Справа № 809/2453/14
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2014-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"04" серпня 2014 р.
Справа № 809/2453/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Суддя Остап'юк С.В.,

за участю секретаря Руміша В.Я.,

представника позивача: Терьохіної Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Державної податкової інспекції у
Косівському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України в Івано-Франківській
області до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу
в розмірі 48 023, 62 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

23.07.2014 року Державна податкова
інспекція у Косівському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України в
Івано-Франківській області (далі -
позивач) звернулася в суд з
адміністративним позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (далі -
відповідач) про стягнення податкового
боргу в розмірі 48023,62 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач протиправно, в порушення
податкового обов'язку встановленого
статтями 16, 36, 49, 179 та 164 Податкового
кодексу України не сплатив в дохід
державного бюджету податок на доходи з
фізичних осіб в розмірі 46446,62 гривень,
та в дохід місцевого бюджету селища
міського типу Кути Косівського району
Івано-Франківської області орендну
плату за земельні ділянки державної та
комунальної власності в розмірі 1577
гривень, внаслідок чого утворено
податковий борг в розмірі 48023,62 гривень,
який ним не сплачено.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала з
мотивів викладених в позовній заяві,
просила позов задовольнити в повному
обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, без поважних причин та без
повідомлення про причини неприбуття
хоча, про дату, час та місце судового
розгляду справи був належним чином
повідомлений. Правом подання
письмового заперечення проти
заявленого позову не скористався, а
тому, у відповідності до положення
частини 4 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, справу вирішено за
відсутності відповідача на підставі
наявних у ній доказів.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, заслухавши
пояснення представника позивача,
дослідивши докази, суд прийшов до
висновку, що даний адміністративний
позов підставний та підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що відповідач 21.10.2003
року зареєстрований, як фізична
особа-підприємець, що підтверджується
копією витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців та взятий державною
податковою інспекцією у Косівському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
в Івано-Франківській області на
податковий облік, у відповідності до
статті 269 Податкового кодексу України
та укладеного 18.01.2013 року договору
оренди земельної ділянки, є платником
земельного податку до місцевого
бюджету селища міського типу Кути
Косівського району Івано-Франківської
області, де розташована земельна
ділянка, що об'єктом оподаткування та
платником податку на доходи з фізичних
осіб.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2
допущено несплату в дохід місцевого
бюджету селища міського типу Кути
Косівського району Івано-Франківської
області самостійно визначеного
грошового зобов'язання з сплати
орендної плати за земельні ділянки
державної та комунальної власності в
розмірі 1577 гривень.

Вказана сума невиконаного
відповідачем грошового зобов'язання з
плати за землю визначена податковою
декларацією з плати за землю (земельний
податок та/або орендна плата за
земельні ділянки державної або
комунальної власності) за 2013 рік
№ поданої відповідачем позивачу
20.02.2013 року.

21.05.2014 року позивачем проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку відповідача з питань
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податку на
доходи фізичних осіб з отриманих
доходів за період з 01.01.2012 року до 31.12.2012
року, за наслідками якої складено акт
за №432/17-01/НОМЕР_1 від 21.05.2014 року.

Висновками перевірки встановлено
порушення відповідачем підпункту 49.18.4
пункту 49.18 статті 49, підпункту 162. 1.1
пункту 162.1 статті 162, підпункту «д»
підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164,
пунктів 179.1, 179.7 статті 179 Податкового
кодексу України.

Так, проведеною перевіркою
встановлено, що ОСОБА_2 у 2012 році
отримав від ПАТ «Банк «Золоті ворота»
дохід у вигляді додаткового блага в
розмірі 265 557,51 гривень, без сплати
податку на доходи фізичних осіб. ПАТ
«Банк «Золоті ворота» дохід
нарахований у вигляді суми боргу в
розмірі 265 557, 51 гривень анулював
самостійним рішенням, вручивши
боржнику відповідне повідомлення за
№2088 від 10.12.2012 року про таке анулювання
(прощення) боргу, відобразивши дану
операцію в податковому розрахунку сум
доходу нарахованого (сплаченого) на
користь платників податку і сум
утриманого з них податку (форма №1 ДФ)
за ІV квартали 2012 року.

Позивач, на підставі акта перевірки за
№432/17-01/НОМЕР_1 від 21.05.2014 року
податковим повідомленням-рішення за
№ від 27.05.2014 року визначив
відповідачу суму грошового
зобов'язання за платежем: податок на
доходи фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування розмірі 39833,62
гривень та штрафні (фінансові) санкції
в розмірі 9958,40 гривень.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів регулює
Податковий кодекс України, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Згідно пункту 6.1 статті 6 Податкового
кодексу України податком є
обов'язковий, безумовний платіж до
відповідного бюджету, що справляється
з платників податку відповідно до
цього Кодексу.

Відповідно статті 8 Податкового
кодексу України в Україні
встановлюються загальнодержавні та
місцеві податки та збори (пункт 8.1). До
загальнодержавних належать податки та
збори, що встановлені цим Кодексом і є
обов'язковими до сплати на усій
території України, крім випадків,
передбачених цим Кодексом (пункт 8.2).

Статтею 9 Податкового кодексу України
до загальнодержавних податків та
зборів віднесено плату за землю (пункт
9.1.10).

Згідно підпункту 9.1.2. пункту 9.1.
статті 9 Податкового кодексу України до
загальнодержавних належать податок на
доходи фізичних осіб.

Статтею 16 Податкового кодексу
України визначені обов'язки платника
податків, згідно положень якої платник
податків зобов'язаний подавати до
контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів (пункт 16.1.3.), сплачувати податки
та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи (пункт 16.1.4).

Положеннями статті 36 Податкового
кодексу України визначено суть
податкового обов'язку, згідно положень
якої податковим обов'язком визнається
обов'язок платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом, законами з
питань митної справи (пункт 36.1).
Податковий обов'язок є безумовним і
першочерговим стосовно інших
неподаткових обов'язків платника
податків, крім випадків, передбачених
законом (пункт 36.3).

Пунктом 31.3 статті 31 Податкового
кодексу України встановлено, що строк
сплати податку та збору встановлюється
відповідно до податкового
законодавства для кожного податку
окремо.

Відповідно пункту 269.1 статті 269
Податкового кодексу України
платниками земельного податку є
власники земельних ділянок, земельних
часток (паїв); землекористувачі.

Згідно пункту 270.1 статті 270 цього
Кодексу об'єктами оподаткування є
земельні ділянки, які перебувають у
власності або користуванні; земельні
частки (паї), які перебувають у
власності.

Відповідно пункту 288.1. статті 288
Податкового кодексу України підставою
для нарахування орендної плати за
земельну ділянку є договір оренди
такої земельної ділянки.

Згідно пункту 14.1.147 статті 14
Податкового кодексу України плата за
землю - загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності.

Земельний податок - обов'язковий
платіж, що справляється з власників
земельних ділянок та земельних часток
(паїв), а також постійних
землекористувачів (підпункт 14.1.72).

Орендна плата за земельні ділянки
державної і комунальної власності -
обов'язковий платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою (підпункт 14.1.72).

Платником орендної плати є орендар
земельної ділянки (пункт 288.2.). Розмір та
умови внесення орендної плати
встановлюються у договорі оренди між
орендодавцем (власником) і орендарем
(пункт 288.4.). Розмір орендної плати
встановлюється у договорі оренди
(пункт 288.5.)

Згідно пункту 288.7 статті 288 цього ж
Кодексу податковий період, порядок
обчислення орендної плати, строк
сплати та порядок її зарахування до
бюджетів застосовується відповідно до
вимог статей 285-287 цього розділу.

Статтею 285 даного Кодексу передбачено,
що базовим податковим (звітним)
періодом для плати за землю є
календарний рік. Базовий податковий
(звітний) рік починається 1 січня і
закінчується 31 грудня того ж року (для
новостворених підприємств та
організацій, а також у зв'язку із
набуттям права власності та/або
користування на нові земельні ділянки
може бути меншим 12 місяців).

Відповідно пункту 286.1. статті 286
Податкового кодексу України платники
плати за землю (крім фізичних осіб)
самостійно обчислюють суму податку
щороку станом на 1 січня і до 1 лютого
поточного року подають відповідному
органу державної податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій. При
поданні першої декларації (фактичного
початку діяльності як платника плати
за землю) разом з нею подається довідка
(витяг) про розмір нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, а надалі така
довідка подається у разі затвердження
нової нормативної грошової оцінки
землі.

У відповідності до пункту 287.3 статті 287
Податкового кодексу України податкове
зобов'язання щодо плати за землю,
визначене у податковій декларації на
поточний рік, сплачується рівними
частками власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця.

Відповідачем, здійснення сплати 1577
гривень орендної плати за землі
державної та комунальної власності, в
строки визначені вищевказаними
нормами Податкового кодексу України не
здійснено.

Відповідно до статті 290 Податкового
кодексу України плата за землю
зараховується до відповідних місцевих
бюджетів у порядку, визначеному
Бюджетним кодексом України для плати
за землю.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54
Податкового кодексу України
встановлено, що крім випадків,
передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Таким чином, грошове зобов'язання
відповідача з сплати орендної плати за
земельні ділянки державної та
комунальної власності, є узгодженим з
моменту подання податкової декларації.

Згідно підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті
162 Податкового кодексу України
платниками податку на доходи фізичних
осіб є фізична особа - резидент, яка
отримує доходи як з джерела їх
походження в Україні, так і іноземні
доходи.

У відповідності до підпункту 163.1.1
пункту 163.1 статті 163 Податкового
кодексу України об'єктом оподаткування
резидента є загальний місячний (річний)
оподатковуваний дохід.

Згідно пункту 179.1 статті 179 Податкового
кодексу України платник податку
зобов'язаний подавати річну декларацію
про майновий стан і доходи (податкову
декларацію) відповідно до цього
Кодексу.

Відповідно підпункту 49.18.4 пункту 49.18
статті 49 Податкового кодексу України
податкові декларації, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, подаються
за базовий звітний (податковий) період,
що дорівнює календарному року для
платників податку на доходи фізичних
осіб - до 1 травня року, що настає за
звітним, крім випадків, передбачених
розділом IV цього Кодексу.

Згідно пункту 179.7 пункту 179 цього
Кодексу фізична особа зобов'язана
самостійно до 1 серпня року, що настає
за звітним, сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену в поданій нею
податковій декларації.

Відповідно підпункту «д» підпункту
164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового
кодексу України до загального
місячного (річного) оподатковуваного
доходу платника податку включаються
дохід, отриманий платником податку як
додаткове благо (крім випадків,
передбачених статтею 165 цього Кодексу)
у вигляді суми боргу платника податку,
анульованого кредитором за його
самостійним рішенням, не пов'язаним з
процедурою банкрутства, до закінчення
строку позовної давності. Якщо
кредитор повідомляє платника
податку-боржника про анулювання боргу
та включає суму анульованого боргу до
податкового розрахунку суми доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, за підсумками
звітного періоду, у якому такий борг
було анульовано, такий боржник
самостійно сплачує податок з таких
доходів та відображає їх у річній
податковій декларації.

При цьому, суд зазначає, що у
відповідності до підпункту 14.1.47 пункту
14.1 статті 14 Податкового кодексу
України додаткові блага - кошти,
матеріальні чи нематеріальні цінності,
послуги, інші види доходу, що
виплачуються (надаються) платнику
податку податковим агентом, якщо такий
дохід не є заробітною платою та не
пов'язаний з виконанням обов'язків
трудового найму або не є винагородою за
цивільно-правовими договорами
(угодами), укладеними з таким платником
податку (крім випадків, прямо
передбачених нормами розділу IV цього
Кодексу).

Згідно пункту 167.1 статті 167 Податкового
кодексу України ставка податку
становить 15 відсотків бази
оподаткування щодо доходів,
нарахованих (виплачених, наданих) (крім
випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5
цієї статті), у тому числі, але не
виключно у формі заробітної плати,
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат або інших виплат
і винагород, які нараховуються
(виплачуються, надаються) платнику у
зв'язку з трудовими відносинами та за
цивільно-правовими договорами; виграшу
в державну та недержавну грошову
лотерею, виграш гравця (учасника),
отриманий від організатора азартної
гри.

Пунктом 123.1 статті 123 Податкового
кодексу України встановлено, що у разі
якщо контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

Як встановлено судом, відповідач не
включив та самостійно не сплатив дохід,
отриманий як додаткове благо у вигляді
суми боргу платника податку в розмірі
265557,51 гривень, анульованого ПАТ «Банк
«Золоті ворота» за його самостійним
рішенням до загального річного
оподатковуваного доходу та не подав
позивачу річну декларацію про майновий
стан і доходи (податкову декларацію) з
відображеними відомостями про
отримання такого блага.

Таким чином, відповідачем порушено
норми статтей 49, 179 та 164 Податкового
кодексу України.

Контролюючий орган за виявлені
порушення податковим
повідомленням-рішенням за № від
27.05.2014 року, у відповідності до пункту
167.1 статті 167 Податкового кодексу
України на суму невключеного в 2012 році
до загального річного
оподатковуваного доходу, отриманого
відповідачем як додаткове благо в
розмірі 265557,51 гривень, визначив податок
на доходи з фізичних осіб, за
податковою ставкою 15 відсотків доходу,
в розмірі 39833,62 гривень та у
відповідності до пункту 123,1 статті 123
Податкового кодексу України наклав на
платника податків штраф в розмірі 25
відсотків суми вказаного податкового
зобов'язання в розмірі 9958,40 гривень.

Підпунктом 54.3.1 пункту 54.3 статті 54
Податкового кодексу України
встановлено, що контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
грошових зобов'язань, зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
(збільшення) від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або від'ємного значення суми
податку на додану вартість платника
податків, передбачених цим Кодексом
або іншим законодавством, якщо платник
податків не подає в установлені строки
податкову (митну) декларацію.

Відповідно пункту 57.3 статті 57
Податкового кодексу України у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

Згідно пункту 58.1 статті 58 Податкового
кодексу України у разі коли сума
грошового зобов'язання платника
податків, передбаченого податковим або
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, розраховується
контролюючим органом відповідно до
статті 54 цього Кодексу (крім
декларування товарів, передбаченого
для громадян), такий контролюючий орган
надсилає (вручає) платнику податків
податкове повідомлення-рішення.

У відповідності до підпункту 56.17.5
пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу
України день закінчення процедури
адміністративного оскарження
вважається днем узгодження грошового
зобов'язання платника податків.

Відповідно до пункту 113.1 статті 113
Податкового кодексу України суми
штрафних (фінансових) санкцій (штрафів)
зараховуються до бюджетів, до яких
згідно із законом зараховуються
відповідні податки та збори.

Таким чином, грошові зобов'язання
відповідача з сплати податку на доходи
з фізичних осіб в розмірі 49792,02 гривень,
визначених вищезазначеним податковим
повідомленням-рішенням, яке
відповідачем не оскаржувалося, у
відповідності до підпункту 56.17.5 пункту
56.17 статті 56 Податкового кодексу
України, є узгодженими з моменту
закінчення процедури
адміністративного оскарження.

У відповідності до пункту 59.1 статті 59
Податкового кодексу України у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Відповідно пункту 59.5 даної статті
Податкового кодексу України у разі
якщо у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується
(зменшується), погашенню підлягає вся
сума податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення
(вручення) податкової вимоги сума
податкового боргу змінилася, але
податковий борг не був погашений в
повному обсязі, податкова вимога
додатково не надсилається (не
вручається).

Судом встановлено, що позивачем на
виконання вимог пункту 59.1 статті 59
Податкового кодексу України надіслано
податкову вимогу за №292-25 від 21.03.20140
року, яку відповідач залишив без
реагування, а податковий борг за нею, на
момент виникнення податкового
зобов'язання, не сплатив.

Як наслідок, суд приходить до висновку,
що відповідач в порушення вищевказаних
норм Податкового кодексу України не
виконав податкові зобов'язання з
сплати орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності та податку на доходи з
фізичних осіб.

Відповідно до пункту 14.1.175 статті 14
Податкового кодексу України сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання утворює
податковий борг.

Враховуючи вищевикладене, суд
зазначає, що сума узгоджених грошових
зобов'язань з сплати орендної плати за
земельні ділянки державної та
комунальної власності та податку на
доходи з фізичних осіб в загальному
розмірі 48023,62 гривень, є податковим
боргом відповідача, який ним не
сплачено.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового
кодексу України встановлено, що орган
державної податкової служби здійснює
за платника податків і на користь
держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.2 статті 95 Податкового
Кодексу передбачено, що стягнення
коштів та продаж майна платника
податків провадиться не раніше ніж
через 60 календарних днів з дня
надіслання такому платнику податків
вимоги.

Відповідно підпункту 20.1.18. пункту 20.1
статті 20 Податкового кодексу України
органи державної податкової служби
мають право звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, обслуговуючих такого платника,
на суму податкового боргу або його
частини.

Згідно пункту 95.3 статті 95 Кодексу
стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках обслуговуючих такого
платника податків, здійснюється за
рішенням суду, яке направляється до
виконання органам державної
податкової служби, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.4. статті 95
Податкового кодексу України орган
державної податкової служби на
підставі рішення суду здійснює
стягнення коштів у рахунок погашення
податкового боргу за рахунок готівки,
що належить такому платнику податків.

Згідно статті 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що заявлена до стягнення сума
є узгодженою та являється податковим
боргом відповідача перед бюджетом,
який нею не сплачено та підлягає
стягненню з рахунків у банках, що
обслуговують відповідача та за рахунок
готівки, що їй належить.

Сума податкового боргу, що виникла в
результаті несплати податкового
зобов'язання за платежем податок на
доходи з фізичних осіб в розмірі 46446,62
гривень підлягає стягненню в дохід
державного бюджету, а податкове
зобов'язання з сплати орендної плати за
земельні ділянки державної та
комунальної власності, у відповідності
до статті 290 Податкового кодексу
України підлягає стягненню до
місцевого бюджету селища міського типу
Кути Косівського району
Івано-Франківської області.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
вимоги позивача є обґрунтованими, а
позов таким, що підлягає до
задоволення.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків у банках, що
обслуговують фізичну особу-підприємця
ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) та
за рахунок готівки, що йому належить в
дохід державного бюджету податковий
борг з сплати податку на доходи
фізичних осіб в розмірі 46 446 (сорок
шість тисяч чотириста сорок шість)
гривень 62 копійки та в дохід місцевого
бюджету селища міського типу Кути
Косівського району Івано-Франківської
області податковий борг з сплати
орендної плати за земельні ділянки
державної та комунальної власності в
розмірі 1 577 (одна тисяча п'ятсот
сімдесят сім) гривень.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого
Кодексом адміністративного
судочинства України, якщо таку скаргу
не було подано.

Суддя:
Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному
обсязі 08.08.2014 року.