Справа № 161/5823/14-а
Суддя: Пахолюк А. М.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/5823/14-а
Провадження № 2-а/161/261/14
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
П О С Т А Н О В А

29 липня 2014 р.
місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області в складі:

головуючого - судді Пахолюка А.М.

при секретарі - Ковальчук А.В.,

з участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - Наумчик
О.О., Сущ О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Луцьку справу
за адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Головного управління Пенсійного фонду
України у Волинській області про
визнання дій протиправними та
зобов?язання вчинити дії щодо
поновлення пенсії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом
до Головного управління Пенсійного
фонду України у Волинській області
(далі - ГУ ПФУ у Волинській області) про
визнання дій протиправними та
зобов?язання вчинити дії щодо
поновлення пенсії.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що
у зв?язку із виїздом за кордон у
Словацьку Республіку, 08.11.20103 року він
подав заяву про припинення виплати
йому пенсії за вислугу років. 11.11.2013
року він звернувся до ГУПФУ у
Волинській області із заявою про
відкликання його заяви від 08.11.2013 року
та про поновлення виплати пенсії,
однак, відповідач листом від 26.11.2013 року
відмовив позивачу у поновленні виплати
зазначеної пенсії.

З врахуванням наведеного, просить
суд визнати протиправними дії
відповідача щодо припинення виплати
йому пенсії та відмови у відновленні
виплати пенсії з 01.06.2014 року, а також
зобов'язати відповідача відновити йому
виплату пенсії з 01.06.2014 року.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримала з підстав,
зазначених в заяві та додаткових
письмових поясненнях. Просила суд,
позов задовольнити.

Представники відповідача в
судовому засіданні позов не визнали,
просили суд в задоволенні позову
відмовити за безпідставністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши та оцінивши
представлені по справі докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позов підставний та підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 у 2000 році
була призначена пенсія за вислугу
років на підставі його заяви
відповідно до ст. 50 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб».

З 01.06.2014 року виплата пенсії позивачу
була припинена згідно його заяви від
08.11.2013 року відповідно до ст. ст. 47, 49
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» у зв?язку із виїздом його
на постійне проживання до Словацької
Республіки, де ОСОБА_4 з 13.11.2013 року
перебуває на консульському обліку (а.с.
6, 12).

11.11 2013 року позивач звернувся до ГУПФУ у
Волинській області із заявою про
відкликання його заяви від 08.11.2013 року
та про поновлення виплати пенсії
(а.с.8-9).

Відповідач своїм листом від 26.11.2013 року
відмовив позивачу в поновленні виплати
пенсії з підстав неможливості
перераховування пенсії, оскільки, він
проживає за межами України (а.с. 10).

Відповідно до статті 62 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби та
деяких інших осіб» пенсії звільненим
зі служби особам, зазначеним у статті
1-2 цього Закону, які виїхали на
постійне місце проживання за кордон, не
призначаються, якщо інше не
передбачено міжнародними договорами
України, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України.

Пенсії, призначені зазначеним особам в
Україні до виїзду на постійне місце
проживання за кордон, виплачуються в
порядку, встановленому Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону
України "Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування" виплата пенсії
за рішенням територіальних органів
Пенсійного фонду або за рішенням суду
припиняється на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

Згідно з ст. 51 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" у разі виїзду пенсіонера
на постійне місце проживання за кордон
пенсія, призначена в Україні, за заявою
пенсіонера може бути виплачена йому за
шість місяців наперед перед від'їздом,
рахуючи з місяця, що настає за місяцем
зняття з обліку за місцем постійного
проживання. Під час перебування за
кордоном пенсія виплачується в тому
разі, якщо це передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України
N 25-рп/2009 від 7 жовтня 2009 року пункт 2
частини 1 статті 49, другого речення
статті 51 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" щодо припинення виплати
пенсії пенсіонерам на час постійного
проживання за кордоном у разі, якщо
Україна не уклала з відповідною
державою міжнародний договір з питань
пенсійного забезпечення і якщо згода
на обов'язковість такого міжнародного
договору не надана Верховною Радою
України було визнано таким, що не
відповідає Конституції України (є
неконституційним).

Отже, з 07.10.2009 року порядок виплати
пенсії громадянам, які виїхали на
постійне місце проживання за кордон,
регулюється нормами Закону України
"Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування" з урахуванням рішення
Конституційного Суду України щодо
неконституційності положень п. 2 ч. 1 ст.
49, другого речення ст. 51 Закону України
"Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування".

Судом встановлено, що між Україною та
Словацькою Республікою 05.12.2000 року
укладений Договір про соціальне
забезпечення, який чинний для України з
01.01.2002 року (далі - Договір).

Відповідно до ст.ст. 2, 20 вказаного
Договору, його дія поширюється на
здійснення в Україні виплати пенсії за
вислугу років, яка виплачується
компетентною установою в національній
валюті на підставі платіжних угод.

За таких обставин суд вважає, що
позивач має право на отримання пенсії
за вислугу років після виїзду на
постійне місце проживання до
Словацької Республіки.

Доводи представників відповідача про
те, що вказаний Договір не передбачає
можливості переказу з України до
Словацької Республіки пенсії за
вислугу років є власним тлумаченням
умов Договору, а тому не беруться до
уваги судом.

Щодо посилань представників
відповідача на ту обставину, що позивач
на даний час не зареєстрований на
території України, то дана обставина
відповідно до висновків вищевказаного
рішення Конституційного Суду України,
не позбавляє права ОСОБА_4 на отримання
пенсії незалежно від місця проживання -
в Україні чи за її межами.

Крім того, у рішенні Європейського суду
з прав людини від 07.11.2013 року у справі
«Пічкур проти України» зазначено, що
обмеження права особи на отримання
певного соціального забезпечення
залежно від проживання на території
України є дискримінацією особи та
порушенням статті 14 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод в поєднанні зі статтею 1 Першого
протоколу.

Враховуючи наведені обставини, суд
вважає протиправними дії відповідача
щодо припинення виплати пенсії
позивачу та відмову в поновленні
виплати пенсії з 01.06.2014 року, а тому
відповідача слід зобов?язати поновити
нарахування та виплату пенсії
ОСОБА_4 з 01.06.2014 року.

Таким чином суд приходить до висновку,
що позов слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 10, 11, 159, 160, 163, 167 КАС
України, на підставі Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб», суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного
управління Пенсійного фонду України у
Волинській області щодо припинення
виплати пенсії ОСОБА_4 та відмови у
відновленні виплати пенсії з 01.06.2014
року.

Зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України у Волинській
області поновити нарахування та
виплату пенсії ОСОБА_4 з 01.06.2014 року.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського адміністративного
апеляційного суду через Луцький
міськрайонний суд шляхом подання
апеляційної скарги на постанову суду
протягом десяти днів з дня її
проголошення, а у разі застосування
судом ч.3 ст.160 КАС України шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
А.М.Пахолюк