Справа № 2а/802/56/12
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

06 серпня 2014 року м. Київ
В/800/3583/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді-доповідача Стрелець Т.Г.,

суддів Голяшкіна О.В.,

Гончар Л.Я.,

Кравцова О.В.,

Черпіцької Л.Т.,

розглянувши заяву приватного
підприємства виробничо-комерційної
фірми "ЛАД"

про перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 15 травня 2014 року у справі
№2а/802/56/2012 (касаційне провадження
К/800/56569/13)

за позовом приватного
підприємства виробничо-комерційної
фірми "ЛАД"

до Дніпрорудненської
міської ради Василівського району

Запорізької області,

треті особи: приватний підприємець
ОСОБА_5, приватний

підприємець ОСОБА_6, приватний
підприємець

ОСОБА_7, Виконавчий комітет
Дніпрорудненської

міської ради Василівського району
Запорізької області

про визнання протиправним
та скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Приватне підприємство
виробничо-комерційна фірма "ЛАД"
звернулося з позовом до
Дніпрорудненської міської ради
Василівського району Запорізької
області, в якому просило скасувати
рішення Дніпрорудненської міської
ради Василівського району Запорізької
області № 46 від 29.11.2007 "Про розгляд
депутатського запиту", яким
задоволений запит депутата
Дніпрорудненськської міської ради
ОСОБА_6 та скасувати рішення
виконавчого комітету
Дніпрорудненської міської ради № 409
від 21.12.2004 "Про визнання права власності
на каналізаційний колектор за
приватним підприємством
виробничо-комерційною фірмою "ЛАД".

Постановою Василівського районного
суду Запорізької області від 01.11.2012
року у справі №2а/802/56/2012 позов
задоволено, скасовано рішення
Дніпрорудненської міської ради
Запорізької області № 46 від 29.11.2007 "Про
розгляд депутатського запиту".

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 11.06.2013 року у справі №2а/802/56/2012
рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нове рішення,
яким в задоволенні позовних вимог
відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 15 травня 2014 року у справі
№2а/802/56/2012 (касаційне провадження
К/800/56569/13) постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 11 червня 2013 року у зазначеній
справі залишено без змін.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою
касаційного суду, приватне
підприємство виробничо-комерційна
фірма "ЛАД" подала заяву про її перегляд
Верховним Судом України.

В обґрунтування заяви зазначає, що в
спірних правовідносинах судом невірно
застосовано положення статті 59 Закону
України «Про місцеве самоврядування»,
що потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах. В якості прикладів
приводить правову позицію колегії
суддів, викладену в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 20
січня 2011 року (касаційне провадження
К-40790/09), постанові Верховного Суду
України від 06 червня 2011 року, ухвалі
Вищого адміністративного суду України
від 25 липня 2013 року у справі №2а-2900/10/1213
(касаційне провадження К-42291/10).

Згідно статті 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень
подається до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України, який за правилами статей 239-2 та
240 Кодексу адміністративного
судочинства України перевіряє
відповідність заяви вимогам цього
Кодексу та вирішує питання про допуск
справи до провадження.

Відповідно до статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно пункту 4 Постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
«Про судову практику застосування
статей 235 - 240 Кодексу адміністративного
судочинства України» від 13.12.2010 року N2
(із наступними змінами та
доповненнями), під неоднаковим
застосуванням одних і тих самих норм
матеріального права необхідно
розуміти, зокрема:

- різне тлумачення змісту і
сутності правових норм, на підставі
якого зроблено висновок про різний
зміст суб'єктивних прав і обов'язків
учасників відповідних правовідносин, у
тому числі про наявність та обсяг прав
і/або обов'язків осіб, які беруть участь
у справі;

- різне застосування правил
конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням ієрархії цих правових
норм, а також дії норм у часі, просторі
та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню;

- різне визначення предмета
регулювання правових норм, зокрема
застосування різних правових норм для
регулювання одних і тих самих відносин
або поширення дії норми на певні
правовідносини в одних випадках і
незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню;

- різне застосування правил
аналогії права чи закону в подібних
правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

В основу висновків ухвали Вищого
адміністративного суду України від 25
липня 2013 року у справі №2а-2900/10/1213
(касаційне провадження К-42291/10)
покладена наступна правова позиція.

Ненормативні правові акти органу
місцевого самоврядування є актами
одноразового застосування, вичерпують
свою дію фактом їхнього виконання, а
тому не можуть бути скасовані чи
змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання. В
цій справі рішення органу місцевого
самоврядування є ненормативним
правовим актом та воно реалізовано.

В ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 15 травня 2014 року у справі
№2а/802/56/2012 (касаційне провадження
К/800/56569/13), про перегляд якої порушено
питання, вказано, що жодна норма
законодавства, яка регулює питання
власності, не надає виконавчому
комітету міської ради повноваження
приймати рішення про визнання права
власності, зокрема, на об'єкти
нерухомості. Перевищення повноважень
виконавчим комітетом міської ради є
обґрунтованою підставою для
скасування міською радою рішення
виконавчого комітету.

Наведені заявником приклади
застосування різних правових норм для
регулювання одних і тих самих відносин
не відповідають вимогам
вищезазначених норм, оскільки відсутня
обов'язкова одночасна наявність таких
складових як тотожність суб'єктного
складу учасників відносин, об'єкта та
предмета правового регулювання, умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин).

Крім того, судова колегія звертає
увагу, що ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 20
січня 2011 року (касаційне провадження
К-40790/09) рішення судів попередніх
інстанцій скасовані, справу направлено
на новий судовий розгляд. Отже
застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права в
даній справі не відбулось.

Стосовно постанови Верховного Суду
України від 06 червня 2011 року, поданої в
якості підстав застосування п.1 ч.1 ст.237
Кодексу адміністративного судочинства
України, судова колегія вважає за
необхідне наголосити наступне.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України «Про
судову практику застосування статей 235
- 240 Кодексу адміністративного
судочинства України» від 13.12.2010 року N2
(із наступними змінами та доповненнями)
визначено, що судовими рішеннями, на
які робиться посилання для
підтвердження підстав, установлених
пунктом 1 частини першої статті 237 КАС
України, можуть бути рішення таких
касаційних судів (інстанцій): Вищого
адміністративного суду України, Вищого
господарського суду України, Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, колегії суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду
України як касаційної (третьої)
інстанції, Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України як
касаційної (третьої) інстанції, а також
рішення апеляційних судів загальної
юрисдикції як судів касаційної
інстанції в цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку цивільних справ було надано
Законом України від 22 лютого 2007 року N
697-V "Про внесення змін до Закону України
"Про судоустрій України" щодо
забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ". Зазначений перелік
таких судових рішень є вичерпним.

Слід ураховувати, що до таких рішень
також належать судові рішення,
ухвалені судом касаційної інстанції в
кримінальних справах, за умови
неоднакового застосування судами
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

До зазначених судових рішень не
належать рішення Верховного Суду
України, ухвалені після 30 липня 2010 року,
та судові рішення, ухвалені до 30 липня
2010 року судовими палатами в
адміністративних та господарських
справах Верховного Суду України і
Судовою палатою у цивільних справах
Верховного Суду України, яка за
винятковими обставинами переглядала
рішення колегій Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду
України, ухвалених у касаційному
порядку, а також за винятковими
обставинами рішення апеляційних судів
як касаційних.

Таким чином, постанова Верховного Суду
України від 06 червня 2011 року не може
бути судовим рішенням, на яке робиться
посилання для підтвердження підстав
різного застосування норм
матеріального права, встановлених
пунктом 1 частини першої статті 237 КАС
України.

За вказаних обставин підстави для
допуску справи до провадження для
перегляду судового рішення Верховним
Судом України у даній адміністративній
справі відсутні.

Керуючись статтями 236- 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Відмовити приватному підприємству
виробничо-комерційній фірмі "ЛАД" в
задоволенні заяви про допуск справи
№2а/802/56/2012 до провадження для перегляду
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 15
травня 2014 року (касаційне провадження
К/800/56569/13).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: