Справа № 817/1804/14
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2014-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1804/14

11 серпня 2014 року 12год. 28хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Жуковської Л.А. за
участю секретаря судового засідання
Рибачок С.С. та сторін і інших осіб, які
беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: представник Охман
Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом:

Фізичної особи підприємця ОСОБА_1

до Управління Укртрансінспекції у
Рівненській області

про визнання протиправною та
скасування постанови №009472 від 16.06.2014,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом щодо
визнання протиправною та скасування
постанови Управління
Укртрансінспекції у Рівненській
області про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№009472 від 16.06.2014.

Позовні вимоги обґрунтовані
наступними обставинами.

Позивач вважає, що притягнення його до
відповідальності за вчинення
правопорушення, передбаченого статтею
39 Закону України «Про автомобільний
транспорт» є незаконним та
необгрунтованим, а оспорювана у справі
постанова винесена з порушенням
чинного законодавства, є протиправною
та підлягає скасуванню.

Вказує, що транспортний засіб у свої
господарській діяльності не
використовувала, перевезень на
вищезазначеному транспортному засобі
не здійснювала та відповідно не могла
вчинити правопорушення, що описане в
Акті перевірки, оскільки з 12 липня 2008
року Mersedes Benz 1999 року випуску, державний
номер НОМЕР_1 було передано у
володіння, користування та
розпорядження разом з реєстраційними
документами громадянам України ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7

Відповідач позов не визнав, про що
подав відповідне письмове заперечення
(вх.№14862/14 від 29.07.2014 р.).

У своєму запереченні вказує, що
відповідно до завдання на перевірку
від 14.04.2014 № 003699 державні інспектори
Управління Укртрансінспекції у
Волинській області провели рейдову
перевірку транспортного засобу НОМЕР_1.
Під час перевірки виявлено, що у водія
автобуса, який здійснював пасажирські
перевезення на регулярному маршруті
«Луцьк - Козлиничі», закінчився термін
дії тимчасового реєстраційного талону
на транспортний засіб (дійсний до 12.07.2013
р.) та термін дії ліцензійної картки. Ці
документи були видані на ім'я ОСОБА_8.
Згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, яке також було
пред'явлено інспекторам, даний автобус
належить ОСОБА_1. Крім того, у водія
транспортного засобу не було схеми
маршруту та розкладу руху. Це є
порушенням ст.39 Закону. Саме тому, 16
червня 2014 року в.о. начальника
управління було прийнято рішення про
застосування щодо ОСОБА_1 штрафу у
розмірі 1700 грн.

У судовому позивач позов підтримала
повністю з підстав, викладених у
позовній заяві, просила його
задовольнити.

У судовому засіданні представник
відповідача позов заперечила у повному
обсязі з підстав, викладених у
письмовому запереченні, просила у
позові відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає до задоволення повністю
з наступних підстав.

Як встановлено судом, відповідно до
завдання на перевірку від 14.04.2014 № 003699
державні інспектори Управління
Укртрансінспекції у Волинській
області провели рейдову перевірку
транспортного засобу Mersedes Benz 1999 року
випуску, д.н. НОМЕР_1. Під час перевірки
виявлено, що у водія автобуса, який
здійснював пасажирські перевезення на
регулярному маршруті «Луцьк -
Козлиничі», закінчився термін дії
тимчасового реєстраційного талону на
транспортний засіб (дійсний до 12.07.2013 р.)
та термін дії ліцензійної картки.

16 червня 2014 року Управлінням
Укртрансінспекції у Рівненській
області в тимчасово виконуючого
обов'язки Начальника Управління
Укрансінспекції у Рівненській області
Піліпаки P.M. щодо Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 було винесено
Постанову № 009472 про застосування
адміністративно-господарського штрафу
за порушення вимог статті 39 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
та відповідно до ч. 1 абзацу 3 статті 60
цього ж Закону застосовані фінансові
санкції у розмірі 1700 грн.

З висновками Укртрансінспекції у
Рівненській області, які покладені в
основу оспорюваного рішення суд не
погоджується з огляду на наступне.

Статтею 39 Закону України "Про
автомобільний транспорт" передбачено,
що автомобільні перевізники, водії,
пасажири повинні мати і пред'являти
особам, які уповноважені здійснювати
контроль на автомобільному транспорті
та у сфері безпеки дорожнього руху,
документи, на підставі яких
виконуються пасажирські перевезення.

Документами для регулярних
пасажирських перевезень є: для
автомобільного перевізника - ліцензія,
договір із органами виконавчої влади
та органами місцевого самоврядування
чи їх дозвіл, паспорт маршруту,
документ, що засвідчує використання
автобуса на законних підставах, інші
документи, передбачені законодавством
України; для водія автобуса -
посвідчення водія відповідної
категорії, реєстраційні документи на
транспортний засіб, ліцензійна картка,
квитково-касовий лист, схема маршруту,
розклад руху, таблиця вартості проїзду
(крім міських перевезень), інші
документи, передбачені законодавством
України.

Відповідно до абз.3 ч. 1 ст. 60 Закону
України "Про автомобільний транспорт"
за порушення законодавства про
автомобільний транспорт до
автомобільних перевізників
застосовуються
адміністративно-господарські штрафи:
за надання послуг з перевезень
пасажирів та вантажів без оформлення
документів, перелік яких визначений
статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у
розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

При цьому, згідно ст. 1 вказаного Закону,
автомобільний перевізник - фізична або
юридична особа, яка здійснює на
комерційній основі чи за власний кошт
перевезення пасажирів чи (та) вантажів
транспортними засобами; водій - особа,
яка керує транспортним засобом і має
відповідне посвідчення встановленого
зразка; регулярні пасажирські
перевезення - перевезення пасажирів на
автобусному маршруті загального
користування за умовами, визначеними
паспортом маршруту, затвердженим в
установленому порядку органами
виконавчої влади та органами місцевого
самоврядування або уповноваженими
органами Договірних Сторін у разі
міжнародних перевезень.

Як встановлено судом, транспортний
засіб Mersedes Benz 1999 року випуску, д.н.
НОМЕР_1 Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 у свої господарській діяльності
не використовувала, перевезень на
вищезазначеному транспортному засобі
не здійснювала.

Вказані обставини підтверджується
дублікатом довіреності від 12 липня 2008
року, посвідченої приватним нотаріусом
Рівненського міського нотаріального
округ ОСОБА_10 за реєстровим номером 3865,
згідно якої Mersedes Benz 1999 року випуску,
державний номер НОМЕР_1 було передано у
володіння, користування та
розпорядження разом з реєстраційними
документами громадянам України ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7

З огляду на ту обставину, що
довіреність була видана строком на 5
(п'ять) років з правом передоручення у
суду є всі підстави вважати, що ОСОБА_1
не володіла достатньою інформацією
щодо використання вказаного
транспортного засобу.

У ході розгляду справи встановлено, що
в червні 2014 року до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 звернулась
громадянка України ОСОБА_8, яка
повідомила, що вищезазначений
транспортний засіб був переданий їй та
знаходиться у її володінні та
користуванні на підставі
передоручення від громадян ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 Вказані обставини не
було спростовано відповідачем по
справі.

Матеріалами справи стверджується й те,
що погодивши усі істотні умови
купівлі-продажу Mersedes Benz, двигун НОМЕР_2,
кузов НОМЕР_3, технічний паспорт НОМЕР_4,
між ОСОБА_1 та ОСОБА_8, була оформлена
довідка-рахунок Серія ВІА № №346794 від 03
червня 2014 року.

Приймаючи рішення по суті заявлених
позовних вимог суд виходив також з
наступних норм законодавства.

Відповідно до ст. 238 Господарського
кодексу України, застосування
адміністративно-господарських санкцій
до суб'єктів господарювання
здійснюється за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності.

Однак, суд вважає, що позивач не
використовував транспортний засіб у
своїй господарській діяльності, та не
міг порушити правила здійснення
господарської діяльності, оскільки з 12
липня 2008 року останній не знаходився у
користуванні та володінні.

Крім того, суд погоджується з
твердженням позивача, що
Укртрансінспекцією у Рівненській
області під час винесення оспорюваної
постанови не було взято до уваги той
факт, що відповідно до статті 60 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
визначено, що
адміністративно-господарський штраф
за порушення законодавства про
автомобільний транспорт може бути
застосовано виключно до
автомобільних перевізників, суб'єктів
підприємницької діяльності.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
автомобільний транспорт»
автомобільний перевізник - фізична або
юридична особа, яка здійснює на
комерційній основі чи за власний кошт
перевезення пасажирів чи (та) вантажів
транспортними засобами.

Згідно Акта перевірки 031541 від 16.04.2014
перевізником значиться ОСОБА_8, що дає
підстави для висновку, що по суті
перевірка проведена відносно одного
суб'єкта господарської діяльності, а
штраф застосовано до іншого.

Судом враховано відомості Єдиного
державного реєстру, що містяться на
сайті Державного підприємства
«Інформаційно-ресурсний центр», згідно
яких ОСОБА_8 з 01.04.2010 року є
зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична
особа підприємець та має чинну
Ліцензію на надання послуг з
перевезення пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом серії
НОМЕР_5.

Тим самим, відповідачем не було взято
до уваги, що відповідальність за
порушення законодавства про
автомобільний транспорт, визначена ст.
60 Закону України «Про автомобільний
транспорт» передбачена виключно до
автомобільних перевізників, а не
власників транспортних засобів.
Позивач хоч на дату вчинення
правопорушення і був власником
транспортного засобу, однак може нести
тільки персональну відповідальність
по факту вчиненого ним правопорушення,
а тому підстави для застосування щодо
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
адміністративно-господарських санкцій
відсутні.

Враховуючи встановлені судом
обставини справи, досліджені в
судовому засіданні докази, норми
законодавства України, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 є
обґрунтованими, відповідачем доказів,
які б спростовували обґрунтованість
позовних вимог не представлено, а судом
таких доказів не здобуто, в зв'язку з
чим позов підлягає до задоволення в
повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України, а отже
позивачу необхідно повернути з
Державного бюджету України сплачений
ним судовий збір в розмірі 182,70 грн.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Управління
Укртрансінспекції у Рівненській
області про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№009472 від 16.06.2014.

Присудити на користь позивача Фізичної
особи підприємця ОСОБА_1 із Державного
бюджету судовий збір у розмірі 182, 70 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Жуковська Л.А.