Справа № 2а-1970/1409/12
Суддя: Судова-Хомюк Н.М.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року
Справа №
87481/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді
Судової-Хомюк Н.М.,

суддів
Гуляка В.В. та Шинкар Т.І.

за участі секретаря судового засідання
Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційну скаргу
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 05.04.2012 року
у справі за позовом Управління
Пенсійного фонду в Бережанському
районі Тернопільської області до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О
В И В:

26.03.2012 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом та просив
стягнути з СПД ФО ОСОБА_1
заборгованість зі сплати страхових
внесків в сумі 1717,20 грн. на користь
Управління Пенсійного фонду в
Бережанському районі Тернопільської
області.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що внаслідок
несплати коштів на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування за III-IV
квартал 2010 року в повному обсязі за
відповідачем рахується заборгованість
по сплаті страхових внесків.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 05.04.2012року
позов задоволено. Стягнуто з фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1
заборгованість із сплати страхових
внесків в сумі 1717,20 грн. на користь
управління Пенсійного фонду України в
Бережанському районі Тернопільської
області.

Не погодившись з постановою суду її
оскаржив відповідач. Вважає, що
постанова Тернопільського окружного
адміністративного суду винесена з
порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, неповним
з'ясуванням судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеністю
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважає встановленими та
невідповідністю висновків суду
обставинам справи, виходячи з підстав
зазначених в апеляційній скарзі.
Просить скасувати оскаржувану
постанову та закрити провадження у
порушеній справі .

Сторони в судове засідання
апеляційного суду не з'явились, що не
перешкоджає розгляду справи за їх
відсутності. В силу вимог ч.1ст.41 КАС
України у разі неявки у судове
засідання всіх осіб ,які беруть участь
у справі, фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Судом першої інстанції та матеріалами
справи встановлено, що Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 є
застрахованою особою, страхувальником
і платником страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування. Згідно поданого звіту за
2010 рік, відповідач здійснював
підприємницьку діяльність на
спрощеній системі оподаткування та
сплачував єдиний податок.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції зазначив, що
враховуючи норми пункту 7 розділу VIII
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» до
правовідносин, що є предметом розгляду
в зазначеній адміністративній справі,
повинно застосовуватися
законодавство, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості, тобто
Закон №1058-ІV.

У відповідності до абз. 6 п. 4.7
«Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України», затвердженої Постановою
правління Пенсійного фонду України №
21-1 від 19.12.2003 року, - для застрахованих
осіб, визначених підпунктами 2.2.3 - 2.2.5
пункту 2.2 цієї Інструкції (зокрема
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, у тому
числі ті, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок) розмір мінімального
страхового внеску визначається шляхом
множення мінімального розміру
заробітної плати, установленої законом
на той час, за який здійснюється
розрахунок сум страхових внесків, - 33,2%
з 01.01.2007 року по 31.12.2010 року включно.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції та
вважає їх таким, що відповідають нормам
матеріального права та фактичним
обставинам справи з наступних підстав.

Пунктом 2 частини дев'ятої статті 106
Закону № 1058-IV, яка діяла до 1 січня 2011
року, було передбачено, що за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або територіальними
органами ПФУ, накладається штраф у
розмірі 10 відсотків своєчасно не
сплачених сум. Одночасно на суми
своєчасно не сплачених (не
перерахованих) страхових внесків і
фінансових санкцій нараховується пеня
в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум
коштів, розрахована за кожний день
прострочення платежу. Із набранням
чинності Законом № 2464-VI наведена вище
норма матеріального права була
скасована (підпункт «й» пункту 12
Прикінцевих та перехідних положень
зазначеного Закону).

Водночас відповідно до абзацу п'ятого
пункту 7 Прикінцевих та перехідних
положень Закону № 2464-VI стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

Відповідно до пункту 1 статті 14 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9
липня 2003 року №1058-ІУ, з наступними
змінами та доповненнями,
страхувальниками відповідно до цього
Закону є роботодавці: підприємства,
установи і організації, створені
відповідно до законодавства України,
незалежно від форми власності, виду
діяльності та господарювання,
об'єднання громадян, профспілки,
політичні партії (у тому числі філії,
представництва, відділення та інші
відокремлені підрозділи зазначених
підприємств, установ, організацій,
об'єднань громадян, профспілок,
політичних партій, які мають окремий
баланс і самостійно ведуть розрахунки
із застрахованими особами), фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності та інші особи (включаючи
юридичних та фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський
податок, придбали спеціальний торговий
патент), які використовують працю
фізичних осіб на умовах трудового
договору (контракту) або. на інших
умовах, передбачених законодавством,
або за договорами цивільно-правового
характеру, - для осіб, зазначених у
пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Згідно з пунктом 6 частини 2 статті 17
вищеназваного Закону страхувальник
зобов'язаний нараховувати,
обчислювати і сплачувати в установлені
строки та в повному об'ємі страхові
внески.

Абзацом 1 частини 3 статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
територіальні органи Пенсійного фонду
за формою і у строки, визначені
Правлінням Пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті
17 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі Закон)
страхувальники зобов'язані подавати
звітність територіальним органам
Пенсійного фонду України у строки, в
порядку за формою, встановленими
Пенсійним фондом України.

Згідно зі ст. 11 Закону № 1058 фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності, які обрали особливий
спосіб оподаткування (фіксований та
єдиний податок) (далі - ФОП) є особами,
застрахованими в системі пенсійного
забезпечення, а згідно зі ст. 14 і 15
Закону № 1058 - страхувальниками та
платниками страхових внесків
відповідно.

Норма, що встановлює для ФОП обов'язок
сплачувати внесок до Пенсійного фонду
в розмірі не менше мінімального
страхового внеску, містилася в Законі
№ 1058 ще з 2004 року ( п.п. 2 п. 8 Прикінцевих
положень Закону № 1058).

Як страхові внески ФОП до Пенсійного
фонду зараховувалася частина єдиного
(42 %) та фіксованого (10 %) податків, яка
згодом ураховувалася при визначенні
розміру пенсії таким особам.

Верховною Радою було прийнято Закон №
2461, згідно з яким було змінено редакцію
п.п. 4 п. 8 розділу XV «Прикінцеві
положення» Закону № 1058. Відповідно до
нової редакції зазначеної норми Закону
№ 1058 підприємці - платники єдиного та
фіксованого податку повинні
здійснювати доплату до Пенсійного
фонду до рівня мінімального страхового
внеску. Розмір страхового внеску до
Пенсійного фонду

Право вибору розміру пенсійного внеску
Законом № 1058 залишено за ФОП, але за
умови, що він, з урахуванням частини
фіксованого або єдиного податку, буде
не менше мінімального розміру
страхового внеску. Причому сплачувати
такий внесок ФОП зобов'язаний
незалежно від того, чи здійснював він
підприємницьку діяльність, та
незалежно від результатів такої
діяльності. Мінімальний розмір
страхового внеску до Пенсійного фонду
дорівнює добутку мінімальної
заробітної плати та ставки пенсійного
внеску, що діє у відповідному місяці
для зазначених осіб. Для ФОП ставка
внеску становить 33,2 %. З урахуванням
розміру мінімальної заробітної плати,
установленої в 2010 році, мінімальний
страховий внесок для ФОП у 2010 році
становить:

- у липні - вересні 2010 року - 294,82 грн.;

- у жовтні - листопаді 2010 року - 301,12 грн.;

- у грудні 2010 року - 306,10 грн.

Сплата страхових внесків має
здійснюватися ФОП у строки,
установлені ч. 6 ст. 20 Закону № 1058, а саме
щоквартально, протягом 20 календарних
днів, наступних за останнім
календарним днем звітного кварталу.
Отже, ФОП зобов'язані сплачувати
страхові внески до Пенсійного фонду
щоквартально в такі строки: за III
квартал 2010 року - не пізніше 20 жовтня 2010
року, за IV квартал 2010 року - не пізніше
за 20 січня 2011 року.

Суми несплачених пенсійних внесків
стягуються Пенсійним фондом
відповідно до ст. 106 Закону № 1058. У разі
несплати ФОП страхових внесків у
розмірі не менше мінімального
страхового внеску в зазначені строки
(не пізніше 20.10.2010 р. та 20.01.2011 р.)
Пенсійний фонд направить таким особам
розрахунок сум, що підлягають сплаті за
квартал, з урахуванням частини єдиного
або фіксованого податків разом з
вимогою про їх сплату, для узгодження.
Якщо ФОП згоден з нарахованими йому
сумами недоїмки та фінансових санкцій,
то він зобов'язаний протягом 10 робочих
днів із дня отримання вимоги про сплату
недоїмки здійснити оплату зазначених
сум. У разі незгоди ФОП з розрахунком
суми недоїмки, зазначеної у вимозі про
її сплату, він повинен узгоджувати її з
виконавчою дирекцією Пенсійного фонду
в установленому порядку. Якщо вимога з
Пенсійним фондом погоджена не буде, ФОП
має право оскаржити її в суді. Про намір
узгодити з виконавчою дирекцією
Пенсійного фонду суму недоїмки,
зазначену у вимозі про сплату недоїмки,
або оскаржити вимогу про сплату
недоїмки в суді, ФОП повинен письмово
повідомити відповідний територіальний
орган Пенсійного фонду протягом трьох
робочих днів із дня звернення до
виконавчої дирекції Пенсійного фонду
або суду.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 41, 160, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198,
ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А
Л И В:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 05.04.2012 року
у справі № 2а-1970/1409/12 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена протягом
двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.М. Судова-Хомюк

Судді
В.В. Гуляк

Т.І. Шинкар