Справа № 2а-1570/3093/2011
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2014 року м. Київ
К/9991/36677/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської Т.Ф.,

Олексієнка
М.М.,

Винокурова
К.С.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи

за позовом Управління Пенсійного фонду
України в Малиновському районі міста
Одеси до відкритого акціонерного
товариства "Одеський завод
будівельно-обробних машин" про
стягнення витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій,

провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою відкритого
акціонерного товариства "Одеський
завод будівельно-обробних машин" на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 15 лютого
2012 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 22 травня 2012 року, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року Управління Пенсійного
фонду України в Малиновському районі
міста Одеси (далі -Управління ПФУ)
пред'явило у суді позов про стягнення з
відкритого акціонерного товариства
"Одеський завод будівельно-обробних
машин" (далі - Товариство)
заборгованості по відшкодуванню
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах, за
період з 1 жовтня 2010 року по 1 квітня 2011
року у розмірі 145 039, 3 грн.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 15 лютого
2012 року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 22 травня 2012
року, позов задоволено частково.
Стягнуто з Товариства на користь
Управління ПФУ заборгованість по
відшкодуванню витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій у розмірі
140 140, 43 грн. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач просить
скасувати зазначені судові рішення,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права, та ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити
частково, відмовивши у стягненні 21 646, 27
грн.

Позивач своїм правом, як сторони у
справі, не скористався та заперечень на
касаційну скаргу не подав.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Товариство перебуває
на обліку в Управлінні ПФУ як платник
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

На підставі виданих ним довідок, його
колишнім працівникам призначено
пенсії на пільгових умовах за Списком
№ 1 та № 2, згідно із статтею 13 Закону
України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII
"Про пенсійне забезпечення" (далі -
Закон № 1788-XII).

Пенсії за спірний період виплачено
позивачем у повному обсязі.

Управлінням ПФУ надіслано Товариству
розрахунки сум фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
проте відповідач зобов'язань по їх
відшкодуванню не виконав.

Задовольняючи позов частково, суди
виходили з того, що Товариство, як
платник збору на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування та
юридична особа, працівники якого
вийшли на пільгову пенсію, зобов'язаний
відшкодувати Управлінню ПФУ фактичні
витрати на виплату та доставку таких
пенсій. Разом з тим, постановою
Одеського окружного адміністративного
суду від 11 червня 2008 року, яка набрала
законної сили, із розрахунків сум
фактичних витрат було виключено
витрати на виплату та доставку
пільгової пенсії ОСОБА_4

Колегія суддів погоджується з
висновком судів з огляду на таке.

За змістом пункту 2 Прикінцевих
положень Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" (далі -
Закон № 1058-IV) пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, роботах
з особливо шкідливими й важкими
умовами праці за Cписком № 1 та на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за Cписком № 2 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди. До запровадження
пенсійного забезпечення через такі
фонди особам, зазначеним в абзаці 1
цього пункту, пенсії призначаються за
нормами цього Закону в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом № 1788-XII.
При цьому, зберігається порядок
покриття витрат на виплату і доставку
цих пенсій, що діяв до набрання
чинності цим Законом.

На момент набрання чинності Законом №
1058-IV, питання щодо відшкодування витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до пункту "б"
статті 13 Закону № 1788-XII було
врегульовано Законом України від 26
червня 1997 року № 400/97-ВР "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі - Закон № 400/97-ВР),
відповідно до пунктів 1 та 2 статті 1
якого відповідач є платником збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Згідно ж з абзацом 4 пункту 1 статті 2
Закону № 400/97-ВР для платників збору,
визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього
Закону, об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів "б" - "з" статті 13 Закону № 1788-XII
до досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 12 цього ж
Закону.

Абзацом 3 пункту 1 статті 4 Закону №
400/97-ВР встановлено ставку на
обов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 100 відсотків від
об'єкта оподаткування, визначеного
абзацом 4 пункту 1 статті 2 цього Закону.

Відповідно до абзацу 4 підпункту 1
пункту 2 Прикінцевих положень Закону №
1058-IV підприємства та організації з
коштів, призначених на оплату праці,
вносять до Пенсійного фонду плату, що
покриває фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій особам, які були
зайняті повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за Списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10
відсотків до 100-відсоткового розміру
відшкодування фактичних витрат на
виплату і доставку цих пенсій до
набуття права на пенсію за віком
відповідно до цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що витрати на виплату та
доставку пенсій, призначених особам,
відповідно до пунктів "а", "б" частини
першої статті 13 Закону № 1788-XII за
Списком № 1 та Списком № 2,
покриваються підприємствами та
організаціями. При цьому обов'язок
підприємств та організацій з
відшкодування цих витрат, понесених
ПФУ після 1 січня 2004 року, не
пов'язаний із датою призначення такої
пенсії чи часом набуття необхідного
для цього пільгового стажу (до чи після
набрання чинності Законом № 1058-IV).

Також колегія суддів погоджується з
висновком судів про протиправність
включення до відшкодування витрат на
виплату та доставку пільгової пенсії
ОСОБА_4, оскільки безпідставність
такого відшкодування була встановлена
постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 11
червня 2008 року, залишеною без змін
ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 12 листопада
2009 року, яка набрала законної сили.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Доводи касаційної скарги правильності
висновків суду першої та апеляційної
інстанцій не спростовують.

За таких обставин, відповідно до
частини першої статті 224 КАС України,
касаційну скаргу слід залишити без
задоволення, а оскаржувані судові
рішення - без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Малиновському районі міста Одеси
відхилити, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 15
лютого 2012 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 22 травня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Судді
Т.Ф. Весельська

М.М. Олексієнко

К.С. Винокуров