Справа № 2а-3816/12/0170/2
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/78975/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою Державної
податкової служби в Автономній
Республіці Крим на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 05 червня 2012 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 05 грудня 2012
року в справі за позовом ОСОБА_4 до
Державної податкової служби в
Автономній Республіці Крим про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2012 року ОСОБА_4 звернулась в
суд з адміністративним позовом, в якому
зазначала, що у березні 2012 року її без
врахування переважного право на
залишення на роботі або не
пропонування іншої роботи звільнено у
зв'язку зі скороченням чисельності
працівників.

Просила суд поновити на посаді
головного державного податкового
ревізора-інспектора, радника
податкової служби 2 рангу Державної
податкової служби в Автономній
Республіці Крим, стягнути середній
заробіток за час вимушеного прогулу та
відшкодувати моральну шкоду.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 05 червня 2012 року
позов задоволено частково: поновлено
на посаді головного державного
податкового ревізора-інспектора
відділу організації перевірок
ризикових операцій управління
податкового контролю юридичних осіб
Державної податкової служби в
Автономній Республіці Крим; стягнуто
заробітну плату за час вимушеного
прогулу з 06 березня по 05 червня 2012 року
в сумі 2488,21 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 02
липня 2012 року виправлено описку в
пункті 4 резолютивної частини
постанови та викладено його в
наступній редакції: стягнуто з
Державної податкової служби в
Автономній Республіці Крим заробітну
плату за час вимушеного прогулу з 06
березня по 05 червня 2012 року, виходячи з
розміру місячної заробітної плати в
сумі 2 488,21 грн. (з урахуванням податків і
інших обов'язкових платежів)».

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 05 грудня 2012 року рішення суду
першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, відповідач
просив суд скасувати судові рішення та
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову. У обґрунтування
касаційної скарги посилався на те, що
позивач не може бути переведена у
новостворену юридичну особу, оскільки
не має достатніх знань, рівня
кваліфікації та освіти для роботи на
вакантних посадах, перед звільненням
позивачу пропонувались інша робота від
якої вона відмовилась.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 проходила
публічну службу на посаді головного
державного податкового
ревізора-інспектора відділу
організації перевірок ризикових
операцій управління податкового
контролю юридичних осіб Державної
податкової адміністрації в Автономній
Республіці Крим.

Згідно Додатку №2 до постанови
Кабінету Міністрів України від 21
вересня 2011 року № 981 «Про утворення
територіальних органів Державної
податкової служби» державну податкову
адміністрацію в Автономній Республіці
Крим реорганізовано шляхом
перетворення в Державну податкову
службу в Автономній Республіці Крим.

04 січня 2012 року у зв'язку зі скороченням
чисельності працівників, пов'язаним із
реорганізацією Державної податкової
адміністрації в Автономній Республіці
Крим та на підставі наказу Державної
податкової служби України від 20 жовтня
2011 року №72 «Про реорганізацію окремих
територіальних органів Державної
податкової служби» позивача
попереджено про майбутнє вивільнення
та повідомлено, що для
працевлаштування їй можуть бути
запропоновані відповідні вакансії
головою новоствореного органу
Державної податкової служби після його
призначення.

Відповідно до акту від 05 березня 2012
року позивач відмовилась від розгляду
пропозицій про перевід в Державну
податкову інспекцію (за умови
наявності вакансій) на посаду, що
відповідає її освіті (старший
державний податковий інспектор,
старший державний податковий
ревізор-інспектор), пояснюючи свою
відмову бажанням працювати тільки на
посаді, яку вона займає.

Наказом в.о голови Державної
податкової служби в Автономній
Республіці Крим від 05 березня 2012 року №
64-о ОСОБА_4 звільнено на підставі пункту
1 статті 40 Кодексу законів про працю
України - у зв'язку зі скороченням
чисельності працівників, пов'язаним з
реорганізацією Державної податкової
адміністрації в Автономній Республіці
Крим.

Вирішуючи спір суд першої інстанції, з
висновками якого погодився
апеляційний суд, виходили з того, що на
момент звільнення в установі були
вакантні посади, в тому числі й посада,
яку позивач обіймала до звільнення,
відповідачем не надано доказів
неможливості перевести її на іншу
роботу, тому наказ про звільнення є
незаконним.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Статтею 30 Закону України «Про державну
службу» встановлено, що загальні
підстави припинення державної служби
передбачені Кодексом законів про працю
України.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 40 Кодексу законів про працю
України трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку зміни в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

Положенням частини другої статті 40
даного Кодексу передбачено, що
звільнення з підстав, зазначених у
пунктах 1, 2 і 6 цієї статті,
допускається, якщо неможливо перевести
працівника за його згодою на іншу
роботу.

Згідно статті 49-2 Кодексу законів про
працю України про наступне вивільнення
працівників персонально попереджають
не пізніше ніж за два місяці. Одночасно
з попередженням про звільнення у
зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці власник або
уповноважений ним орган пропонує
працівникові іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації.
При відсутності роботи за відповідною
професією чи спеціальністю, а також у
разі відмови працівника від
переведення на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації
працівник, за своїм розсудом,
звертається за допомогою до державної
служби зайнятості або
працевлаштовується самостійно.

Задовольняючи позов про поновлення
позивача на посаді окружний суд, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, обґрунтовано
виходив з того, що відповідачем при
звільненні не було додержано вимоги
трудового законодавства, зокрема, при
попередженні про звільнення позивача
та їй не було запропоновано посади в
тому управлінні, де вона проходила
публічну службу до скорочення
чисельності працівників, незважаючи на
наявність чотирьох вакантних посад.

Посилання відповідача на відсутність у
позивача достатньої кваліфікації
неможна визнати обґрунтованим,
оскільки відповідач не звільнив її з
посади саме з таких підстав

Таким чином висновки судів попередніх
інстанцій не суперечать обставинам
справи та вимогам закону, ухвалені з
додержанням норм процесуального та
матеріального права, передбачених
статтею 229 Кодексу адміністративного
судочинства України підстав для його
скасування та ухвалення нового
судового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної податкової
служби в Автономній Республіці Крим
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 05
червня 2012 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 05 грудня 2012
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/