин та
висновків суду першої інстанції щодо
обґрунтованості позовних вимог та не
містять фактів невірного застосування
судом норм матеріального та
процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції вірно встановив
фактичні обставини справи, дослідив
наявні докази, надав їм належну оцінку
та прийняв законне та обґрунтоване
рішення, підстави для скасування якого
відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Костопільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
залишити без задоволення, а постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "21" травня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.С. Котік

судді:
А.В. Жизневська

Н.М. Малахова

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу Приватне
навчально-виробниче підприємство
Автопромбуд вул.
Бурова,17,м.Костопіль,Рівненська
область,35000

3- відповідачу Костопільська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області
вул.С.Руданського,5,м.Костопіль,Рівненс
ька область,35000

- ,