Справа № 754/10267/14-а
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2014-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Сенюта В.О.
Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

07 серпня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді: Карпушової
О.В., суддів: Бистрик Г.М., Оксененка О.М.,
розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3
на постанову Деснянського районного
суду м. Києва від 10 липня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3
до Управління Пенсійного фонду України
у Деснянському районі м. Києва про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

18 червня 2014 р. представник позивача
звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
Деснянському районі м. Києва про
зобов'язання відповідача провести
перерахунок пенсії як учаснику
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
встановивши право на основну пенсію
щомісячно у розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком, виплатити
заборгованість по основній пенсії, яку
фактично не було доплачено як учаснику
ліквідації на ЧАЕС починаючи з 2005 року
і до моменту винесення рішення у цій
справі. Також просить зобов'язати
призначити додаткову щомісячно пенсію
у розмірі 75% мінімальної пенсії за
віком.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 07 серпня 2014
року змінено ухвалу Деснянського
районного суду м. Києва від 18 червня 2014
року та адміністративний позов за
період з 2005 року по 17 грудня 2013 року -
залишено без розгляду.

10 липня 2014 року судом першої інстанції
прийнята і оскаржувана постанова, якою
у задоволенні позову представника
ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України у
Деснянському районі м. Києва про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії -
відмовлено.

Представником позивачем подана
апеляційна скарга на постанову
Деснянського районного суду м. Києва
від 10 липня 2014 року.

Відповідно до частини першої статті 195
КАС України суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 8 ст. 183-2 КАС України
передбачено, що апеляційні скарги у
справах, передбачених пунктами 1, 2
частини першої цієї статті,
розглядаються апеляційними судами в
порядку письмового провадження.

Колегія суддів вивчила матеріали
справи, доводи апеляційної скарги і
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_3 відноситься до 1
категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Позивачу встановлена 2 група
інвалідності. Позивач знадиться на
обліку відповідача.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позовних вимог виходив з
того, що вимоги позивача не ґрунтуються
на вимогах закону, а тому є такими, що не
підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджує такий
висновок суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Згідно зі ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» №796-XII від
28.02.1991 року ( в редакція, яка діяла на
момент виникнення спірних відносин,
далі Закон №796) особам, віднесеним до
категорії 1, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах:- інвалідам I групи -
100 процентів мінімальної пенсії за
віком; - інвалідам II групи - 75 процентів
мінімальної пенсії за віком; інвалідам
III групи, дітям-інвалідам, а також
хворим внаслідок Чорнобильської
катастрофи на променеву хворобу - 50
процентів мінімальної пенсії за віком.

Частинами 1 та 4 ст. 54 Закону №796
визначено, що пенсії по інвалідності,
що настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсії у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи можуть
призначатися за бажанням громадянина
із заробітку, одержаного за роботу в
зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі
відшкодування фактичних збитків, який
визначається згідно з законодавством.
В усіх випадках розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими: по I групі
інвалідності - 10 мінімальних пенсій за
віком; по II групі інвалідності - 8
мінімальних пенсій за віком; по III групі
інвалідності - 6 мінімальних пенсій за
віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних
пенсій за віком.

В той же час, Законом України від 14
червня 2011 року № 3491-6 «Про внесення змін
до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» доповнені
прикінцеві положення пункту 4 певним
змістом, яким серед іншого установлено,
що у 2011 році норми і положення статей 50,
51, 52, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік. На
виконання пункту 7 Закону України від 14
червня 2011 року N 3491-VI "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" Кабінетом Міністрів
України прийнято постанову N 745 від 6
липня 2011 року, якою встановлено зовсім
інші розміри основної державної та
додаткової пенсії, передбачені ст. ст. 50
та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи". Зазначена постанова
набрала чинності 23.07.2011 року (Урядовий
кур'єр вiд 23.07.2011 - № 133).

Таким чином, виплата основної та
додаткової пенсії відповідно статей 50,
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 23.07.2011 року здійснюються
в порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України виходячи з
наявних фінансових ресурсів
Державного бюджету України та бюджету
Пенсійного фонду України на відповідні
роки.

Крім того, пунктом 4 Прикінцевих
положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2013 рік» встановлено,
що у 2013 році положення статей 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Також, колегія суддів зазначає, що
пунктами 2 та 3 Рішення Конституційного
Суду України від 13.01.2012 року № 3-рп/2012
вирішено наступне:

« 2. В аспекті конституційного подання
положення частини другої статті 96,
пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції
України треба розуміти так, що
повноваження Кабінету Міністрів
України щодо розробки проекту закону
про Державний бюджет України та
забезпечення виконання відповідного
закону пов'язані з його функціями, в
тому числі щодо реалізації політики у
сфері соціального захисту та в інших
сферах. Кабінет Міністрів України
регулює порядок та розміри соціальних
виплат та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
законів України.

3. В аспекті конституційного подання
положення частини другої статті 95,
частини другої статті 124, частини
першої статті 129 Конституції України,
пункту 5 частини першої статті 4
Бюджетного кодексу України та пункту 2
частини першої статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
в системному зв'язку з положеннями
статті 6, частини другої статті
19,частини першої статті 117 Конституції
України треба розуміти так, що суди під
час вирішення справ про соціальний
захист громадян керуються, зокрема,
принципом законності. Цей принцип
передбачає застосування судами
законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції‚ на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України».

Відповідно до ст. 150 Конституції
України, рішення Конституційного суду
України є обов'язковими до виконання на
території України.

Отже, вимоги позивача здійснювати
відповідачем нарахування та виплату
основної державної та додаткової
пенсії у розмірах встановлених ст.ст. 50,
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з грудня 2013 року, не
ґрунтуються на вимогах законодавства,
оскільки з урахуванням вищенаведених
правових норм виплата цього виду
пенсійного забезпечення здійснюється
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України виходячи з
наявних фінансових ресурсів
Державного бюджету України та бюджету
Пенсійного фонду України.

На підставі викладеного колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та відмовив у позові,
підстави для скасування рішення суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.183-2, ст.195, ст. 197 ч.1 п.2, ст. 198
ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст.212, ст.
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
в інтересах ОСОБА_3 на постанову
Деснянського районного суду м. Києва
від 10 липня 2014 року, залишити без
задоволення.

Постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 10 липня 2014 року у справі за
адміністративним позовом представника
ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України у
Деснянському районі м. Києва про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити дії, залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
О.В. Карпушова

Г.М. Бистрик

О.М. Оксененко

оловуючий суддя
Карпушова О.В.

Судді:
Бистрик Г.М.

Оксененко О.М.