Справа № 814/5067/13-а
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 р. Справа № 814/5067/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Брагар В. С.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В. судді -
Потапчук В.О. судді - Коваль М.П.

розглянувши у письмовому
провадженні у приміщенні Одеського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у Заводському районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області на
Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 29 квітня 2014
року по справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю ВКФ
"Магазин №301" до Державної податкової
інспекції у Заводському районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
відповідача від 11.10.13 №, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Заводському районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
відповідача від 11.10.13 №.

Постановою Миколаївського
окружного адміністративного суду від 29
квітня 2014 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Заводському районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївської області від 11.10.13 №.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, апелянт подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову суду та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні вимог
позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт посилається на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Сторони по справі сповіщались належним
чином про час, дату та місце проведення
судового засідання, однак своїм правом
на участь в розгляді апеляційної
скарги не скористались та у судове
засідання не з'явилися, тому судовий
розгляд справи здійснено в порядку
письмового провадження згідно ч. 3 ст.
122, ст. 197 КАС України.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи апеляційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
ТОВ "ВКФ "Магазин №301" зареєстроване як
юридична особа та є платником податків.

23.08-02.09.13 відповідачем проведено
фактичну перевірку позивача з питання
використання праці найманих осіб без
належного оформлення трудових
відносин та виплати роботодавцями
доходів у вигляді заробітної плати без
сплати податків до бюджету.

03.09.13 за результатами перевірки
відповідачем було складено акт
№576/14-04-17-02-00/13861270, у висновках якого
крім іншого зазначено, що позивачем
порушено п.п.163.1.1 п.163.1 ст.163, п.п.164.2.2 п.164.2
ст.164, п.п.168.1.1, п.п.168.1.2 п.168.1 ст.168, п.176.2
ст.176 ПК України, в результаті чого
встановлено заниження податку з
доходів фізичних осіб з найманих
працівників за період з 25.01.13 по 29.08.13 на
загальну суму 824.11грн.

11.10.13 на підставі даного акту
відповідачем було прийняте податкове
повідомлення-рішення №, яким
позивачу визначено грошове
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб за основним платежем на
суму 824.11грн. та штрафними санкціями на
суму 716,03грн.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_4 працювала у позивача продавцем
продовольчих товарів. За
березень-серпень 2013, відповідно до
розрахункових відомостей, їй було
нарахована та виплачена заробітна
плата в загальній сумі 6 530,22грн.

З цієї суми, позивачем, як податковим
агентом було утримано та перераховано
до бюджету відповідну суму податку з
доходів фізичних осіб в загальній сумі
321,66грн.

В акті перевірки відповідач зазначає,
що ОСОБА_4, відповідно до її заяви,
фактично отримала заробітну плату в
сумі 7315,33 грн., а тому позивач мав
утримати та перерахувати податок на
доходи фізичних осіб в сумі 1145,77 грн.
Відповідно сума не перерахованого
податку складає 824.11 грн.

Відповідно до п.п.163.1.1 п.163.1 ст.163 ПК
України - об'єктом оподаткування
резидента є загальний місячний (річний)
оподатковуваний дохід.

Підпунктом 164.2.2 п.164.2 ст.164 ПК України
встановлено, що до загального
місячного (річного) оподатковуваного
доходу платника податку включаються
суми винагород та інших виплат,
нарахованих (виплачених) платнику
податку відповідно до умов
цивільно-правового договору.

Згідно з п.п.168.1.1 та п.п.168.1.2 п.168.1 ст.168 ПК
України - оподаткування доходів,
нарахованих (виплачених, наданих)
платнику податку податковим агентом.
Податковий агент, який нараховує
(виплачує, надає) оподатковуваний дохід
на користь платника податку,
зобов'язаний утримувати податок із
суми такого доходу за його рахунок,
використовуючи ставку податку,
визначену в статті 167 цього Кодексу.
Податок сплачується (перераховується)
до бюджету під час виплати
оподатковуваного доходу єдиним
платіжним документом. Банки приймають
платіжні документи на виплату доходу
лише за умови одночасного подання
розрахункового документа на
перерахування цього податку до
бюджету.

За приписами п.176.2 ст.176 ПК України
особи, які відповідно до цього Кодексу
мають статус податкових агентів,
зобов'язані: своєчасно та повністю
нараховувати, утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати за її рахунок;
нести відповідальність у випадках,
визначених цим Кодексом.

Виходячи з приписів вказаних норм,
позивач як податковий агент у повному
обсязі утримував з заробітку ОСОБА_4, та
перераховував до бюджету податок на
доходи фізичних осіб, оскільки цей
податок утриманий з заробітку фізичної
особи, сума якого підтверджена
належними доказами.

Суд не приймає до уваги твердження
відповідача стосовно того, що ОСОБА_4
фактично отримала більший заробіток,
оскільки зазначена в акті перевірки
сума 7 315,33 грн. не підтверджена жодним
доказом.

Таким чином, податкове
повідомлення-рішення відповідача від
11.10.13 року № підлягає скасуванню.

За таких обставин, позовні вимоги є
обґрунтованими, доведеними та такими,
що підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення постановлено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Заводському
районі м. Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області, - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 29 квітня 2014
року по справі № 814/5067/13-а, - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк суддя В.О.
Потапчук суддя М.П. Коваль