Справа № 815/3038/14
Суддя: Токмілова Л. М.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3038/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Токмілової
Л.М.,

за участю: секретаря - Музика А.О.,

представника позивача - Тихоненко Є.М.
(за довіреністю),

представника відповідача - Сокола Д.В.
(за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі справу
за адміністративним позовом
Приватного акціонерного підприємства
"МТС Україна" до Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників
податків в м. Одесі Міжрегіонального
головного Управління Міністерства
доходів про визнання протиправними дій
щодо неприйняття податкового
розрахунку, визнання протиправною та
скасування податкової вимоги від
06.05.2014 року та рішення від 06.05.2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Приватного
акціонерного підприємства "МТС
Україна" (далі - ПрАТ "МТС Україна",
підприємство або Позивач) до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників податків в м. Одесі
Міжрегіонального головного Управління
Міністерства доходів (далі - СДПІ з ОВП
у м. Одесі МГУМ, або Відповідач) про
визнання протиправними дій щодо
неприйняття податкового розрахунку
щодо сплати консолідованого податку на
прибуток та неврахування доповнення до
податкового розрахунку з податку на
прибуток підприємства, зобов'язати
СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУМ зменшити суму
авансових внесків з податку на
прибуток на суму 415891,00 грн. на суму
сплачених авансових внесків з податку
на прибуток при виплаті дивідендів,
зобов'язати СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУМ
здійснити коригування даних в картці
особового рахунку Південного
територіального
управління-відокремленого підрозділу
ПрАТ "МТС Україна" шляхом виключення з
неї відомостей про наявність
податкового боргу за авансовим внеском
з податку на прибуток у розмірі 415 891,00
грн., визнання протиправною та
скасування податкової вимоги від
06.05.2014 року №14-25 про сплату податкового
боргу на суму 415891,00 грн. та рішення від
06.05.2014 року №3053/25-033/5 про опис майна у
податкову заставу та зобов'язати
звільнити майно з-під податкової
застави та виключити запис щодо
обтяження майна з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно.

Позивач мотивує свої позовні вимоги
тим, на підставі п.46.4ст. 46, п.57.1 ст.57 ПКУ
ПрАТ "МТС Україна" було подано
декларацію з податку на прибуток
підприємства за 2013 рік, а також
доповнення до податкової декларації з
податку на прибуток за 2013 рік, а також
доповнення до Розрахунку податкових
зобов'язань щодо сплати
консолідованого податку на прибуток за
2013 рік. Позивач зазначає, що відповідач,
незважаючи на встановлені вимоги щодо
обов'язкового врахування вказаних
платником податку відомостей в розділі
податкової звітності "зміст доповнень"
протиправно 06.05.2014 року виставив
податкову вимогу №14-25 про сплату
податкового боргу Південного
територіального
управління-відокремленого підрозділу
ПрАТ "МТС Україна" з авансових внесків з
податку на прибуток підприємств на
суму 415891,00 грн., а також неправомірно
прийняв рішення від 06.05.2014 року
№3053/25-033/5 про опис майна, що перебуває у
власності (господарському віданні або
оперативному управлінні) платника
податків Південного територіального
управління-відокремленого підрозділу
ПрАТ "МТС Україна" () у
податкову заставу. Позивач вважає дії
щодо неврахування доповнення до
Розрахунку податкових зобов'язань щодо
сплати консолідованого податку на
прибуток за 2013 рік, виставлення
податкової вимоги та прийняття рішення
відповідачем протиправними з
наступних підстав.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що ПрАТ "МТС Україна"
() є платником
консолідованого податку на прибуток
підприємств. Позивач звернувся до
відповідача із заявою від 09.09.2013 року
№FD -13-19148/8 про зменшення щомісячних
авансових внесків з податку на
прибуток за рахунок авансових внесків,
що сплачені при виплаті дивідендів.

Станом на 31.12.2013 року переплата ПрАТ
"МТС Україна" по авансових внесках з
податку на прибуток підприємств при
виплаті дивідендів, сплачених
відповідно до п.153.3 Податкового кодексу
України, в т.ч. за наслідками попередніх
звітних періодів, становить 882 307 680,00
грн. (додаток ЗП, рядок 13.5.2). При цьому
позивач вказує, що переплата по
авансових внесках при виплаті
дивідендів на кінець 2013 року по
Південному ТУ становить 22 565 222,00 грн.

Як стверджує позивач, на підставі
п.46.4ст. 46, п.57.1 ст.57 ПКУ ПрАТ "МТС
Україна" подано декларацію з податку на
прибуток підприємства за 2013 рік, а
також доповнення до Розрахунку
податкових зобов'язань щодо сплати
консолідованого податку на прибуток за
2013 рік, що є невід'ємною частиною
розрахунку податкових зобов'язань щодо
сплати консолідованого податку на
прибуток за 2013 рік. у р.23 якої позивач
зазначив суму авансового внеску 15 044
986,00 грн., а у р.19 Розрахунку податкових
зобов'язань щодо сплати
консолідованого податку на прибуток
ТУ, вказав суму 899 684,00 грн.

Разом з тим, як вказує позивач, у
спеціальному місці податкової
декларації за 2013 рік ПрАТ "МТС Україна"
зазначило, що "Розрахунок щомісячних
авансових внесків (р.23 декларації за 2013
рік)" з урахуванням суми авансових
внесків з податку на прибуток при
виплаті дивідендів, не врахованих у
зменшення податку відповідно до п.57.1
ПКУ та листа Міндоходу від 12.09.2013 року
№17802/7/99-9919-03-02-17. Щомісячний авансовий
внесок дорівнює нулю.

А також у спеціальному місці
Розрахунку за 2013 рік позивач зазначив,
що по ТУ "Розрахунок щомісячних
авансових внесків (р.19 Розрахунка
податкових зобов'язань щодо сплати
консолідованого податку за 2013 рік)" з
урахуванням суми авансових внесків з
податку на прибуток при виплаті
дивідендів, не врахованих у зменшення
податку відповідно до п.57.1 ПКУ та листа
Міндоходу від 12.09.2013 року
№17802/7/99-9919-03-02-17. Щомісячний авансовий
внесок дорівнює нулю.

Позивач зазначає, що відповідач,
незважаючи на встановлені вимоги щодо
обов'язкового врахування вказаних
платником податку відомостей в розділі
податкової звітності "зміст доповнень"
протиправно визначив, що позивач має
податковий борг та прийняв рішення про
опис майна у податкову заставу,
оскільки, зазначені факти свідчать про
відсутність будь-яких порушень з боку
позивача щодо подання податкової
звітності. А отже, протиправні дії
відповідача щодо неприйняття належної
інформації і стало підставою для
формування податкового боргу та
податкової застави.

Також позивач зазначив, що сума
податкового боргу в розмірі 415891,00 грн.,
яка вказана в податковій вимозі №14-25 не
є сумою узгодженого грошового
зобов'язання, вважає, що дії
відповідача стосовно визначення
податкового боргу в сумі 415891,00 грн.
необґрунтовані, винесені всупереч
Податкового кодексу України.
Враховуючи, те, що сама податкова
вимога винесена податковим органом
безпідставно, тому і вважає, що дії
здійсненні податковим органом після
прийняття вимоги здійсненні
податковим органом всупереч діючому
законодавству.

Отже, враховуючи вищевикладене позивач
просив суд задовольнити його позов.

Відповідач проти позову заперечував,
вважаючи оскаржувані дії та рішення
законними та обґрунтованими,
винесеними на підставі та на виконання
норм податкового законодавства, просив
суд відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві,
додаткових поясненнях та на подані
докази.

Представник відповідача в судовому
засіданні заявлений адміністративний
позов не визнав та просив суд відмовити
в його задоволенні, посилаючись на
обставини, викладені в усних
поясненнях на адміністративний позов.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників позивача та
відповідача, дослідивши обставини,
якими обґрунтовуються вимоги та
заперечення, та перевіривши їх
доказами, суд встановив наступні факти
та обставини.

Приватне акціонерне підприємство "МТС
Україна" зареєстровано як юридична
особа рішенням Печерської районною в м.
Києві державною адміністрацією 24.01.1995
року із подальшою перереєстрацію 11.07.2012
року за №3002699, що підтверджується
довідкою АА № 639369 з ЄДРПОУ, свідоцтвом
про державну реєстрацію юридичної
особи Серії А01 №649614, копії яких наявні
в матеріалах справи (а.с.80, 84).

Судом встановлено, що позивач
перебуває на обліку в органах
податкової служби з 21.11.1992 року. Станом
на 27.08.2013 року позивач перебував на
обліку у Міжрегіональному головному
управлінні Міндоходів - Центральному
офісу з обслуговування великих
платників податків. ПрАТ "МТС Україна" є
платником податку на додану вартість
згідно свідоцтва від 20.07.1997 року №100283991
про реєстрацію платника податку на
додану вартість, копія якого наявна в
матеріалах справи (а.с.83).

Судом встановлено, що одним із основних
видів діяльності позивача за КВЕД є 61.20:
діяльність у сфері безпровідного
електрозв'язку.

Судом також встановлено, що відповідно
до Положення Про Південне
територіальне управління -
відокремлений підрозділ ПрАТ "МТС
Україна", затвердженого загальними
зборами ПрАТ "МТС Україна" згідно
протоколу від 09.04.2010 року,
територіальне управління є
відокремленим підрозділом позивача
без статусу юридичної особи, створене з
метою вдосконалення системи звітності,
децентралізації окремих видів
діяльності, знань, інформації і систем
підтримки, підвищення якості
експлуатації телекомунікаційних мереж
ПрАТ "МТС Україна" та обслуговування
абонентів, найбільш повного
задоволення потреб споживачів у
забезпеченні телекомунікаційними
послугами та виконання
адміністративних функцій на території
діяльності (а.с.72-79).

ПрАТ "МТС Україна" є платником
консолідованого податку на прибуток
підприємств. Судом встановлено, що
позивач звернувся до СДПІ з ОВП у м.
Одесі МГУМ із заявою від 09.09.2013 року №FD
-13-19148/8 про зменшення щомісячних
авансових внесків з податку на
прибуток за рахунок авансових внесків,
що сплачені при виплаті дивідендів
(а.с.45).

Відповідачем була надана відповідь від
07.10.2013 року №1035/10/42-0 (а.с.46-47).

28.02.2014 року позивачем подано податкову
декларацію з податку на прибуток
підприємств за 2013 рік до
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центрального офісу з
обслуговування великих платників
податків (а.с.15-37).

03.03.2014 року позивачем подано Розрахунок
податкових зобов'язань щодо сплати
консолідованого податку за 2013 рік до
СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУМ (а.с.40-42).

Листом від 28.02.2014 року №FD-14-4442 позивач
надав Доповнення до податкової
декларації з податку на прибуток за 2013
рік, де зазначив, що аналіз формули
розрахунку авансових платежів, що
затверджена наказом Міндоходів від
30.12.2013 року №872 (рядок 23) показує, що суми
авансів авансових внесків з податку на
прибуток при виплаті дивідендів, що
були сплачені протягом 2012 та 2013 років і
не враховані у зменшення податкових
зобов'язань за 2013 рік (рядок 13.5.2 Додатку
ЗП Декларації) на розрахунок
щомісячних авансових внесків ніяк не
впливають. У зв'язку з тим, що
застосування у цих рядках формул
розрахунку авансових платежів за
період березень 2014-лютий 2015 призведе до
збільшення податкових зобов'язань на
суми сплачених авансових внесків з
податку на прибуток при виплаті
дивідендів всупереч положенням ПКУ,
позивач надав розрахунок щомісячних
авансових внесків, що підлягають
сплаті у період березень 2014 - лютий 2015
рр. (а.с.38-39)

Листом від 28.02.2014 року №FD-14-4442/9 в
порядку п.46.4, абз. 5, 6 п.57.1 ПКУ позивач
надав Доповнення до Розрахунку
податкових зобов'язань щодо сплати
консолідованого податку на прибуток за
2013 рік, де зазначено розрахунок
щомісячних авансових внесків, що
підлягають сплаті Південним
територіальним управлінням -
відокремленим підрозділом ПрАТ "МТС
Україна" у період березень 2014
року-лютий 2015 року у довільній формі
(а.с.124-125).

Відповідно до копій платіжних
доручень, наявних в матеріалах справи,
платником Південним територіальним
управлінням - відокремленим
підрозділом ПрАТ "МТС Україна" сплачено
авансові внески податку на прибуток на
суму дивідендів: ПД від 19.12.2011р. №
на суму 2626139,00 грн., від 14.11.2011р. №
на суму 1528257,00 грн., від 22.09.2011 р. №
на суму 3618135,00 грн., від 22.09.2011р. №
на суму 36547,00 грн., від 15.08.2011р. № на
суму 209750,00 грн., від 18.07.2011р. № на
суму 4647833,00 грн., від 19.05.2011р. № на
суму 4647833,00, від 14.11.2011р. № на суму
15435,00 грн., від 05.09.2012 р. № на суму
23973,00 грн., від 21.05.2012 р. № на суму
4408644,00 грн., від 17.07.2012 р. № на суму
2471807,00 грн., від 05.10.2012 р. № на суму
80516,00 грн., від 17.10.2012 р. № на суму
4459372,00, від 09.11.2012 р. № на суму 45622,00
грн., від 30.05.2013 р. № на суму 6129154,00
грн., від 19.06.2013р. № на суму 1663089,00
грн., від 16.07.2013 р. № на суму 1635483,00
грн., від 09.09.2013 р. № на суму 1690923,00
грн., від 17.09.2013 р. № на суму 1108802,00
грн., від 10.10.2013 р. № на суму 123515,00
грн. (а.с.50-69).

Разом з тим, відповідачем виставлено
податкову вимогу від 06.05.2014 року №14-25
про сплату податкового боргу
Південного територіального
управління-відокремленого підрозділу
ПрАТ "МТС Україна" з авансових внесків з
податку на прибуток підприємств на
суму 415 891,00 грн., а також винесено
рішення від 06.05.2014 року №3053/25-033/5 про
опис майна у податкову заставу (а.с.13, 14).

Судом встановлено, що запис про
наявність податкової застави, об'єктом
якої є майно платника податків згідно
акту опису від 23.05.2014 року №3/25-044/3158,
внесено до Державного реєстру обтяжень
рухомого майна 28.05.2014 року за
реєстраційним номером 14375176 згідно до
Витягу про реєстрацію в Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна.

Спірні правовідносини регулюються п.57.1
ст.57, п.153.3 ст. 153 Податкового кодексу
України, якими забезпечено право
платників податку на суму сплачених
авансових внесків з податку на
прибуток при виплаті дивідендів
відповідно до п.153.3 ст. 153 ПКУ (у тому
числі за наслідками попередніх звітних
(податкових) періодів) зменшувати суму
авансових внесків з податку на
прибуток, визначених п.57.1 ст.57 ПКУ.

Якщо сума авансових внесків з податку
на прибуток, сплачена при виплаті
дивідендів відповідно до п.153.3 ст. 153
ПКУ, перевищує суму авансових внесків з
податку на прибуток, визначених п.57.1
ст.57 ПКУ, сума перевищення
зараховується у зменшення авансових
внесків, визначених цим пунктом, у
наступних звітних місяцях до повного
її погашення.

Позиція відповідача викладена в листі
Міндоходів від 12.09.2013 р. №
17802/7/99-99-19-03-02-17(а.с.43-44), відповідно до
якого сплачені протягом 2013 р. авансові
внески з податку на прибуток при
виплаті дивідендів, а також не
враховані у зменшення податку суми
авансових внесків при виплаті
дивідендів за попередній рік зменшують
суму податкових зобов'язань платника,
що підлягають сплаті, у декларації за
2013 р. Відповідно, суми авансових
внесків з податку на прибуток, що
сплачуватимуться щомісяця починаючи з
березня 2014 по лютий 2015 р. включно,
розраховуються у декларації за 2013 р. у
розмірі не менше 1/12 нарахованої до
сплати суми податку за 2013 р., зменшеної
на суми сплачених у такому році
авансових внесків при виплаті
дивідендів, а також не врахованих у
зменшення податку сум авансових
внесків при виплаті дивідендів за
попередній рік.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Податкового
Кодексу України ( далі - ПК України), цей
кодекс визначає вичерпний перелік
податків та зборів.

Згідно зі статтею 6 ПК України податком
є обов'язковий, безумовний платіж до
відповідного бюджету, що справляється
з платників податку відповідно до
цього Кодексу.

Згідно з п. 46.1. статті 46 ПК України
нарахування та сплата податкового
зобов'язання здійснюється на підставі
документа, що подається контролюючому
органу у випадках, передбаченим
Кодексом. Таким документом є
декларація, розрахунок.

Відповідно п.46.4 ст.46 ПК України, якщо
платник податків вважає, що форма
податкової декларації, визначена
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
збільшує або зменшує його податкові
зобов'язання, всупереч нормам цього
Кодексу з такого податку чи збору, він
має право зазначити цей факт у
спеціально відведеному місці в
податковій декларації. У разі
необхідності платник податків може
подати разом з такою податковою
декларацією доповнення до такої
декларації, які складені за довільною
формою, що вважатиметься невід'ємною
частиною податкової декларації. Таке
доповнення подається з поясненням
мотивів його подання.

Як вже було встановлено судом, позивач
листами від 28.02.2014 року №FD-14-4442, від
28.02.2014 року №FD-14-4442/9 надав Доповнення до
податкової декларації з податку на
прибуток за 2013 рік, Доповнення до
Розрахунку податкових зобов'язань щодо
сплати консолідованого податку на
прибуток за 2013 рік відповідно, де
зазначив Розрахунок щомісячних
авансових внесків, що підлягають
сплаті ПрАТ "МТС Україна", а також
Південним територіальне управління -
відокремлений підрозділ ПрАТ "МТС
Україна" у період березень 2014
року-лютий 2015 року, у довільній формі
(а.с.124-125).

Отже, в порушення положень п.46.4 ст.46 ПК
України відповідачем не було враховано
Доповнення до Розрахунку податкових
зобов'язань щодо сплати
консолідованого податку на прибуток за
2013 рік, надані позивачем по ТУ в якості
невід'ємної частини податкової
декларації за 2013 рік.

Стосовно вимог позивача щодо визнання
протиправною та скасування податкової
вимоги від 06.05.2014 року №14-25 про сплату
податкового боргу на суму 415891,00 грн., а
також про зобов'язання відповідача
здійснити коригування даних в картці
особового рахунку шляхом виключення з
неї відомостей про наявність
податкового богу з податку на прибуток
приватних підприємств, звільнення
майна з податкової застави суд
зазначає наступне.

Статтею 57 ПК України передбачено, що у
складі річної податкової декларації
платником податку подається
розрахунок щомісячних авансових
внесків, які мають сплачуватися у
наступні дванадцять місяців. Визначена
в розрахунку сума авансових внесків
вважається узгодженою сумою грошових
зобов'язань.

Згідно з абзацом 5, 6 п. 57.1 ст. 57 ПК
України на суму сплачених авансових
внесків з податку на прибуток при
виплаті дивідендів відповідно до п. 153.3
статті 153 Кодексу зменшується сума
авансових внесків з податку на
прибуток, визначених цим пунктом. Якщо
сума авансових внесків з податку на
прибуток , сплачена при виплаті
дивідендів відповідно до п.153.3 статті
153 Кодексу, перевищує суму авансових
внесків з податку на прибуток, сума
перевищення зараховується у зменшення
авансових внесків у наступних звітних
місяцях до повного її погашення.

Законом України «Про внесення змін до
Податкового кодексу України та інших
законів України щодо об'єктів
нерухомості» від 04.07.2013 р. № 403-VII (далі -
Закон № 403), що набрав чинності 04.08.2013 р.,
до Податкового кодексу України було
внесено зміни.

Так, абзацами 5 та 6 п. 57.1 встановлено, що
на суму сплачених авансових внесків з
податку на прибуток при виплаті
дивідендів відповідно до п. 153.3 Кодексу
(в тому числі за наслідками попередніх
звітних (податкових) періодів)
зменшується сума авансових внесків з
податку на прибуток, визначених цим
пунктом.

Якщо сума авансових внесків з податку
на прибуток, сплачена при виплаті
дивідендів відповідно до п. 153.3 ПКУ,
перевищує суму авансових внесків з
податку на прибуток, визначених цим
пунктом, сума перевищення
зараховується у зменшення авансових
внесків, визначених цим пунктом, у
наступних звітних місяцях до повного
її погашення.

Таким чином, суд робить висновок, що
внесені до ПКУ зміни прямо дозволяють
зменшити щомісячні аванси з податку на
прибуток на суму сплачених авансових
внесків при виплаті дивідендів як в
поточному, так і в попередніх періодах.

З урахуванням вищевикладеного суд
вважає, що позивач діяв в межах
передбачених чинним податковим
законодавством прав, визначених п.46.4
ст.46, п. 57.1 ст. 57, п. 153.3 статті 153 ПК.

В зв'язку з зазначеним вище, суд вказує,
що зазначена сума зобов'язань,
визначена у декларації з урахуванням
наданих позивачем Доповнень до
Розрахунку податкових зобов'язань щодо
сплати консолідованого податку на
прибуток за 2013 рік, є самостійно
узгодженими податковими
зобов'язаннями та була здійснена
позивачем своєчасно, кошти фактично
надійшли до бюджету, Державному
бюджету України не спричинено
будь-яких негативних наслідків або
збитків.

Відповідно до п.п.14.1.153 п.14.1 ст.14 ПК
України податкова вимога-письмова
вимога контролюючого органу до
платника податків щодо погашення суми
податкового боргу.

Згідно п.п. 14.1.175 п.14.1. ст.14 Податкового
Кодексу України податковий борг це
сума узгодженого грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), але не
сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Відповідно з п.54.1 ст. 54 ПК України
узгодженою сумою грошових зобов'язань
є самостійно обчислена сума
податкового та/або грошового
зобов'язання та/або пені, яку зазначає
у податковій (митній) декларації або
уточнюючому розрахунку,що подається
контролюючому органу у строки,
встановлені цим Кодексом, що вказана в
податковій декларації.

Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового
Кодексу України у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Згідно зі п. 88.1 ст. 88 ПК України з метою
виконання платником податків своїх
зобов'язань, майно платника податків,
який має податковий борг, передається в
податкову заставу.

Пунктом 89.1 ст. 89 ПК України передбачено,
що право податкової застави виникає у
разі: несплати у строки, встановлені
цим Кодексом, суми грошового
зобов'язання, самостійно визначеної
платником податків у податковій
декларації, - з дня, що настає за
останнім днем зазначеного строку;
несплати у строки, встановлені цим
Кодексом, суми грошового зобов'язання,
самостійно визначеної контролюючим
органом, - з дня виникнення податкового
боргу.

Відповідно до вимог п. 94.1 ст. 94 ПК
України адміністративний арешт майна
платника податків є винятковим
способом забезпечення виконання
платником податків його обов'язків,
визначених законом.

Пунктом 94.2 ст. 94 ПК України вказано, що
арешт майна може бути застосовано, якщо
з'ясовується одна з таких обставин:
платник податків порушує правила
відчуження майна, що перебуває у
податковій заставі; фізична особа, яка
має податковий борг, виїжджає за
кордон; платник податків відмовляється
від проведення документальної
перевірки за наявності законних
підстав для її проведення або від
допуску посадових осіб контролюючого
органу; відсутні дозволи (ліцензії) на
здійснення господарської діяльності,
торгові патенти, а також у разі
відсутності реєстраторів
розрахункових операцій,
зареєстрованих у встановленому
законодавством порядку, крім випадків,
визначених законодавством; відсутня
реєстрація особи як платника податків
у контролюючому органі, якщо така
реєстрація є обов'язковою відповідно
до цього Кодексу, або коли платник
податків, що отримав податкове
повідомлення або має податковий борг,
вчиняє дії з переведення майна за межі
України, його приховування або
передачі іншим особам; платник
податків відмовляється від проведення
перевірки стану збереження майна, яке
перебуває у податковій заставі;
платник податків не допускає
податкового керуючого до складення
акта опису майна, яке передається в
податкову заставу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позивачем в строк була сплачена сума
грошових зобов'язань, в зв'язку з чим у
податкового органу були відсутні
підстави для винесення податкової
вимоги № 14-25 на суму податкового боргу
415 891,00 грн., на підставі чого вказана
податкова вимога підлягає скасуванню.

Суд зазначає про протиправність
формування оскаржуваної податкової
вимоги відповідачем, оскільки вона
порушує передбачене п.57.1 ст.57 ПКУ право
платника податку на зменшення сум
щомісячних авансових внесків з податку
на прибуток на суму авансових внесків з
податку на прибуток при виплаті
дивідендів, а отже є такою, що підлягає
скасуванню.

Суд вважає за потрібне вказати, що в
зв'язку з тим, що спірна вимога підлягає
скасування, скасовується і сума
податкового боргу, визначена в
податковій вимозі, на підставі чого і
заходи здійсненні податковим органом
підлягають скасуванню самим
податковим органом.

Суд також зазначає, що у зв'язку з тим,
що в матеріалах справи наявна копія
Витягу про реєстрацію в Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна
(реєстрація вилучення запису) від 12.06.2014
року № 44445294, на підставі п.п.93.1.1 п.93.1
ст.93 ПКУ, відповідно до якої майно
платника податків звільняється з
податкової застави з дня отримання
контролюючим органом підтвердження
повного погашення суми податкового
боргу в установленому законодавством
порядку, отже відсутня необхідність
застосування способу захисту права
позивача як визнання протиправним і
скасування рішення від 06.05.2014 року
№3053/25-033/5 про опис майна у податкову
заставу, зобов'язання звільнити майно
з-під податкової застави та виключити
запис щодо обтяження майна з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно.

Отже, враховуючи, що на час розгляду
вказаної адміністративної справи
майно позивача в податковій заставі не
перебуває, його вимога про визнання
протиправним та скасування Рішення
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центрального офісу з
обслуговування великих платників
рішення від 06.05.2014 року №3053/25-033/5 про
опис майна Південного територіального
управління-відокремленого підрозділу
ПрАТ "МТС Україна" у податкову заставу
задоволенню не підлягає, оскільки його
права поновлено відповідачем
самостійно.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 КАС України, у
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його положень
із зазначенням способу його
здійснення, зобов'язання відповідача
вчинити певні дії.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів,
висновків експертів. Належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
позову.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд вважає, що податковим органом не
доведено правомірність винесення
вимоги та здійснення відповідних
заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України суд,
який ухвалив судове рішення в
адміністративній справі, має право
зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

За приписами ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України. Якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено. Тому,
враховуючи часткове задоволення
позову, на користь позивача підлягає
стягненню три четвертих частини
сплаченого судового збору.

На підставі вимог частини 3 статті 160
КАС України, в судовому засіданні 24
червня 2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 11, 17, 69-72, 86, 87, 94, 158-163, 167, 254, 267 КАС
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги Приватного
акціонерного підприємства "МТС
Україна" до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників податків в м. Одесі
Міжрегіонального головного Управління
Міністерства доходів про визнання
протиправними дій щодо неприйняття
податкового розрахунку, визнання
протиправною та скасування податкової
вимоги від 06.05.2014 року та рішення від
06.05.2014 року - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії СДПІ з ОВП у
м. Одесі МГУМ щодо не прийняття
відомостей, зазначених у спеціально
відведеному місці податкового
розрахунку щодо сплати
консолідованого податку на прибуток за
та неврахування доповнення до
податкового розрахунку з податку на
прибуток підприємства

Визнати протиправною та скасувати
податкову вимогу СДПІ з ОВП у м. Одесі
МГУМ від 06.05.2014 року №14-25 про сплату
податкового боргу Південного
територіального управління -
відокремленого підрозділу Приватного
акціонерного підприємства "МТС
Україна" з авансових внесків з податку
на прибуток підприємству на суму 415 891,00
грн.

Зобов'язати СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУМ
зменшити суму авансових внесків з
податку на прибуток на суму 415 891,00 грн.
на суму сплачених авансових внесків з
податку на прибуток при виплаті
дивідендів.

Зобов'язати СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУМ
здійснити коригування даних в картці
особового рахунку Південного
територіального управління -
відокремленого підрозділу Приватного
акціонерного підприємства "МТС
Україна" шляхом виключення з неї
відомостей про наявність податкового
боргу за авансовим внеском з податку на
прибуток в розмірі 415 891,00 грн.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги на постанову
суду одночасно надсилається особою,
яка її подає, до Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого ст. 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Суддя
Л.М.Токмілова

01 липня 2014 року