Справа № 804/9010/14
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
31 липня 2014 р. Справа № 804/9010/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді -
при секретарі судового засідання -
представника позивача - Єрмакова С.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Ілюмінат» до
державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії, -
04.07.2014 року Дніпропетровським окружним
адміністративним судом відкрито
провадження по справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Ілюмінат» до
державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, в якому
- визнати протиправним та скасувати
рішення державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області №
11171/04-67-18-02/297 від 20.06.2014 року про
невизнання податковою декларації
товариства з обмеженою
відповідальністю «Ілюмінат» за
травень 2014 року;

- визнати декларацію товариства з
обмеженою відповідальністю «Ілюмінат»
з податку на додану вартість за травень
2014 року з додатками такою, що подана у
момент фактичного її отримання
державною податковою інспекцією у
Ленінському районі м. Дніпропетровська
ГУ Міндоходів у Дніпропетровській
області, тобто 19.06.2014 року;

- зобов'язати державну податкову
інспекцію у Ленінському районі м.
Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області відобразити
показники (дані) податкової декларації
товариства з обмеженою
відповідальністю «Ілюмінат» з податку
на додану вартість за травень 2014 року з
додатками в електронних базах даних
податкової звітності, у тому числі в
картці особового рахунку товариства з
обмеженою відповідальністю
«Ілюмінат».

Позовні вимоги вмотивовано тим, що
податковим органом неправомірно
винесено рішення № 11171/04-67-18-02/297 від
20.06.2014 року про невизнання податковою
декларації товариства з обмеженою
відповідальністю «Ілюмінат» за
травень 2014 року та не прийнято
податкову декларацію товариства з
податку на додану вартість за травень
2014 року з підстав її невідповідності
вимогам Податкового кодексу України, а
саме - відсутності необхідних
обов'язкових реквізитів.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала та
просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, до суду було
надано письмові заперечення проти
позову, в яких зазначено, що подана ТОВ
«Ілюмінат» податкова декларація з
податку на додану вартість за травень
2014 року не відповідає вимогам п. 48.3 ст. 48
Податкового кодексу України, відсутні
обов'язкові реквізити, а саме:
зазначено найменування податкового
органу: ДПІ у Ленінському районі м.
Дніпропетровська ГУ Міндоходів, що є
неповним найменуванням, так як повне
найменування: ДПІ у Ленінському районі
м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області. Тому
відсутні підстави для задоволення
позову.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача та дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, встановив.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ілюмінат»
зареєстровано як юридична особа 11.08.2008
року та перебуває на податковому
обліку в державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області.

Згідно свідоцтва № 100234515 від 08.07.2009 року
позивач зареєстрований платником
податку на додану вартість.

18.06.2014 року позивачем поштою було
надіслано до державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області податкову декларацію з податку
на додану вартість за травень 2014 року.

Вказана декларація була отримана
відповідачем 19.06.2014 року, що
підтверджується матеріалами справи та
не заперечується відповідачем.

Листом від 20.06.2014 року № 11171/04-67-18-02/297
«Про прийняття податкової звітності»
податковий орган повідомив позивача
про невизнання податкової декларації
підприємства з податку на додану
вартість за травень 2014 року податковою
звітністю, оскільки вона подана з
порушенням вимог ст. 48 Податкового
кодексу України, а саме - через
відсутність обов'язкових реквізитів
визначених Податковим кодексом
України.

Підпунктом 49.12.2 пункту 49.12 статті 49
Податкового кодексу України
передбачено, що у разі отримання
відмови контролюючого органу у
прийнятті податкової декларації
платник податків має право оскаржити
рішення контролюючого органу у
порядку, передбаченому статтею 56 цього
Кодексу.

Таким чином, оскільки податкова
декларація позивача з податку на
додану вартість за травень 2014 року
податковим органом не визнання
податковою звітність, про що позивача
повідомлено листом від 20.06.2014 року №
11171/04-67-18-02/297, вказаний лист суд вважає
рішенням суб'єкта владних повноважень
в розумінні ч.2 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Вирішуючи правомірність винесення
оскаржуваного рішення суд виходить з
наступного.

Згідно частин 1 та 2 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Таким чином, вирішуючи
адміністративний спір суд повинен
з'ясувати, чи допущені суб'єктом
владних повноважень порушення при
прийнятті рішень, вчиненні дій чи
бездіяльності та чи порушенні права та
інтереси позивача цими рішенням, дією
чи бездіяльністю.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 9 КАС
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Пунктом 46.1 статті 46 Податкового
кодексу України визначено, що
податкова декларація, розрахунок (далі
- податкова декларація) - це документ, що
подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку.

Відповідно до п.48.1 ст. 48 Податкового
кодексу України передбачено, що
податкова декларація складається за
формою, затвердженою в порядку,
визначеному положеннями пункту 46.5
статті 46 цього Кодексу та чинному на
час її подання. Форма податкової
декларації повинна містити необхідні
обов'язкові реквізити і відповідати
нормам та змісту відповідних податку
та збору.

Згідно вимог п.48.2 та 48.3 ст. 48
Податкового кодексу України
визначається, що обов'язкові реквізити
- це інформація, яку повинна містити
форма податкової декларації та за
відсутності якої документ втрачає
визначений цим Кодексом статус із
настанням передбачених законом
юридичних наслідків. Податкова
декларація повинна містити такі
обов'язкові реквізити: тип документа
(звітний, уточнюючий, звітний новий);
звітний (податковий) період, за який
подається податкова декларація;
звітний (податковий) період, що
уточнюється (для уточнюючого
розрахунку); повне найменування
(прізвище, ім'я, по батькові) платника
податків згідно з реєстраційними
документами; код платника податків
згідно з Єдиним державним реєстром
підприємств та організацій України або
податковий номер; реєстраційний номер
облікової картки платника податків або
серію та номер паспорта (для фізичних
осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
повідомили про це відповідний
контролюючий орган і мають відмітку у
паспорті); місцезнаходження (місце
проживання) платника податків;
найменування контролюючого органу, до
якого подається звітність; дата
подання звіту (або дата заповнення -
залежно від форми); ініціали, прізвища
та реєстраційні номери облікових
карток або інші відомості, визначені в
абзаці сьомому цього пункту, посадових
осіб платника податків; підписи
платника податку - фізичної особи
та/або посадових осіб платника податку,
визначених цим Кодексом, засвідчені
печаткою платника податку (за
наявності).

Форма та порядок заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість затверджені Наказом
Міністерства доходів і зборів України
від 13.11.2013 року № 678.

Відповідно до п.49.1 ст. 49 Податкового
кодексу України визначено, що
податкова декларація подається за
звітний період в установлені цим
Кодексом строки контролюючому органу,
в якому перебуває на обліку платник
податків.

Згідно п.49.3 ст. 49 Податкового кодексу
України податкова декларація
подається за вибором платника
податків, якщо інше не передбачено цим
Кодексом, в один із таких способів: а)
особисто платником податків або
уповноваженою на це особою; б)
надсилається поштою з повідомленням
про вручення та з описом вкладення; в)
засобами електронного зв'язку в
електронній формі з дотриманням умови
щодо реєстрації електронного підпису
підзвітних осіб у порядку, визначеному
законодавством.

Відповідно до п.49.10 ст. 49 Податкового
кодексу України відмова посадової
особи контролюючого органу прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин, не визначених цією статтею, у
тому числі висунення будь-яких не
визначених цією статтею передумов щодо
такого прийняття (включаючи зміну
показників такої податкової
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється.

Водночас п. 49.15 ст. 49 Податкового
кодексу України визначено, що
податкова декларація, надіслана
платником податків або його
представником поштою або засобами
електронного зв'язку, вважається
неподаною за умови її заповнення з
порушенням норм пунктів 48.3 і 48.4 статті
48 цього Кодексу та надсилання
контролюючим органом платнику
податків письмової відмови у прийнятті
його податкової декларації.

Відповідно до п.49.11 Податкового кодексу
України передбачено, що у разі подання
платником податків до контролюючого
органу податкової декларації,
заповненої з порушенням вимог пунктів
48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий
контролюючий орган зобов'язаний надати
такому платнику податків письмове
повідомлення про відмову у прийнятті
його податкової декларації із
зазначенням причин такої відмови.

Як вбачається з рішення від 20.06.2014 року
№ 11171/04-67-18-02/297 податковим органом
зазначено про невідповідність
податкової декларації з податку на
додану вартість за травень 2014 року у
зв'язку з відсутністю обов'язкових
реквізитів, при цьому не вказано про
відсутність будь-якого конкретного
обов'язкового реквізиту.

В ході судового розгляду справи судом
встановлено, що підставою для
прийняття вказаного рішення стало те,
що в поданій позивачем декларації, як
вказано відповідачем в своїх
запереченнях, зазначено контролюючий
орган: ДПІ у Ленінському районі м.
Дніпропетровська ГУ Міндоходів, що є,
на думку відповідача, не повним
найменуванням контролюючого органу,
тоді як повне найменування: ДПІ у
Ленінському районі м. Дніпропетровська
ГУ Міндоходів у Дніпропетровській
області.

До матеріалів справи позивачем
долучено копію примірника податкової
декларації з податку на додану
вартість з податку на додану вартість
за травень 2014 року, в якій графу
«Декларація подається до
контролюючого органу» заповнено
наступним чином: 467 ДПІ у Ленінському
р-ні. м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів.

Здійснивши аналіз вимог Податкового
кодексу України, Порядку заповнення і
подання податкової звітності з податку
на додану вартість затвердженого
Наказом Міністерства доходів і зборів
України від 13.11.2013 року № 678, суд
зазначає, що підставами для відмови у
прийнятті податкової декларації є
недотримання вимог п. 48.3 ст. 48
Податкового кодексу України, зокрема
відсутність обов'язкових реквізитів,
на які посилається податковий орган.
Проте подана позивачем декларації з
податку на додану вартість за травень
2014 року містить всі необхідні
обов'язкові реквізити, чинним
законодавством не передбачено такої
підстави для відмови у прийнятті
податкової декларації як зазначення
неповного найменування контролюючого
органу до якого подається декларація.

Окрім того суд вважає безпідставним
ототожнення податковим органом таких
понять як відсутність обов'язкового
реквізиту та зазначення неповного
найменування контролюючого органу,
оскільки відсутність обов'язкового
реквізиту передбачає відсутність
будь-якої інформації в графах
податкової декларації.

Отже, зазначення позивачем в
декларації найменування контролюючого
органу, до якого подається декларація,
а саме: ДПІ у Ленінському районі м.
Дніпропетровська ГУ Міндоходів,
замість ДПІ у Ленінському районі м.
Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області, не може
вважатись судом як неналежне виконання
обов'язку із заповнення всіх
обов'язкових реквізитів податкової
декларації.

Таким чином суд вважає відмову
податкового органу у прийнятті
податкової декларації позивача
неправомірною, а рішення від 20.06.2014 року
№ 11171/04-67-18-02/297 протиправним та таким, що
підлягає скасуванню. Отже позовні
вимоги позивача в цій частині суд
вважає обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання
декларації товариства з обмеженою
відповідальністю «Ілюмінат» з податку
на додану вартість за травень 2014 року з
додатками такою, що подана у момент
фактичного її отримання державною
податковою інспекцією у Ленінському
районі м. Дніпропетровська ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області, тобто 19.06.2014 року суд зазначає
наступне.

Відповідно до п.49.13 ст. 49 Податкового
кодексу України визначено, що у разі
якщо в установленому законодавством
порядку буде встановлено факт
неправомірної відмови контролюючим
органом (посадовою особою) у прийнятті
податкової декларації, остання
вважається прийнятою у день її
фактичного отримання контролюючим
органом.

З огляду на викладене, суд вважає, що
належним способом захисту прав
платника податків є зазначення дати, з
якої податкова декларація вважається
прийнятою та отриманою органом
державної податкової служби.

Оскільки фактично податкова
декларація позивача з податку на
додану вартість за травень 2014 року була
отримана податковим органом 19.06.2014
року, саме ця дата повинна вважатись
датою подання вказаної декларації.

Аналогічна позиція викладена також в
Інформаційному листі Вищого
адміністративного суду України від
15.06.2012 року № 1503/12/13-12.

Таким чином позовні вимоги в цій
частині також є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
державну податкову інспекцію у
Ленінському районі м. Дніпропетровська
ГУ Міндоходів у Дніпропетровській
області відобразити показники (дані)
податкової декларації товариства з
обмеженою відповідальністю «Ілюмінат»
з податку на додану вартість за травень
2014 року з додатками в електронних базах
даних податкової звітності, у тому
числі в картці особового рахунку
товариства з обмеженою
відповідальністю «Ілюмінат» суд
зазначає їх також обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволення,
оскільки пунктом 2 розділу ІІІ Порядку
ведення органами Міністерства доходів
і зборів України оперативного обліку
податків, зборів, митних платежів,
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, інших
платежів, які сплачуються під час
митного оформлення товарів,
затвердженого Наказом Міністерства
доходів і зборів України від 05.12.2013 року
№ 765 передбачено, що зобов'язання,
штрафні санкції, пеня за податками,
зборами, митними платежами, суми до
сплати єдиного внеску, самостійно
визначені платником у звітності,
відображаються територіальним органом
Міндоходів в інтегрованій картці
платника.

За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України
суд повинен визначити характер спірних
правовідносин та зміст правової
вимоги, матеріальний закон, який їх
регулює, а також факти, що підлягають
встановленню і лежать в основі вимог та
заперечень; з'ясувати, які є докази на
підтвердження зазначених фактів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
поданих доказів достатньо для
встановлення обставин справи та для
ухвалення судового рішення.

Одним з принципів адміністративного
судочинства, передбачених ст. 7 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є принцип законності, який
відповідно до ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, полягає в наступному, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

На підставі викладеного, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю «Ілюмінат»
до державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області №
11171/04-67-18-02/297 від 20.06.2014 року про
невизнання податковою декларації
товариства з обмеженою
відповідальністю «Ілюмінат» за
травень 2014 року;

Визнати декларацію товариства з
обмеженою відповідальністю «Ілюмінат»
з податку на додану вартість за травень
2014 року з додатками такою, що подана у
момент фактичного її отримання
державною податковою інспекцією у
Ленінському районі м. Дніпропетровська
ГУ Міндоходів у Дніпропетровській
області, тобто 19.06.2014 року;

Зобов'язати державну податкову
інспекцію у Ленінському районі м.
Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області відобразити
показники (дані) податкової декларації
товариства з обмеженою
відповідальністю «Ілюмінат» з податку
на додану вартість за травень 2014 року з
додатками в електронних базах даних
податкової звітності, у тому числі в
картці особового рахунку товариства з
обмеженою відповідальністю
«Ілюмінат».

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Текст постанови у повному обсязі
виготовлений 05.08.2014 року

Суддя (підпис) Постанова не
набрала законної сили станом на 05.08.2014
року Суддя З оригіналом згідно
Помічник судді В.В.
Горбалінський
В.В. Горбалінський А.О.
Кошля