Справа № 802/2557/14-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

31 липня 2014 р. Справа №
802/2557/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд в складі

Головуючого судді Томчука Андрія
Валерійовича,

Суддів: Дончика Віталія
Володимировича,

Мультян Марини Бондівни,

за участю:

секретаря судового засідання:
Медяної Н.А.

позивача: ОСОБА_2

відповідача:
ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_5

до: Вінницької обласної ради

про: визнання протиправним рішення

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року ОСОБА_5 (далі - ОСОБА_5,
позивач) звернувся в суд з
адміністративним позовом до
Вінницької обласної Ради (далі -
відповідач) про визнання протиправним
та скасування пункту 5 рішення 22 сесії 6
скликання Вінницької обласної Ради
«Про суспільно-політичну ситуацію в
Україні» від 22 лютого 2014 року.

В обґрунтування своїх вимог, позивач
посилався на протиправність пункту 5
рішення 22 сесії 6 скликання №671 від
22.02.2014 "Про суспільно-політичну
ситуацію в Україні", оскільки вказаний
пункт суперечить положенням
Конституції України та Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні». Позивач вважає, що приймаючи
оскаржуваний пункт рішення, Вінницька
обласна Рада вийшла за межі
повноважень, наданих органам місцевого
самоврядування, а тому пункт 5 рішення є
протиправним і підлягає скасуванню.

Представник позивача підтримала
позовні вимоги у повному обсязі та
просила суд задовольнити позов.

Представники відповідача в судовому
засіданні заперечували проти
адміністративного позову та просили
суд відмовити у його задоволенні.
Також, в судовому засіданні
представниками відповідача були
долучені до матеріалів справи письмові
заперечення на адміністративний позов
(а.с.49-51).

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши в сукупності
письмові докази, надані на
обґрунтування, а також на заперечення
позовних вимог, суд встановив наступне.

Судом з'ясовано, що 22.02.2014 року
заступником голови обласної Ради,
враховуючи пропозиції депутатів,
прийнято розпорядження №19 про
позачергову 22 сесію обласної Ради 6
скликання 22.02.2014 року. На розгляд
пленарного засідання сесії внесено
питання про суспільно-політичну
ситуацію в Україні (а.с.8).

22.02.2014 року 22 сесією 6 скликання
Вінницькою обласною радою, за підписом
заступника голови, ухвалено рішення
№671 «Про суспільно-політичну ситуацію
в Україні», зокрема пунктом 5 якого
вирішено: «З метою оперативного
вирішення питань та підвищення
ефективності управління об'єктами
спільної власності територіальних
громад області доручити голові
обласної Ради в міжсесійний період
укладати контракти і припиняти їх дію,
призначати і звільняти керівників
об'єктів спільної власності
територіальних громад області з
наступним затвердженням розпоряджень
на сесіях обласної Ради» (а.с.10-11).

Позивач, як депутат Вінницької
обласної Ради керуючись пунктом 10
статті 59 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» звернувся в
суд про визнання протиправним та
скасування вище вказаного пункту 5
рішення, як такого, що прийнятий
заступником голови Вінницької
обласної Ради всупереч вимогам Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», Закону України «Про статус
депутатів місцевих рад» та з
порушенням процедури Регламенту
Вінницької обласної ради 6 скликання,
затвердженого Рішенням №29 2 сесії 6
скликання від 28.12.2010 року «Про
регламент Вінницької обласної Ради 6
скликання».

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам та оскаржуваному
рішенню, суд виходить з критеріїв,
закріплених у частині 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у зв'язку з чим перевіряє,
окрім іншого, чи прийняте рішення на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Правовідносини, що склалися між
сторонами, регулюються, перш за все,
Конституцією України та Законом
України «Про місцеве самоврядування»
від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (далі -
Закон № 280/97-ВР).

Закон України «Про місцеве
самоврядування в України» відповідно
до Конституції України визначає
систему та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, засади
організації та діяльності, правового
статусу і відповідальності органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування.

Відповідно до статті 2 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
місцеве самоврядування в Україні - це
гарантоване державою право та реальна
здатність територіальної громади -
жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів
кількох сіл, селища, міста - самостійно
або під відповідальність органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України. Місцеве
самоврядування здійснюється
територіальними громадами сіл, селищ,
міст як безпосередньо, так і через
сільські, селищні, міські ради та їх
виконавчі органи, а також через районні
та обласні ради, які представляють
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ, міст.

Статтею 5 Закону № 280/97-ВР визначено, що
система місцевого самоврядування
включає: територіальну громаду;
сільську, селищну, міську раду;
сільського, селищного, міського голову;
виконавчі органи сільської, селищної,
міської ради; районні та обласні ради,
що представляють спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ, міст;
органи самоорганізації населення.

Згідно частини 2 статті 10 Закону №
280/97-ВР обласні та районні ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ, міст,
у межах повноважень, визначених
Конституцією України, цим та іншими
законами, а також повноважень,
переданих їм сільськими, селищними,
міськими радами. Пунктом 3 цієї ж статті
визначено, що представницькі органи
місцевого самоврядування, сільські,
селищні, міські голови, виконавчі
органи місцевого самоврядування діють
за принципом розподілу повноважень у
порядку і межах, визначених цим та
іншими законами.

Частиною 1 статті 59 Закону № 280/97-ВР
передбачено, що Рада в межах своїх
повноважень приймає нормативні та інші
акти у формі рішень.

Відповідно до пункту 1 частини 6 статті
55 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» голова
районної, обласної, районної у місті
ради скликає сесії ради, повідомляє
депутатам і доводить до відома
населення інформацію про час і місце
проведення сесії ради, питання, які
передбачається внести на розгляд ради,
веде засідання ради. Частиною 7 цієї ж
статті визначено, що голова районної,
обласної, районної у місті ради в межах
своїх повноважень видає розпорядження.
Таке ж право передбачено і пунктом 8
статті 59 даного Закону, а саме
сільський, селищний, міський голова,
голова районної у місті, районної,
обласної ради в межах своїх
повноважень видає розпорядження.

Згідно норм статті 7 Регламенту
Вінницької обласної Ради 6 скликання,
затвердженого Рішенням №29 2 сесії 6
скликання від 28 грудня 2010 року «Про
регламент Вінницької обласної Ради 6
скликання» (далі - Регламент), Рада
проводить свою роботу сесійно. Сесія
складається з пленарних засідань Ради,
а також засідань постійних комісій
Ради.

Статтею 10 Регламенту передбачено, що
для розгляду невідкладних питань чи
надзвичайних ситуацій скликається
позачергова сесія Ради. Пропозиції і
обґрунтування щодо необхідності
скликання позачергової сесії
подаються в письмовій формі голові
Ради з переліком питань, що
пропонуються для розгляду.
Розпорядження голови Ради про
скликання позачергової сесії
доводиться до відома депутатів і
населення не пізніше як за три дні до її
відкриття, а у виняткових випадках - не
пізніш як за один день до сесії із
зазначенням часу скликання, місця
проведення та питань, які
передбачається внести на розгляд Ради.
Матеріали до позачергової сесії
видаються депутатам при реєстрації.

Як з'ясовано в судовому засіданні та як
вбачається з розпорядження №19 про
проведення пленарного засідання
позачергової 22 сесії обласної Ради 6
скликання на розгляд пленарного
засідання сесії було винесено питання
«Про суспільно політичну ситуацію в
Україні». Така необхідність у
позачерговій сесії виникли у зв'язку із
певними подіями, які відбувались на
день пленарного засідання, що
пов'язанні із політичною ситуацією в
Україні. Внаслідок чого 76 депутатів
Вінницької обласної Ради вимагали
негайного скликання позачергової
сесії Ради задля стабілізації ситуації
в області (а.с.52-55). За наслідками такої
нагальної позачергової сесії прийнято
рішення «Про суспільно-політичну
ситуацію в Україні» №671.

Однак, як з'ясовано в судовому
засіданні матеріали до позачергової
сесії депутатам не видавались, що
унеможливило ознайомитись з ними та
самим проектом рішення Ради. Крім того,
проект рішення не розроблявся.
Представниками відповідача суду таких
матеріалів не надано, інформації про
наявність останніх теж не доведено. У
зв'язку з чим, суд із наявних матеріалів
справи та наданих в судовому засіданні
пояснень встановив, що у складі одного
питання, винесеного на обговорення
засідання сесії, фактично було
включено кілька самостійних питань,
кожне з яких потребувало окремого
обговорення. Так, рішенням Вінницької
обласної Ради №671 окрім нагального
питання, вирішено в т.ч. і питання щодо
доручення голові обласної Ради
призначати і звільняти керівників
об'єктів спільної власності
територіальних громад області (пункт 5
рішення). Оскільки рішення приймалось в
цілому, зазначене призвело до того, що
більшість депутатів, не маючи
матеріалів з порядку денного,
голосуючи за питання «Про
суспільно-політичну ситуацію в
Україні» делегували фактично голові
Ради повноваження, які підлягають
розгляду виключно на пленарних
засіданнях.

Так, в силу статті 43 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
визначено відповідний перелік питань,
які вирішуються районними і обласними
радами виключно на їх пленарних
засіданнях, зокрема вирішення в
установленому законом порядку питань
щодо управління об'єктами спільної
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст, районів у містах, що
перебувають в управлінні районних і
обласних рад; призначення і звільнення
їх керівників (пункт 20 ст.43).

Пунктом 1 статті 16 Регламенту
передбачено, що рішення Ради з
будь-якого питання, приймається на
пленарному засіданні сесії, як правило,
після його обговорення. Рішення Ради, з
окремих питань, за згодою більшості
депутатів може прийматися без
обговорення на пленарному засіданні.
Рішення Ради не повинно суперечити
Конституції України і чинному
законодавству України.

Відповідно до положень статті 3 Закону
України «Про статус депутатів місцевих
рад» депутат місцевої ради є
повноважним і рівноправним членом
відповідної ради -
представницького органу місцевого
самоврядування. Депутат місцевої ради
відповідно до цього Закону
наділяється всією повнотою прав,
необхідних для забезпечення його
реальної участі у діяльності ради та її
органів. На сесіях місцевої ради
депутати місцевої ради на основі
колективного і вільного обговорення
розглядають і вирішують питання,
віднесені до відання відповідної ради
(ч.1 ст.20).

Тобто, в даному випадку, вирішуючи
питання «Про суспільно-політичну
ситуацію в Україні» на порядку денному
пленарного засідання фактично без
обговорення з депутатами було включено
питання про звільнення та призначення,
яке не має відношення до суспільно
політичної ситуації в області.

В силу статті 30 Закону України «Про
статус депутатів місцевих рад»
закладено принцип непорушності
повноважень депутата місцевої ради,
згідно якого депутат місцевої ради
наділений усією повнотою
повноважень, передбачених цим та
іншими законами України. Ніхто не може
обмежити повноваження депутата
місцевої ради інакше як у випадках,
передбачених Конституцією та законами
України.

Пунктом 1 статті 2 даного закону
встановлено, що депутат сільської,
селищної, міської, районної у місті,
районної, обласної ради є
представником інтересів
територіальної громади села, селища,
міста чи їх громад, який відповідно до
Конституції України і Закону України
"Про вибори депутатів місцевих рад та
сільських, селищних, міських голів"
обирається на основі загального,
рівного, прямого виборчого права
шляхом таємного голосування на строк,
встановлений Конституцією України.

Разом з тим, враховуючи вище викладені
норми законів, судом встановлено, що
доручивши голові обласної Ради
одноособово приймати рішення про
прийняття та звільнення керівників
об'єктів спільної власності
територіальних громад області,
наслідком чого є застосування
(реалізація) оскаржуваного пункту 5,
депутатів Вінницької обласної Ради в
подальшому фактично позбавлено права
брати участь у розгляді, обговоренні та
вирішенні питань, пов'язаних з
управлінням комунальними
підприємствами. У разі наявності
матеріалів та проекту рішення, які б
були доведені до відома депутатам
Вінницької обласної Ради, питання
пов'язані із кадровими призначення
були б дослідженні та обговоренні
останніми, а пункт 5 рішення №671
вирішувався та викладався в іншій
редакції.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 132 Конституції України
визначено, що територіальний устрій
України ґрунтується на засадах єдності
та цілісності державної території,
поєднання централізації і
децентралізації у здійсненні
державної влади, збалансованості і
соціально-економічного розвитку
регіонів, з урахуванням їх історичних,
економічних, екологічних, географічних
і демографічних особливостей, етнічних
і культурних традицій.

Впровадження принципу децентралізації
влади, згідно ч.3 ст.143 Конституції
України, полягає у наданні законом
органам місцевого самоврядування
окремих повноважень органів
виконавчої влади.

В свою чергу, принцип централізації
влади реалізований в ст.1 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», а саме поняття делеговані
повноваження - це повноваження органів
виконавчої влади, надані органам
місцевого самоврядування законом, а
також повноваження органів місцевого
самоврядування, які передаються
відповідним місцевим державним
адміністраціям за рішенням районних,
обласних рад.

Виходячи з наведеного, повноваження
визначені статтею 1 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
набуваються місцевими державними
адміністраціями саме в силу
імперативності даного Закону та у
спосіб обов'язкового їх делегування
рішенням відповідної ради.

Разом з тим слід зазначити, що ані
нормами Конституції України, ані
жодного іншого законодавчого акту не
передбачене право делегування голові
Ради повноважень щодо вирішення
питань, які вирішуються виключно на
пленарних засіданнях. Крім того, вище
вказаним Законом передбачено лише
право вирішувати головою Ради інші
питання, дорученні йому радою, а не
право делегування і тим паче
одноособове вирішення питань, які
розглядаються виключно пленарними
засіданнями. В даному випадку це є два
різних поняття, які не є тотожними.

Призначення та звільнення одноособово
головою Ради керівників комунальних
підприємств, укладання та розірвання з
ними контрактів зводить роботу
представницького органу влади
(Вінницька обласна Рада) до формального
затвердження голови Ради та обмеження
прав депутата місцевої ради вносити
свої пропозиції щодо кандидатур
керівників, обговорювати питання
управління комунальними
підприємствами на пленарних
засіданнях обласної Ради. Зазначене
суперечить положенню п.20 ст.43 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні». Крім того, в порушення
процедури та порядку скликання
позачергової сесії без належного
повідомлення в термін передбачений
Регламентом, більшість депутатів були
позбавленні можливості бути
присутніми на самому скликанні. Дані
обставини призводять до порушення
законного права голосу депутатів,
внаслідок чого останні не реалізують
своє право щодо розгляду та
обговорення питань, які віднесенні
виключно на розгляд пленарних
засідань.

Тобто, з врахуванням цієї вимоги Закону
пункт 5 Рішення №671 22 сесії 6 скликання
Вінницької обласної ради від 22.02.2014
року «Про суспільно-політичну ситуацію
в Україні» в частині делегування
голові Вінницької обласної Ради
виключних повноважень, якими наділено
виключно пленарне засідання обласної
Ради, є незаконним. Крім того, таке
порушення суперечить і положенню
Регламенту Вінницької обласної Ради,
який передбачає право голосу та
подання пропозицій щодо вирішення
питань, які визначені нормами ст.43
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні». В судовому
засіданні представники відповідача не
заперечували факту порушення норм
Регламенту щодо порядку скликання
позачергової 22 сесії обласної Ради 6
скликання.

За таких обставин, суд дійшов до
висновку, що на час прийняття спірного
пункту рішення відсутній Закон, який
встановлює порядок делегування
повноважень голові Ради щодо вирішення
питань перелік яких вирішується
виключно на пленарних засіданнях.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Вище вказана норма основного закону
кореспондується із приписами частини 3
статті 24 Закону України «Про місцеве
самоврядування в України» у
відповідності до яких, органи
місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України, а в
Автономній Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції.

Статтею 25 Закону України «Про місцеве
самоврядування в України» встановлено,
що сільські, селищні, міські ради
правомочні розглядати і вирішувати
питання, віднесені Конституцією
України, цим та іншими законами до їх
відання.

Як вище зазначено пунктом 20 статті 43
цього Закону передбачений виключний
перелік питань, які розглядаються на
пленарних засіданнях.

Таким чином, з урахуванням
встановлених обставин, які свідчать
про відсутність законодавчо
визначеного порядку делегування
голові Ради повноваження, які
підлягають розгляду виключно на
пленарних засіданнях, суд дійшов до
висновку, що спірний пункт рішення
прийнятий відповідачем не на підставі,
не у межах повноважень та не у спосіб,
що передбачені Конституцією та
законами України.

Крім того, суд звертає увагу на те, що
відповідач в обґрунтування прийняття
пункту 5 рішення №671 доказів на
підтвердження правомірності
останнього до суду не надано. Разом з
тим, представниками відповідача в
судовому засіданні в спростування
тверджень позивача надано суду копію
рішення Вінницького окружного
адміністративного суду від 15.11.2013 року
справа №802/4448/13-а з посиланням на те, що
останнє має невід'ємне значення для
вирішення даної справи і є аналогічною.
Також зазначали, що рішення прийняте у
справі №802/4448/13-а безпосередньо
пов'язане з предметом розгляду даної
справи, у зв'язку з чим обставини даної
справи вже досліджувались та
встановлювались.

Суд дослідивши надане рішення долучив
останнє до матеріалів та встановив
наступне. Постановою Вінницького
окружного адміністративного суду від
15.11.2013 року відмовлено у задоволенні
адміністративного позову (справа
№802/4448/13-а) депутата Вінницької
обласної Ради Андрусишину Миколі
Олександровичу до Вінницької обласної
Ради в особі голови Татусяка Сергія
Пилиповича, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Вінницька
обласна державна адміністрація про
визнання протиправними дій та
скасування рішення №630 від 08.11.2013 року
(а.с.59-63). Однак, суд вказує на те, що
рішення у справі №802/4448/13-а не
стосується предмету розгляду даної
справи, оскільки оскаржуваним рішенням
Вінницької обласної Ради делугувались
повноваження обласній державній
адміністрації щодо управління
об'єктами спільної власності
територіальних громад, сіл, селищ, міст
області, а саме щодо укладання та
розірвання трудових договорів з
керівниками підприємств, установ,
організацій, що є спільною власністю
даних громад. В той час, як в даному
адміністративному позові спірним
питанням є делегування голові обласної
Ради повноважень щодо призначення та
звільнення керівників об'єктів
спільної власності територіальних
громад області, що за своєю суттю є
різними предметами розгляду.

Разом з тим, суд бере до уваги посилання
представника позивача на правову
позицію Верховного суду України
викладену в постанові від 03.04.2007 року за
позовом ОСОБА_8 до Харківської обласної
ради про визнання протиправним і
скасування рішення другої сесії
Харківської обласної ради п'ятого
скликання від 3 червня 2006 року № 11-V "Про
звіт голови обласної державної
адміністрації про виконання програм
соціально-економічного та культурного
розвитку Харківської області,
обласного бюджету здійснення обласною
державною адміністрацією делегованих
їй обласною радою повноважень за
період 2005 року - I квартал 2006 року" з
рішенням про висловлення недовіри
голові Харківської обласної державної
адміністрації ОСОБА_8 - за скаргою
ОСОБА_8 про перегляд за винятковими
обставинами ухвали Вищого
адміністративного суду України від 24
січня 2007 року. Висновок колегії суддів
полягає у тому, що порушення
встановленої законодавством
процедури ухвалення рішення може бути
підставою для скасування цього
рішення, якщо допущене порушення
вплинуло або могло вплинути на його
правильність.

Дана правова позиція Верховного суду
України береться судом до уваги,
оскільки в судовому засіданні
встановлено факт порушення Вінницькою
обласною Радою процедури скликання
позачергової 22 сесії обласної Ради 6
скликання.

В силу частини 1 статті 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Виходячи з аналізу вказаних норм права,
суд дійшов висновку, що пункт 5 рішення
№671 від 22.02.2014 рок «Про
суспільно-політичну ситуацію в
Україні» прийняте за підписом
заступника голови Вінницької обласної
Ради є таким, що здійснений в спосіб, не
передбачений Конституцією та законами
України.

За наведених обставин, суд вважає
приймаючи оскаржуваний пункт 5 рішення
«Про суспільно-політичну ситуацію в
Україні» заступник голови Вінницької
обласної Ради вийшов за межі наданих
йому законодавством України
повноважень. За таких обставин суд
зазначає, що при прийнятті
оскаржуваного пункту рішення порушено
процедуру прийняття такого, що
свідчить про ігнорування відповідачем
вимог чинного законодавства України та
його ж власних повноважень.

Статтею 74 Закону № 280/97-ВР визначено, що
відповідальність органів та посадових
осіб місцевого самоврядування. Органи
та посадові особи місцевого
самоврядування несуть
відповідальність за свою діяльність
перед територіальною громадою,
державою, юридичними і фізичними
особами.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У свою чергу, вчинення органом
місцевого самоврядування дій у межах
компетенції, але непередбаченим
способом, у непередбаченій законом
формі або з виходом за межі компетенції
є підставою для визнання таких дій та
правових актів, прийнятих у процесі їх
здійснення, неправомірними та
незаконними і відповідно - підставою
для їх подальшого скасування.

Як встановлено статтею 144 Конституцією
України органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Рішення органів місцевого
самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції чи
законам України зупиняються у
встановленому законом порядку з
одночасним зверненням до суду.

Частиною 10 статті 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
визначено, що акти органів та посадових
осіб місцевого самоврядування з
мотивів їхньої невідповідності
Конституції або законам України
визнаються незаконними в судовому
порядку.

За правилами частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто, з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема, з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто, протягом розумного
строку.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд
вважає пункт 5 рішення 22 сесії 6
скликання Вінницької обласної Ради
«Про суспільно-політичну ситуацію в
Україні» від 22.02.2014 року протиправним і
таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові особи і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог.

Питання про розподіл судових витрат у
справі вирішується судом відповідно до
вимог частини 1 статті 94 КАС України та
частини 3 статті 4 Закону України "Про
судовий збір".

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
пункт 5 рішення 22 сесії 6 скликання
Вінницької обласної ради "Про
суспільно-політичну ситуацію в
Україні" від 22 лютого 2014 року, яким
вирішено з метою оперативного
вирішення питань та підвищення
ефективності управління об'єктами
спільної власності територіальних
громад області доручити голові
обласної Ради в міжсесійний період
укладати контракти і припиняти їх дію,
призначати та звільняти керівників
об'єктів спільної власності
територіальних громад області з
наступним затвердженням розпоряджень
на сесіях обласної ради.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_5 судовий збір у
розмірі 73 грн.08 коп.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Головуючий суддя: Томчук Андрій
Валерійович Суддів: Дончик
Віталій Володимирович
Мультян Марина Бондівна