Справа № 2-8625/10
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

13 серпня 2014 року м. Київ
В/800/3645/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської Т.Ф.,

Олексієнка М.М.,

Олендера І.Я.

Швець В.В.,

Юрченка В.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_6 про перегляд
ухвали судді Вищого адміністративного
суду України від 16 липня 2014 року
Верховним Судом України у справі за
його позовом до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області про визнання дій
протиправними, стягнення
недоотриманої допомоги при звільненні
зі служби, -

в с т а н о в и л а:

22 квітня 2010 року ОСОБА_6 звернувся до
суду із зазначеним позовом, в якому
просив суд стягнути з Головного
управління внутрішніх справ України в
Одеській області на його користь
частину вихідної допомоги за період
служби з 1 серпня 1987 року по 10 лютого 1995
року в розмірі 18 636 гривень.

Постановою Приморського районного
суду міста Одеси від 30 вересня
2010 року позов ОСОБА_6 задоволено.
Стягнуто з Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області на користь ОСОБА_6
вихідну допомогу за період з 1 серпня 1987
року по 10 лютого 1995 року, що складає 50%
від 8 років служби за останнім грошовим
забезпеченням в розмірі 18 636 гривень.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 3 липня 2014
року постанову суду першої інстанції
скасовано та відмовлено ОСОБА_6 в
задоволенні позову.

Ухвалою судді Вищого
адміністративного суду України від 16
липня 2014 року у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою
ОСОБА_6 на постанову суду апеляційної
інстанції відмовлено.

В заяві про перегляд Верховним Судом
України ухвали суду касаційної
інстанції позивач посилається на
неоднакове застосування Вищим
адміністративним судом України статті
9 Закону України від 9 квітня 1992 року №
2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб" (далі - Закон №
2262-ХІІ), що потягло за собою ухвалення
різних за змістом судових рішень у
подібних правовідносинах.

На підтвердження неоднакового
правозастосування ОСОБА_6 надав ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 14 лютого та 10 липня 2008 року.

Відповідно до статті 237 КАС України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів: 1)
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; 2) встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом;
3) порушення норм матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення Вищим адміністративним
судом України незаконного судового
рішення з питань, передбачених статтею
171-1 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини першої статті 237 КАС
України встановлено, що заява про
перегляд рішення суду касаційної
інстанції з мотивів неоднакового
правозастосування може бути подана за
наявності таких складових:
неоднакового застосування одних і тих
самих норм матеріального права;
ухвалення різних за змістом судових
рішень; спірні питання виникли у
подібних правовідносинах.

Конкретизуючи зміст цих складових,
Пленум Вищого адміністративного суду
України у своїй постанові "Про судову
практику застосування статей 235-240
Кодексу адміністративного судочинства
України" від 13 грудня 2010 року № 2
роз`яснив, що подібність правовідносин
означає тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень матиме місце в разі, коли суд
(суди) касаційної інстанції у розгляді
двох чи більше справ за тотожних
предмета спору, підстав позову та за
аналогічних обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
протилежних висновків щодо заявлених
позовних вимог.

Як слідує з ухвали судді Вищого
адміністративного суду України від 16
липня 2014 року, про перегляд
якої ставиться питання, суддя суду
касаційної інстанції, погодившись з
висновком апеляційного суду про
правомірність виплати ОСОБА_6
одноразової грошової допомоги при
звільненні зі служби лише за роки
служби в органах внутрішніх справ
України, без урахування періоду його
попередньої служби у Збройних Силах
Російської Федерації, при звільненні з
якої він набув право на отримання такої
допомоги, але її не отримав через
звільнення за невиконання умов
контракту, відмовив у відкритті
касаційного провадження за касаційною
скаргою ОСОБА_6 на постанову
апеляційного суду у справі.

У той же час, в ухвалі від 14 лютого 2008
року, на яку послався позивач на
підтвердження неоднакового
правозастосування, Вищий
адміністративний суд України залишив
без задоволення касаційну скаргу
органу внутрішніх справ та без змін
судові рішення, якими визнано
протиправною його відмову виплатити
позивачу грошову допомогу за весь
період служби в міліції, а не лише з
часу повторного зарахування на службу.
У цій справі суди встановили, що до
служби в міліції позивач проходив
військову службу, з якої був звільнений
7 березня 1995 року у зв'язку зі
скороченням штатів. На день звільнення
позивач права на пенсію за Законом №
2262-ХІІ не набув, грошова допомога йому
не виплачувалася. Однак, після
звільнення зі служби в міліції у
березні 2005 року, орган внутрішніх справ
виплатив йому грошову допомогу лише за
9 календарних років служби, тобто з часу
повторного зарахування.

В іншій, наданій для порівняння ухвалі
Вищого адміністративного суду України
від 10 липня 2008 року, цей суд також
залишив без задоволення касаційну
скаргу органу внутрішніх справ та без
змін судові рішення, якими, зокрема, на
користь позивач стягнуто недоотриману
допомогу при звільненні зі служби.
Однак, у цій справі підставою для
позову стало те, що орган внутрішніх
справ не у повному обсязі виплатив
позивачу допомогу, яка була йому
нарахована при звільненні.

З огляду на те, що в наведених у заяві
ОСОБА_6 справах існують різні фактичні
обставини, які хоч і обумовили
прийняття різних за змістом судових
рішень, проте не свідчать про
подібність правовідносин, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав для допуску справи
до провадження у Верховному Суді
України.

Керуючись статтями 235 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Відмовити в допуску до провадження
Верховного Суду України справи за
позовом ОСОБА_6 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області про визнання дій
протиправними, стягнення
недоотриманої допомоги при звільненні
зі служби, для перегляду ухвали судді
Вищого адміністративного суду України
від 16 липня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді
Т.Ф. Весельська

М.М. Олексієнко

І. Я. Олендер

В.В. Швець

В.В. Юрченко