Справа № 2а/0570/4794/2011
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2014 року м. Київ
К/9991/85024/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу Східної
митниці

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 28 липня 2011
року

та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 10 листопада
2011 року

у справі № 2а/0570/4794/2011

за позовом Приватного підприємства «WEF
TRANS»

до Східної митниці

про визнання недійсним податкового
повідомлення, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «WEF TRANS»
(далі - ПП «WEF TRANS»; позивач) звернулось
до суду з позовом до Східної митниці
(далі - Східна митниця; відповідач) про
визнання недійсним податкового
повідомлення № 77 від 29 листопада 2010
року.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 28 липня
2011 року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 10 листопада
2011 року, адміністративний позов
задоволено частково. Визнано недійсним
та скасовано податкове повідомлення №
77 від 29 листопада 2010 року в
частині визначення ПП «WEF TRANS» штрафу в
розмірі 4 969,39 грн. В іншій частині
позовних вимог відмовлено. Стягнуто з
Державного бюджету України на користь
ПП «WEF TRANS» судовий збір у розмірі 1,70
грн.

Не погоджуючись з прийнятими
судовими рішеннями у справі,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України.

В поданій касаційній скарзі,
Східна митниця, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
28 липня 2011 року, ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 10
листопада 2011 року та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи в
межах доводів касаційної скарги
відповідно до статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
таких підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що внаслідок
несплати позивачем узгодженої суми
податкового законодавства з мита на
товари, що ввозяться на територію
України суб'єктами підприємницької
діяльності, визначеної податковим
повідомленням № 69/19 від 22 травня 2006
року, у передбачений Законом України
від 21 грудня 2000 року № 2181-III «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин; далі - Закон №
2181-III) строк, відповідачем прийнято
податкове повідомлення № 77 від 29
листопада 2010 року про визначення ПП «WEF
TRANS» штрафу в розмірі 52 178,64 грн.

Скасовуючи зазначений акт
індивідуальної дії в частині
визначення позивачу штрафу в
розмірі 4 969,39 грн., суди попередніх
інстанцій виходили з того, що вихідним
критерієм обчислення штрафу на
підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1
статті 17 Закону № 2181-III є податкове
зобов'язання. При цьому, на переконання
судових інстанцій, при визначенні його
розміру не враховуються пеня та
штрафні санкції.

Проте, із вказаними доводами
погодитись не можна, зважаючи на таке.

Відповідно до підпункту 17.1.7
пункту 17.1 статті 17 Закону № 2181-III у разі
коли платник податків не сплачує
узгоджену суму податкового
зобов'язання протягом граничних
строків, визначених цим Законом, такий
платник податку зобов'язаний сплатити
штраф, зокрема, при затримці, що є
більшою 90 календарних днів, наступних
за останнім днем граничного строку
сплати узгодженої суми податкового
зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

Згідно з пунктами 1.2, 1.3, 1.5 статті 1
Закону № 2181-III податковим зобов'язанням
є зобов'язання платника податків
сплатити до бюджетів або державних
цільових фондів відповідну суму коштів
у порядку та у строки, визначені цим
Законом або іншими законами України;
податковим боргом (недоїмкою) є
податкове зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності),
самостійно узгоджене платником
податків або узгоджене в
адміністративному чи судовому порядку,
але не сплачене у встановлений строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
податкового зобов'язання; штрафною
санкцією (штрафом) є плата у фіксованій
сумі або у вигляді відсотків від суми
податкового зобов'язання (без
урахування пені та штрафних санкцій),
яка справляється з платника податків у
зв'язку з порушенням ним правил
оподаткування, визначених
відповідними законами.

Системний аналіз вказаних
законодавчих норм не дає підстав для
висновку про можливість виключення з
розрахунку суми штрафу на підставі
підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону
№ 2181-III штрафних (фінансових) санкцій,
які є невід'ємною частиною загального
податкового боргу позивача, а відтак у
судів попередніх інстанцій були
відсутні правові підстави для визнання
недійсним та скасування податкового
повідомлення № 77 від 29 листопада 2010
року в частині визначення ПП «WEF TRANS»
штрафу в розмірі 4 969,39 грн.

Відповідно до статті 225 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
змінити судове рішення, якщо у справі
немає необхідності досліджувати нові
докази або встановлювати обставини, а
судове рішення, яке змінюється, є
помилковим тільки в частині.

За наведених обставин та з урахуванням
викладеного, рішення суду апеляційної
інстанції слід скасувати, а рішення
суду першої інстанції - змінити.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 225, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Східної митниці
задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 10 листопада 2011 року.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 28 липня
2011 року змінити в частині
задоволення позову.

Прийняти в цій частині нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовити.

В решті постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 28 липня 2011
року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав і в порядку,
встановленими главою 3 розділу IV
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Карась О.В.