Справа № 2-227/10
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/65693/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в
Недригайлівському районі Сумської
області на рішення Недригайлівського
районного суду Сумської області від 18
червня 2010 року та постанову колегії
суддів з розгляду справ
адміністративного судочинства
апеляційного суду Сумської області від
01 жовтня 2012 року в справі за позовом
ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду
України в Недригайлівському районі
Сумської області про зобов'язання
підвищити пенсію,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2010 року позивач звернулася в
суд з адміністративним позовом, в якому
зазначала, що відповідач в порушення
вимог статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з 01
січня 2009 року по 31 березня 2010 року не
підвищував пенсію на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком, внаслідок
чого виникла заборгованість, яку
просила стягнути.

Рішенням Недригайлівського районного
суду Сумської області від 18 червня 2010
року позов задоволено: зобов'язано
здійснити перерахунок та провести
відповідні виплати підвищення пенсії
на 30 відсотків мінімальної пенсії за
віком, виходячи з розміру,
встановленого частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з 01 січня 2009 року по 31
березня 2010 року з урахуванням
сплаченої частини підвищення пенсії.

Постановою колегії суддів з розгляду
справ адміністративного судочинства
апеляційного суду Сумської області від
01 жовтня 2012 року рішення суду першої
інстанції змінено в частині розподілу
судових витрат.

У касаційній скарзі відповідач
посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права,
просив скасувати рішення апеляційного
суду та змінити рішення суду першої
інстанції в частині стягнення витрат
на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач має право на
підвищення пенсії на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком відповідно
до вимог статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» і таке
підвищення з 01 січня 2009 року не
проводилося.

Частково задовольняючи позов суд
першої інстанції виходив з того, що
права позивача порушені та підлягають
поновленню в межах позовних вимог.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
апеляційний суд виходив з необхідності
стягнення судового збору на користь
позивачки за рахунок Державного
бюджету України, оскільки вона
звільнена від сплати судових витрат.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Статтею 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», яка
регулює питання державної соціальної
підтримки дітей війни, дітям війни до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, виплачується
підвищення у розмірі надбавки,
встановленої для учасників війни.

Відповідно до вимог статті 7 вказаного
Закону фінансове забезпечення
державних соціальних гарантій,
передбачених цим Законом, здійснюється
за рахунок коштів Державного бюджету
України.

Статтею 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік» та
статтею 70 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
надане право Кабінету Міністрів
України у 2009, 2010 роках встановлювати
розміри соціальних виплат, які
відповідно до законодавства
визначаються залежно від розміру
мінімальної заробітної плати, в
абсолютних сумах у межах асигнувань,
передбачених за відповідними
бюджетними програмами.

Кабінетом Міністрів України у 2009, 2010
роках таке право використано не було, а
тому вказані норми не підлягають
застосуванню під час визначення
розміру спірних виплат, у зв`язку з чим
їх виплату слід здійснювати виходячи з
розміру, встановленого статтею 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Положення частини третьої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» стосовно застосування
мінімального розміру пенсії за віком,
встановленого частиною першої цієї
статті, тільки щодо визначення
розмірів пенсій, призначених згідно з
цим Законом, не є перешкодою для
застосування даної величини
мінімального розміру пенсії за віком
до обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною першою цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Отже право на підвищення пенсії, що
передбачене статтею 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», у
2009-2010 роках виникло з 01 січня кожного
року.

Вирішуючи спір суди попередніх
інстанцій прийшли до обґрунтованого
висновку про те, що позовні вимоги
підлягають задоволенню в межах
позовних вимог - з 01 січня 2009 року по 31
березня 2010 року.

Судові рішення ухвалені з додержанням
норм процесуального та матеріального
права, передбачених статтею 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстав для їх скасування і ухвалення
нового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Недригайлівському районі Сумської
області залишити без задоволення, а
рішення Недригайлівського районного
суду Сумської області від 18 червня 2010
року та постанову колегії суддів з
розгляду справ адміністративного
судочинства апеляційного суду
Сумської області від 01 жовтня 2012 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/