Справа № 545/3036/14-а
Суддя: Гальченко О. О.
Дата ухвалення: 2014-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 545/3036/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" серпня 2014 р. Полтавський районний
суд Полтавської області у складі:

головуючого судді -
Гальченко О.О.,

при секретарі -
Вітренко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до в.о. начальника відділу
Держземагенства у Полтавському районі
Полтавської області Сороківської С.В.
про визнання неправомірною та
скасування відмови в.о. начальника
відділу Держземагенства у
Полтавському районі Полтавської
області погодити проект землеустрою
щодо зміни цільового призначення
земельної ділянки, що знаходиться в с.
Розсошенці на території Щербанівської
сільської ради Полтавського району
Полтавської області, зобов»язання
вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 17.07.2014 року звернувся до суду
з позовом до в.о. начальника відділу
Держземагенства у Полтавському районі
Полтавської області Сороківської С.В.
про визнання неправомірною та
скасування відмови в.о. начальника
відділу Держземагенства у
Полтавському районі Полтавської
області погодити проект землеустрою
щодо зміни цільового призначення
земельної ділянки, що знаходиться в с.
Розсошенці на території Щербанівської
сільської ради Полтавського району
Полтавської області, зобов»язання
вчинити певні дії, посилаючись на те,
що на підставі рішення Полтавського
райсуду від 08.12.2005 року позивач є
власником земельної ділянки загальною
площею 2,58 га. в с. Розсошенці
Полтавського району та області на
території Щербанівської сільради
Полтавського району. Також, даним
рішенням було визнано дійсним договір
міни між попереднім власником
земельної ділянки та позивачем. На
підставі зазначеного рішення було
виготовлено державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯГ
№ 341431.

Маючи намір скористатися правом на
зміну цільового призначення власної
земельної ділянки, він звернувся до
проектної організації та замовив
виготовлення відповідного проекту
землеустрою. В процесі здійснення
своєї діяльності виконавець
землевпорядних робіт отримав висновок
Відділу містобудування та архітектури
Полтавської РДА про відсутність
заперечень та можливість розміщення на
вказаній території житлових будинків.
Також, ним було отримано Містобудівне
обґрунтування щодо можливості зміни
цільового призначення земельної
ділянки для будівництва житлових
будинків, висновок археологічної
служби про відсутність перешкод у
зміні цільового призначення земельної
ділянки. Листом № 1809 від 27.06.2014 року
виконавець робіт із землеустрою
звернувся до Відділу Держземагенства у
Полтавському районі про надання
переліку обмежень у використанні
земельних ділянок, які відводяться у
власність та погодити
планово-картографічні матеріали, які є
підставою для погодження проекту
землеустрою щодо зміни призначення
земельної ділянки позивача.

Листом-відповіддю в.о. начальника
Відділу Держземагенстра у
Полтавському районі відмовлено у
наданні зазначених вище переліків та
погодження планово-картографічних
матеріалів, що унеможливлює подальше
погодження проекту із посиланням на те,
що дана земельна ділянка в місцевому
фонді по зберіганню технічної
документації із землеустрою Відділу є
земельною часткою ( паєм ), згідно
проекту поділу земель на земельні
частки ( паї ) в межах розпайованих
земель бувшого КСП АФ ім. Т.Г.Шевченка
на території Щербанівської сільської
ради Полтавського району Полтавської
області.

Також, у своїй відмові відповідач
посилається на п.15 Розділу Х
«Перехідних положень» Земельного
кодексу України із зазначенням про
наявність мораторію на зміну цільового
призначення ( використання ) земельних
ділянок, які перебувають у власності
громадян для ведення особистого
селянського господарства, виділених в
натурі ( на місцевості ) власникам
земельних часток ( паїв ).

Вважає відмову відповідача помилковою,
необґрунтованою та такою, що підлягає
скасуванню, виходячи з наступного :
пряма заборона на здійснення житлового
будівництва для власних потреб на
земельній ділянці, відведеній для
особистого селянського господарства, у
законодавстві відсутня. Ст. 6 Закону
передбачено, що до майна, яке
використовується для ведення
особистого селянського господарства
та ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
належать жилі будинки, господарські
будівлі, споруди, тощо. Отже, фактично
законодавець визначив, що житловий
будинок входить до майна ОСГ та ВСТВ. У
переважній більшості українських
господарствах присадибні ділянки і
земельні ділянки для ведення ОСГ та
ведення товарного с/г виробництва не
розділені, а тому законодавець де-юре
погодив можливість зведення житлового
будівництва для власних потреб на
земельній ділянці для ведення ОСГ та
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
Водночас, якщо земельна ділянка
виділена під ОСГ та ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
перейшла у власність громадян України
внаслідок надання її за рішенням
відповідних органів влади, або
придбана у власність на підставі
цивільно-правових правочинів (
купівля-продаж, міна, дарування, тощо…),
то відповідно до постанови КМУ «Про
затвердження Порядку зміни цільового
призначення земель, які перебувають у
власності громадян або юридичних осіб»
вони мають право ініціювати зміну
цільового призначення своєї земельної
ділянки.

В даному випадку чинне законодавство
не обмежує право власника земельної
ділянки на зміну її цільового
призначення, оскільки дана ділянка
знаходиться в межах населеного пункту
та наявне містобудівне обґрунтування
та інша містобудівна документація.

Прохав скасувати відмову в.о.
начальника відділу Держземагентва у
Полтавському районі Полтавської
області у наданні переліків обмежень у
використанні земельних ділянок, які
відводяться у власність та погодити
викопіювання з планово-картографічних
матеріалів та проекту землеустрою щодо
зміни цільового призначення земельної
ділянки, що перебуває у його - ОСОБА_1
власності, яка знаходиться у с.
Розсошенці на території Щербанівської
сільської ради Полтавського району
Полтавської області та зобов»язати
відділ Держземагентва у Полтавському
районі Полтавської області ( далі орган
земельних ресурсів ) надати перелік
обмежень у використанні земельних
ділянок, які відводяться у власність та
погодити викопіювання з
планово-картографічних матеріалів та
проекту землеустрою щодо зміни
цільового призначення земельної
ділянки, що перебуває у власності
ОСОБА_1, яка знаходиться у с. Розсошенці
на території Щербанівської сільської
ради Полтавського району Полтавської
області.

В судове засідання позивач та його
представник за довіреністю - ОСОБА_3 ( а.
с. 13 ) не з»явилися, надавши заяву про
розгляд справи за їх відсутності, де
позов підтримали повністю на підставі
наданих суду доказів ( а. с. 18 ).

Представники : відповідача та третьої
особи, що не заявляє самостійних вимог
у судове засідання не з»явилися,
надавши заяви про розгляд справи без їх
участі та при розгляді справи
покладались на розсуд суду ( а. с. 19-20, 21 ).

Суд, дослідивши докази, якими
обґрунтовується позов, вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯГ № 341431 ОСОБА_1
є власником земельної ділянки
загальною площею 2,58 га. у с. Розсошенці
Полтавського району та області ( а. с. 12
), виданого на підставі рішення
Полтавського районного суду
Полтавської області від 08.12.2005 року,
яким визнано договір міни від 23.03.2005
року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4
дійсним та визнано за ОСОБА_1 право
власності на зазначену земельну
ділянку ( а. с. 9 ).

Згідно ч. 1 ст. 78 ЗК України право
власності на землю - це право володіти,
користуватися і розпоряджатися
земельними ділянками.

Згідно ч. 1 ст. 90 ЗК України власники
земельних ділянок мають право
самостійно господарювати на землі,
споруджувати житлової будинки,
виробничі та інші будівлі і споруди.

Відповідно до ч. 4 ст. 373 ЦК України
власник земельної ділянки має право
використовувати її на свій розсуд
відповідно до її цільового
призначення.

Таким чином, чинне законодавство не
містить заборони щодо зміни цільового
призначення земельних ділянок, які
перебувають у власності громадян для
ведення особистого селянського
господарства, на будівництво
багатоквартирних житлових будинків,
оскільки власники земельних ділянок
мають право на свій розсуд вільно
розпоряджатися своєю власністю (
земельною ділянкою ), в тому числі і
змінювати її цільове призначення.

Листом № 180 від 27.06.2014 року ПП
«Краєвид Полтавщини» звернувся до
відділу Держземагенства у
Полтавському районі Полтавської
області з проханням надати переліки
обмежень у використанні земельних
ділянок, що відводяться у власність, та
погодити викопіювання з
планово-картографічних матеріалів
ОСОБА_1 у зв»язку з зміною цільового
призначення земельної ділянки, яка
знаходиться в с. Розсошенці
Полтавського району Полтавської
області.

В.о. начальника відділу Сороківською
С.В. відмовлено у видачі зазначеної
документації з посиланням на
невідповідність таких вимог чинному
законодавству.

Проаналізувавши надані сторонами
докази, виходячи із норм чинного
законодавства, суд вважає вказану
відмову помилковою, необґрунтованою та
такою, що підлягає скасуванню, виходячи
з того, що пряма заборона на здійснення
житлового будівництва для власних
потреб на земельній ділянці,
відведеній для особистого селянського
господарства, в законодавстві
відсутня.

Як вбачається з системного аналізу п.15
Розділу Х «Перехідні положення»
Земельного кодексу України, ст. 78 ЗК
України та ст. 373 ЦК України, суд
виходить з того, що мораторій забороняє
відчуження таких земель
сільськогосподарського призначення,
як : 1) земельні ділянки з цільовим
призначенням «для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва»,
які перебувають у власності громадян
на юридичних осіб»; 2) земельних
ділянок з цільовим призначенням «для
ведення особистого селянського
господарства», які виділені в натурі (
на місцевості ) власникам земельних
часток ( паїв ); 3) земельні частки ( паї
), крім передачі їх у спадщину, обміну
земельної ділянки на іншу земельну
ділянку відповідно до закону та
вилучення ( викупу ) земельних ділянок
для суспільних потреб. Тобто, мораторій
поширюється на відчуження не всіх
земельних ділянок, наданих громадянам
для ведення особистого селянського
господарства, а лише тих з них, які
набуті ними у власність саме шляхом
виділення земельних часток ( паїв ) у
натурі ( на місцевості ) відповідно до
Закону України «Про порядок виділення
в натурі ( на місцевості ) земельних
ділянок власникам земельних часток (
паїв )». Вказане означає, що
передбачена цим пунктом заборона на
відчуження земель не поширюється на
земельні ділянки з цільовим
призначенням «для ведення особистого
селянського господарства», якщо такі
земельні ділянки перейшли у власність
громадянам України внаслідок надання
їх за рішенням відповідних органів
влади, придбані у власність на підставі
цивільно-правових угод (
купівлі-продажу, міни, дарування тощо ).

Стосовно заборони зміни цільового
призначення земельних ділянок для
ведення особистого селянського
господарства, дія мораторію стосується
тих ділянок, які виділені в натурі ( на
місцевості ) власникам земельних
ділянок ( паїв ). Тобто, заборона зміни
цільового призначення не поширюється
на земельні ділянки з цільовим
призначення «для ведення особистого
селянського господарства», якщо такі
земельні ділянки перейшли у власність
громадянам України внаслідок надання
їх за рішенням відповідних органів
влади, придбані на підставі
цивільно-правових правочинів (
купівлі-продажу, міни, дарування тощо ).

Таким чином, враховуючи викладені вище
обставини, суд приходить до висновку
про необхідність скасування відмови
в.о. начальника відділу Держземагентва
у Полтавському районі Полтавської
області надати переліки обмежень у
використанні земельної ділянки, що
відводиться у власність, та погодити
викопіювання з планово-картографічних
матеріалів та зобов»язання відділ
Держземагентва у Полтавському районі
Полтавської області надати переліки
обмежень у використанні земельної
ділянки, що відводиться у власність та
погодити викопіювання з
планово-картографічних матеріалів.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 6-14, 71, 158-163, 167, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов
ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Скасувати відмову в.о. начальника
відділу Держземагентва у Полтавському
районі Полтавської області у наданні
переліків обмежень у використанні
земельної ділянки та погодити
викопіювання з планово-картографічних
матеріалів та проекту землеустрою щодо
зміни цільового призначення земельної
ділянки площею 2,58 га., що перебуває у
власності ОСОБА_1, яка знаходиться у с.
Розсошенці на території Щербанівської
сільської ради Полтавського району
Полтавської області.

Зобов»язати відділ Держземагентва у
Полтавському районі Полтавської
області надати перелік обмежень у
використанні земельної ділянки та
погодити викопіювання з
планово-картографічних матеріалів та
проекту землеустрою щодо зміни
цільового призначення земельної
ділянки площею 2,58 га., що перебуває у
власності ОСОБА_1, яка знаходиться у с.
Розсошенці на території Щербанівської
сільської ради Полтавського району
Полтавської області.

Постанова може бути
оскаржена в апеляційному порядку до
Харківського апеляційного
адміністративному суду через
Полтавський районний суд Полтавської
області суд шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення, в разі застосування
судом частини третьої статті 160
КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови. Якщо суб'єкта владних
повноважень, в порядку ч. 4 ст. 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб»єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова надрукована суддею в
нарадчій кімнаті та є оригіналом.

Суддя О. О. Гальченко