Справа № 818/1152/14
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 р.Справа № 818/1152/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у м. Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
03.06.2014р. по справі № 818/1152/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Домінанта"

до Державної податкової інспекції у
м. Сумах Головного управління
Міндоходів у Сумській області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Домінанта" (далі за
текстом - ТОВ "Домінанта", позивач)
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у м. Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області (далі за текстом - ДПІ у м. Сумах,
відповідач), в якому просив суд визнати
протиправними та скасувати
податкові-повідомлення рішення №
від 25 січня 2014 року про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 5492 грн., №
від 25 січня 2014 року про зменшення
розміру від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі 3171
грн.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 03.06.2014 року
адміністративний позов задоволено в
повному обсязі.

Визнано протиправними та скасовані
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області № від 25 січня
2014 року про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 5492грн. та №
від 25 січня 2014 року про зменшення
розміру від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі
3171грн.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушенням норм матеріального та
процесуального права, а саме: п 185.1 ст.
185, п. 198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України, ст. 1
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, просить постанову скасувати
та прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач
зазначає, що позивачем протиправно
сформовано податковий кредит по
взаємовідносинам з ПП "Ріаком" та ТОВ
"Барс-11" з огляду на висновки актів про
неможливість проведення зустрічних
звірок, за висновками яких,
місцезнаходження вказаних підприємств
встановити неможливо.

На підставі ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
в період з 16 грудня 2013 року по 20 грудня
2013 року відповідачем була проведена
позапланова виїзна документальна
перевірка ТОВ "Домінанта" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства в частині оподаткування
податком на додану вартість по
фінансово-господарським операціям з ПП
"Ріаком" та ТОВ "Барс-11" за період з 01.06.2012
р. по 31.07.2012 р.

За результатами вказаної перевірки
відповідачем було складено акт від 27
грудня

2013 р. № 2238/2204/31499183/247 (а.с.6-20).

Відповідно до висновків вказаного акту
перевірки відповідачем встановлені
порушення: п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.185.1 ст. 185.1,
п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України, в результаті чого
завищено від'ємне значення рядка 19
декларація з податку на додану
вартість за липень 2012 року на суму 3171
грн. та занижено податок на додану
вартість в періоді, що перевірявся, на
загальну суму 4392,8 грн., у тому числі за
червень 2012 року на суму 1994,2 грн.; липень
2012 року на 2398,6 грн.

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем було прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 25
січня 2014 року про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 5492 грн. (а.с.21)
та податкове повідомлення-рішення №
від 25 січня 2014 року про зменшення
розміру від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі 3171
грн. (а.с.22).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
господарські операції позивача з ПП
"Ріаком" та ТОВ "Барс-11" були направлені
на реальне настання правових
наслідків, що підтверджується доданими
до матеріалів справи видатковими,
податковими накладними, та іншими
первинними документами, а придбаний
товар в подальшому було використано
позивачем у власній господарській
діяльності, у зв'язку з чим податкові
повідомлення-рішення є
необґрунтованими та протиправними.

Колегія суддів погоджується з
наведеними висновками суду першої
інстанції, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
висновки про заниження ТОВ "Домінанта"
сум податку на додану вартість
ґрунтуються на доводах відповідача про
безпідставне завищення суми
податкового кредиту в розмірі 5492 грн.
та завищення від'ємного значення суми
податку на додану вартість в розмірі 3171
грн. в результаті
фінансово-господарських
взаємовідносин з ПП "Ріаком" та ТОВ
"Барс-11". Вказані порушення, відповідно
до позиції контролюючого органу,
виникли внаслідок встановлення
безтоварності угод позивача з
зазначеними контрагентами, що
підтверджується актами про
неможливість проведення зустрічних
звірок ПП "Ріаком" та ТОВ "Барс-11".

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України податковий кредит -
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

За приписами п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За змістом п. 201.7 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
виписується на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс). Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Правові наслідки у вигляді виникнення
права платника податку на формування
податкового кредиту з ПДВ настають
лише у разі реального (фактичного)
вчинення господарських операцій з
придбання товарів (робіт,послуг), що
пов'язані з рухом активів, зміною
зобов'язань чи власного капіталу
платника, та відповідають економічному
змісту, відображеному в укладених
платником податку договорах, а не лише
оформлення відповідних документів або
рух грошових коштів на рахунках
платників податку.

При цьому, для формування податкового
кредиту мають значення податкові
накладні та інші первинні документи,
які, виходячи з наведеного, видаються
на підтвердження реально вчиненої
операції. Однак, наявність податкових
накладних є необхідною, але не
безумовною підставою для отримання
платником податку права на податковий
кредит з податку на додану вартість.

Законом України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» визначено правові засади
регулювання, організації, ведення
бухгалтерського обліку та складання
фінансової звітності в Україні.

Так, ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» встановлено, що
цей Закон поширюється на всіх
юридичних осіб, створених відповідно
до законодавства України, незалежно
від їх організаційно-правових форм і
форм власності, а також на
представництва іноземних суб'єктів
господарської діяльності, які
зобов'язані вести бухгалтерський облік
та подавати фінансову звітність згідно
з законодавством.

Згідно положень ч. 1 ст. 9 вказаного
закону підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Отже, право на віднесення сум податку
до податкового кредиту виникає у разі
реального здійснення операцій,
підтверджених первинними документами,
складеними відповідно до вимог чинного
законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що 12
червня 2012 року між позивачем (покупець)
та ПП "Ріаком" (продавець) був укладений
договір поставки № С-06/3 (а.с.26-27)
відповідно до якого продавець
зобов'язався поставити пиломатеріали в
асортименті і кількості згідно поданої
заявки, а покупець зобов'язався
прийняти та оплатити цю продукцію в
порядку визначеному договором (а.с.26-27).

На виконання умов договору ПП "Раіком"
поставлено на адресу ТОВ "Домінанта"
дошку 50 мм. В обсязі 5,9 куб.м. по ціні 1690
грн., на загальну суму 11965,2 грн. (ПДВ 1994,2
грн.).

Поставка товару підтверджено
накладною від 12.06.2012 року № 134 (а.с.29).
Товар отримано по Довіреності № 49 від
12.06.2012 року Яковлєвим Миколою
Володимировичем. Податкова накладна
видана ПП "Ріаком" № 134 від 12.06.2012 року
(а.с.30). Оплата за поставлений товар
проведено згідно платіжного доручення
від 05.07.2012 року № 209 на суму 11956,2 грн.
(а.с.46).

Транспортування відбулось за рахунок
постачальника (ПП "Ріаком"), що
підтверджується товарно-транспортною
накладною від 12.06.2012 року,
автоперевізник ОСОБА_2 автомобіль Nissan
50-095 max НОМЕР_1 (а.с.34).

В бухгалтерському обліку товар
оприбутковано на рахунок 201 (запаси).
Заборгованість за отриманий товар
відсутня.

В подальшому даний товар було
реалізовано ПАТ "Сумський завод
"Насосенергомаш", що підтверджується
договором на реалізацію № 28-3/230 від
07.12.2011 року (а.с.47-50), накладною № 43 від
14.06.2012 року (а.с.52) згідно якої
поставлялась дошка 50 мм. в кількості 4,9
куб. м. по ціні 1770 грн., на загальну суму
10407,60 грн. (ПДВ 1734,60 грн.), податковою
накладною № 5 від 14.06.2012 року (а.с.53).
Транспортування виконано транспортом
покупця, що підтверджується
товарно-транспортною накладною 01 СВА
від 14 червня 2012 року № 000268 (а.с.54).

Згідно накладної № 49 від 25.07.2012 року
(а.с.55) поставлялась дошка 50 мм. в
кількості 3,1 куб. м. по ціні 1770 грн. на
суму 6584,4 грн. (ПДВ 1097,4 грн.). Податкова
накладна 5 від 25.07.2012 року (а.с.56).
Транспортування виконано транспортом
продавця, що підтверджується
товарно-транспортною накладною 01 СВА
від 25 липня 2012 року №001576 (а.с.57).

Також колегією суддів встановлено, що 11
липня 2012 року між позивачем (покупець)
та ТОВ "Барс-11" (продавець) був укладений
договір поставки № 11/7 (а.с.24-25)
відповідно до якого продавець
зобов'язався в порядку та на умовах,
визначених цим договором, передати у
власність покупця пиломатеріали, а
покупець зобов'язався в порядку та на
умовах, визначених цим договором,
прийняти та оплатити цю продукцію
(а.с.24-25).

На виконання умов договору ТОВ "Барс - 11"
поставлено в адресу ТОВ "Домінанта"
дошку 40 мм. в обсязі 4 куб. м. по ціні 1680
грн., та пиловник хвойних порід в обсязі
30,4 куб. м. по ціні 695 грн. на загальну
суму 33417,6 грн. (ПДВ 5569,6 грн.).

Поставка товару підтверджена
накладною від 11.07.2012 року № 11/7 (а.с.32).
Товар отримано по Довіреності № 52 від
11.07.2012 року Яковлєвим Миколою
Володимировичем. Податкова накладна
видана TOB "Барс - 11" № 80 від 11.07.2012 року
(а.с.33). Оплата за поставлений товар
проведено згідно платіжного доручення
від 03.08.2012 року № 245 на суму 33417,6 грн.
(а.с.45).

Транспортування відбулось за рахунок
постачальника (ТОВ "Барс - 11"), що
підтверджується товарно-транспортною
накладною від 11.07.2012 року,
автоперевізник ФОП ОСОБА_2 автомобіль
Nissan 50-095 max НОМЕР_1 (а.с.35).

В бухгалтерському обліку товар
оприбутковано на рахунок 201 (запаси).
Заборгованість за отриманий товар
відсутня.

В подальшому даний товар було
реалізовано ПАТ "Сумський завод
"Насосенергомаш", що підтверджується
договором на реалізацію № 28-3/230 від
07.12.2011 року (а.с.47-50).

Згідно накладної № 49 від 25.07.2012 року
(а.с.55) поставлялася дошка 40 мм в
кількості 4 куб. м. по ціні 1770 грн. на
суму 8496 грн. (ПДВ 1416 грн.). Податкова
накладна 5 від 25.07.2012 року (а.с.56).
Транспортування виконано транспортом
продавця, що підтверджується
товарно-транспортною накладною 01 СВА
від 25 липня 2012 року № 001576 (а.с.57).

Згідно накладної № 50 від 27.07.2012 року
(а.с.61) поставлявся пиловник в кількості
30,4 куб. м. по ціні 720 грн., на загальну
суму 26265,60 грн. (ПДВ 4377,60 грн.), податкова
накладна № 7 від 27.07.2012 року (а.с.59).
Транспортування виконано транспортом
продавця, що підтверджується
товарно-транспортною накладною 01 СВА
від 27 липня 2012 року № 001576 (а.с.63).

Отже, з наданих позивачем первинних
документів вбачається, що діяльність
позивача відповідає умовам укладених
договорів поставки та видам
господарської діяльності, свідчить про
наявність господарської мети при
здійсненні господарських операцій з
метою отримання прибутку.

Наявні в матеріалах справи податкові
накладні відповідають вимогам ст.201
Податкового кодексу України, тобто
підстави вважати зазначені податкові
документи недійсними відсутні.

Факт реєстрації контрагентів позивача
ПП "Ріаком" та ТОВ "Барс-11" платниками
податку на додану вартість, а також той
факт, що вказані підприємства на момент
складання на адресу позивача
податкових накладних були
зареєстровані органами державної
податкової служби у встановленому
законодавством порядку в якості
платників податку на додану вартість, в
акті перевірки, та матеріалами справи
не спростовується.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 18 «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців», якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін.

Відповідачем не надано доказів з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців,
щодо наявності запису про виключення з
реєстру контрагентів позивача на
момент укладення чи виконання
договорів або відсутності у них
статусу платника ПДВ.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що право позивача на
отримання податкового кредиту
підтверджене належними доказами, а
тому висновок відповідача про
порушення вимог п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п.
198.6 ст. 198 Податкового кодексу України
не відповідає дійсним обставинам
справи.

Посилання відповідача на акти про
неможливість проведення зустрічних
звірок контрагентів позивача, як на
підставу висновків про порушення
позивачем вимог податкового
законодавства при формуванні
податкового кредиту, колегія суддів
відхиляє та вважає необґрунтованим, з
огляду на таке.

Згідно ст. 61 Конституції України, норми
якої є нормами прямої дії, юридична
відповідальність особи має
індивідуальний характер. Тому, якщо
контрагент позивача не виконав свого
зобов'язання зі сплати ПДВ до бюджету,
настає відповідальність та відповідні
негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою вважати неправомірним
формування податкового кредиту
позивачем, якщо останній виконав усі
передбачені законом умови щодо його
формування та має документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

Таким чином, сама по собі несплата
податку контрагентом позивача (у тому
числі в разі ухилення від сплати) при
фактичному здійсненні господарської
операції не впливає на податковий
кредит позивача.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Отже, враховуючи приписи ч. 2 ст.71
Кодексу адміністративного судочинства
України, якою передбачено обов'язок
відповідача щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності, колегія суддів вважає,
що відповідачем не доведено
правомірність податкових
повідомлень-рішень від 25 січня 2014 року
№ та № .

З урахуванням викладеного,
переглянувши постанову суду першої
інстанції та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів підтверджує, що
при її прийнятті суд першої інстанції
дійшов вичерпних юридичних висновків
щодо встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, п. 1 ч. 1
205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області залишити без
задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 03.06.2014р.
по справі № 818/1152/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Шевцова Н.В.Судді
Макаренко Я.М. Мінаєва О.М.