Справа № 804/8925/14
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 р. Справа № 804/8925/14

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Кальника В.В.

при секретарі судового засідання
Шкуті А.А.

за участю представника позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

02 липня 2014 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, у якому
просить визнати протиправними дії
Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області по встановленню в акті від
14.05.2014 р. №1068/173- «Про результати
позапланової невиїзної документальної
перевірки ФОП ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п.
НОМЕР_1), щодо документального не
підтвердження реальності
господарських відносин із ТОВ «ТД
Вікові традиції» (код за ) та
повноти відображення в обліку з
питання податку на додану вартість за
листопад 2011 р.», не підтвердження
реальності здійснення господарських
відносин із постачальниками,
покупцями, їх вид, обсяг, якість та
розрахунки, а саме, відсутності
об'єктів оподаткування та неможливості
реального здійснення платником
податків операції ФОП ОСОБА_2 по
ланцюгу придбання, а саме:

- за листопад 2011 року:

ТОВ ТД «Вікові традиції» (36572899) на суму
ПДВ 58921,90 грн. по ланцюгу реалізації
покупцям, а саме:

- за листопад 2011 року:

ТОВ «Омега» (код 30982361) на суму ПДВ 13 583,37
грн.;

ТОВ «РТЦ» на суму ПДВ 15 123,76 грн.;

- за грудень 2011 року:

ТОВ «Омега» (код 30982361) на суму ПДВ 15 722,41
грн.;

ТОВ «РТЦ» на суму ПДВ 5 976,50 грн.;

- за січень 2012 року:

ТОВ «Омега» (код 30982361) на суму ПДВ 5 498,28
грн.;

- за лютий 2012 року:

ТОВ «Омега» (код 30982361) на суму ПДВ 5 482,56
грн.;

- за березень 2012 року:

ТОВ «Омега» (код 30982361) на суму ПДВ 2 921,80
грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що:

- документальна позапланова невиїзна
перевірка є незаконною, у позивача не
було підстав для призначення та
проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки;

- у відповідача не виникло право на
проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки,
оскільки перевірка була розпочата без
повідомлення позивача про її початок,
позивач був повідомлений про перевірку
вже після проведення самої перевірки;

- відповідач повідомив позивача про
проведення перевірки вже після її
проведення, чим позбавив його права
щодо надання документів, необхідних
для проведення перевірки;

- крім того, останній день перевірки
припадав на 16.05.2014 р., а акт перевірки
був складений податковим органом 14.05.2014
р. Таким чином, відповідач грубо
порушив порядок проведення перевірки,
оскільки акт перевірки був складений
до закінчення перевірки та без
врахування та вивчення всіх первинних
документів;

- фактично, на думку позивача, така
перевірка є камеральною;

- крім того, відповідач вийшов за рамки
наданих йому повноважень щодо
проведення перевірки, оскільки
фактично здійснив перевірку
фінансово-господарських операцій
позивача не лише за листопад 2011 р., а
також за грудень 2011 р., січень, лютий та
березень 2012 р.;

- в акті перевірки від 14.05.2014 р.
№1068/173- не міститься будь-якого
документального підтвердження
нереальності здійснення
фінансово-господарських
взаємовідносин позивача по
взаєморозрахункам з контрагентами, які
мали місце в листопаді, грудні 2011 року,
січні, лютому і березні 2012 року.
Висновки перевірки не відповідають
дійсності, ґрунтуються лише на
припущеннях, без дослідження
документів первинного бухгалтерського
та податкового обліку та інших
документів, а правочини між позивачем
та контрагентами не визнані в судовому
порядку недійсними;

- отже висновки про нікчемність
операцій відповідача є
необгрунтованим, оскільки ним не
наведено жодної підстави та не надано
належних доказів вважати укладені
позивачем угоди - нікчемними
правочинами;

- акт перевірки був складений із
порушенням вимог Порядку, оскільки як
його оформлення, так і викладені в
ньому висновки перевірки не
підтверджені ніяким чином, не
ґрунтуються на документах первинного
бухгалтерського обліку, а тому не може
бути носієм доказової інформації по
встановленню порушень позивачем
діючого законодавства.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив позов задовольнити у повному
обсязі, посилаючись на доводи,
викладені в адміністративному позові.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, до суду надав
письмові заперечення, в яких свою
позицію обґрунтовував тим, що:

- відповідно до ст. 42 «Листування з
платником податків» Податкового
Кодексу України від 02.12.10 за №2755-VI копію
наказу про призначення перевірки від
08.05.2014р. № 612 направлено ФОП ОСОБА_2
поштою з повідомленням про отримання
08.05.2014р.;

- документи вважаються належним
чином врученими, якщо вони надіслані за
адресою (місцезнаходженням, податковою
адресою) платника податків
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення або особисто вручені
платнику податків або його законному
чи уповноваженому представникові;

- виконання умов п.79.2. ст. 72 ПКУ надає
посадовим особам контролюючого органу
право розпочати проведення
документальної невиїзної перевірки.
Присутність платників податків під час
проведення документальних невиїзних
перевірок не обов'язкова;

- на законодавчому рівні встановлено
повноваження та обов'язок податкового
органу скласти акт за результатами
проведеної в установленому порядку
перевірки, при цьому, акт перевірки
лише фіксує обставини, встановлені під
час проведення перевірки, факти
виявлених порушень законодавства та не
є остаточним документом, зобов'язуючим
до вчинення будь-яких дій. Права та
обов'язки для суб'єкта господарювання,
перевірку якого проведено, породжує
саме рішення, прийняте на підставі
складеного за результатами перевірки
акту, а не акт перевірки;

- а відтак, на думку відповідача,
позовна вимога про визнання
протиправними дій Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська по
встановленню в акті від 14.05.2014 року не
підтвердження реальності здійснення
господарських відносин із
постачальниками, покупцями, їх вид,
обсяг, якість та розрахунки, а саме,
відсутності об'єктів оподаткування та
неможливості реального здійснення
платником податків операції ФОП
ОСОБА_2, не підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення представника
позивача, розглянувши подані документи
і матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку про наступне.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що на підставі наказу на
перевірку від 08.05.2014р. № 612, виданого ДПІ
у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська головному державному
податковому ревізору-інспектору,
відділу контрольно-перевірочної
роботи доходів і зборів з фізичних осіб
управління доходів і зборів з фізичних
осіб, згідно із пунктами п.79.1. п.79.2 ст.79
та згідно з пп. 78.1.1 п.78.1 ст.78. на підставі
п.п.75.1.2 ст.75 Податкового кодексу
України, відповідно до пункту 201.10 ст.201
Податкового кодексу України від 02.12.10
№2755-УІ проведено невиїзну
документальну перевірку ФОП ОСОБА_2
(р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1), щодо не
підтвердження реальності здійснення
господарських відносин з ТОВ «ТД
Вікові Традиції» (код за ) за
період листопад 2011 року та повноти їх
відображення в податковому, обліку сум
ПДВ, за результатами якої складено від
14.05.2014 року № 1068/173-.

Копію наказу про призначення перевірки
від 08.05.2014р. № 612 направлено ФОП ОСОБА_2
поштою з повідомленням про отримання
08.05.2014р.

Згідно висновків акту від 14.05.2014 року №
1068/173- позаплановою
документальною невиїзною перевіркою
встановлені наступні порушення:

- не підтверджено реальність
здійснення господарських відносин із
постачальниками, покупцями, їх вид,
обсяг, якість та розрахунки, а саме,
встановлено відсутність об'єктів
оподаткування та неможливість
реального здійснення платником
податків операцій ФОП ОСОБА_2 по
ланцюгу придбання, а саме:

- за листопад 2011 року:

ТОВ ТД «Вікові традиції» (36572899) на суму
ПДВ 58921,90 грн. по ланцюгу реалізації
покупцям, а саме:

- за листопад 2011 року:

ТОВ «Омега» (код 30982361) на суму ПДВ 13 583,37
грн.;

ТОВ «РТЦ» на суму ПДВ 15 123,76 грн.;

- за грудень 2011 року:

ТОВ «Омега» (код 30982361) на суму ПДВ 15 722,41
грн.;

ТОВ «РТЦ» на суму ПДВ 5 976,50 грн.;

- за січень 2012 року:

ТОВ «Омега» (код 30982361) на суму ПДВ 5 498,28
грн.;

за лютий 2012 року:

ТОВ «Омега» (код 30982361) на суму ПДВ 5 482,56
грн.;

- за березень 2012 року:

ТОВ «Омега» (код 30982361) на суму ПДВ 2 921,80
грн.

Вирішуючи заявлений спір по суті, суд
зазначає, що об'єктом оподаткування є
певні операції між конкретними
суб'єктами господарювання, а не
договори, укладені між ними.

Підставою для відсутності у платника
податків права на отримання податкових
переваг є відсутність необхідних
первинних документів, що підтверджують
здійснення операцій або недоліки таких
документів.

Для вирішення спору по суті та надання
оцінки правомірності проведення
позивачем податкового обліку суд
перевіряє відповідність вимогам
законодавства первинних документів, їх
наявність, що вимагається
нормативно-правовими актами та
безпосередньо укладеними угодами, що в
свою чергу в певній мірі свідчить про
реальність таких операцій.

Відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1
статті 78 Податкового кодексу України
документальна позапланова перевірка
здійснюється за наявності хоча б
однієї з таких обставин: за наслідками
перевірок інших платників податків або
отримання податкової інформації
виявлено факти, що свідчать про можливі
порушення платником податків
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит органу
державної податкової служби протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту.

Як вбачається з Акту перевірки
нікчемність укладених правочинів
відповідач пов'язує із тим, що
сторонами укладено угоди, які не
спричиняють реального настання
правових наслідків, що такі угоди не
містять у суті своїй розумних
економічних або інших причин (ділової
мети) систематичного (протягом місяця)
придбання та продажу товарів.

Тобто, відповідачем в Акті перевірки
чітко вказано на ознаки фіктивних
правочинів, які згідно зі статтею 234
Цивільного кодексу України вчиняються
без наміру створення правових
наслідків, що обумовлюються цими
правочинами.

Суд зазначає, що контролюючий орган не
посилається на конкретні правочини
(договори, контракти) та не зазначає,
який саме правочин є недійсним, або
нікчемним, або фіктивним на думку
відповідача. За законом недійсність,
нікчемність та фіктивність правочину
має різні правові наслідки. Отже, в
обґрунтування своїх доводів
відповідач повинен був чітко зазначити
які саме правочини він вважає
недійсними, або нікчемними, або
фіктивними на підставі чого це
встановлено та які правові наслідки це
має.

Відповідно до статей 1, 3 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» господарська
операція це дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства, а первинний документ
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Метою ведення бухгалтерського обліку і
складання фінансової звітності є
надання користувачам для прийняття
рішень повної, правдивої та
неупередженої інформації про
фінансове становище, результати
діяльності та рух грошових коштів
підприємства.

Бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Статтею 9 вказаного Закону визначено,
що підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Первинні документи повинні
мати такі обов'язкові реквізити: назву
документа (форми); дату і місце
складання; назву підприємства, від
імені якого складено документ; зміст та
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції; посади
осіб, відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно статті 44 Податкового кодексу
України для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством.

Право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з придбання
послуг. Датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

При цьому, відповідно до підпункту 198.6
статті 189 Податкового кодексу України
не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 Кодексу),
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 Кодексу.

Згідно підпункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до підпункту 14.1.27 пункту 14.1
статті 14, пункту 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати це
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно пункту 189.4 статті 189 Податкового
кодексу України базою оподаткування
для товарів/послуг, що
передаються/отримуються у межах
договорів комісії (консигнації),
поруки, довірчого управління, є
вартість постачання цих товарів,
визначена у порядку, встановленому
статтею 188 цього Кодексу.

Дата збільшення податкових зобов'язань
та податкового кредиту платників
податку, що здійснюють
постачання/отримання товарів/послуг у
межах договорів комісії (консигнації),
поруки, доручення, довірчого
управління, інших цивільно-правових
договорів та без права власності на
такі товари/послуги, визначається за
правилами, встановленими статтями 187 і
198 цього Кодексу.

Також належить враховувати вимоги
«Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку»,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24 травня 1995 року
№88. Так, відповідно до пунктів 2.4, 2.14-2.16
Положення, первинні документи повинні
мати обов'язкові реквізити, у тому
числі: зміст та обсяг господарської
операції, одиниця виміру господарської
операції (у натуральному та/або
вартісному виразі), посади і прізвища
осіб, відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення.

Забороняється приймати до виконання
первинні документи на операції, що
суперечать нормативно-правовим актам,
встановленому порядку приймання,
зберігання і витрачання грошових
коштів, товарно-матеріальних цінностей
та іншого майна, порушують договірну і
фінансову дисципліну, завдають шкоди
державі, власникам, іншим юридичним і
фізичним особам.

При цьому, дослідженню підлягають усі
первинні документи, які належить
складати залежно від певного виду
господарської операції: договори, акти
виконаних робіт, документи про
перевезення, зберігання товарів, тощо.

Необхідно перевірити фізичні, технічні
та технологічні можливості певної
особи до вчинення тих чи інших дій, що
становлять зміст господарської
операції, як-то: наявність
кваліфікованого персоналу, основних
фондів, у тому числі транспортних
засобів для перевезення або
виробництва, приміщень для зберігання
товарів тощо, якщо такі умови необхідні
для здійснення певної операції;
можливість здійснення операцій з
відповідною кількістю певного товару у
відповідні строки з урахуванням
терміну його придатності, доступності
на ринку тощо; наявність відповідних
ліцензій та інших дозвільних
документів, що необхідні для ведення
певного виду господарської діяльності.

Відсутність доказів реального
вчинення господарських операцій
виключає правомірність визначення
платником податкового кредиту за
такими операціями, незважаючи на
наявність у нього податкових
накладних, що за формою відповідають
вимогам чинного законодавства, а також
доказів сплати продавцю вартості
товару з ПДВ.

Предметом оскарження у даній
адміністративній справі є дії
відповідача, які полягають у
встановленні в акті від 14.05.2014 р.
№1068/173- не підтвердження
реальності господарських відносин
позивача із його контрагентами.

В акті перевірки відповідач ставить
під сумнів реальність господарських
відносин позивача з постачальником -
ТОВ «ТД Вікові традиції» та покупцями
позивача ТОВ «Омега» і ТОВ «РТЦ»,
мотивуючи це тим, що у позивача
відсутні власні транспортні засоби,
відсутні товарно-транспортні накладні,
що підтверджують переміщення товару,
сертифікати якості та відповідності,
відсутні складські приміщення,
відсутній управлінський, технічний,
робітничий персонал, позивачем не
надано інформацію про стан розрахунків
ніж ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «ТД Вікові
традиції», ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Омега»,
ТОВ «РТЦ», не надано довіреностей на
отримання товару.

Як вбачається з акту перевірки від
14.05.2014 р. №1068/173-, акт не містить
будь-якого документального
підтвердження нереальності здійснення
фінансово-господарських
взаємовідносин позивача по
взаєморозрахункам з контрагентами, які
мали місце в листопаді, грудні 2011 року,
січні, лютому і березні 2012 р.

Отже, суд вважає, що висновки перевірки
не відповідають дійсності, ґрунтуються
лише на припущеннях, оскільки складені
без дослідження документів первинного
бухгалтерського та податкового обліку
та інших документів, виходячи з
наступного.

Представником позивача було зазначено
та знайшло своє підтвердження
матеріалами справ, що копії
товарно-транспортних накладних,
свідоцтв про реєстрацію транспортних
засобів, сертифікатів відповідності,
договорів суборенди нежитлових
приміщень, довідки про внесення місць
зберігання до ЄДР, платіжних доручень,
актів звірки взаєморозрахунків,
довіреностей на отримання товару,
копії фіскальних чеків на закупівлю
ПММ та інших документів були надані
відповідачу з поясненням (вих. №34 від
16.04.14р.), та повторно були надані 30.05.2014 р.
із заявою (вих. №248 від 30.05.14 р.).

Під час судового розгляду з'ясовано, що
у листопаді 2011р. та червні 2012р. ФОП
ОСОБА_2 здійснював оптову торгівлю
алкогольними напоями. Для здійснення
вказаного виду діяльності ФОП ОСОБА_2
мав відповідну ліцензію (серія НОМЕР_2,
дійсна з 17.08.2011р. по 17.08.2016р.).

У листопаді 2011 діяльність
здійснювалась в орендованих
приміщеннях за адресою АДРЕСА_1.
(Договір суборенди складу та офісу з
контрагентом ТОВ «АГРОМЕДГРУП» № 02/08-11
від 01.08.2011р.).

У червні 2012р. діяльність здійснювалась
в орендованих приміщеннях за адресою
АДРЕСА_1. (Договір суборенди складу та
офісу з контрагентом ТОВ «СБ-РАДАР» №
09/05-12 від 01.05.2012р.)

Оптовий склад ФОП ОСОБА_2 внесений до
Єдиного державного реєстру місць
зберігання алкогольних напоїв, що
підтверджується долученою до
матеріалів справи Довідкою про
внесення місця зберігання алкогольних
напоїв до Єдиного державного реєстру
(серія АП №223175).

Для здійснення
фінансово-господарської діяльності у
листопаді 2011 року ФОП ОСОБА_2 діяло 150
трудових договорів з найманими
працівниками. Трудові договори з
найманими працівниками належним чином
оформлені та зареєстровані у Центрі
зайнятості Бабушкінського району. Ця
інформація підтверджуються даними
звітів по формі 1- ДФ.

Для здійснення
фінансово-господарської діяльності у
червні 2012 року ФОП ОСОБА_2 діяло 150
трудових договорів з найманими
працівниками.

Копії трудових договорів з найманими
працівниками основних підрозділів
підприємства ФОП ОСОБА_2 долучені до
матеріалів справи.

Представник позивача зазначив, що
доставка товару на склад ФОП ОСОБА_2
здійснюється постачальниками
вантажним транспортом за свій рахунок.

Доставка товару контрагентам-покупцям
здійснюється ОСОБА_2 за свій рахунок з
використанням власного автомобільного
вантажного транспорту, що
підтверджується копіями свідоцтв про
реєстрацію транспортних засобів на
вантажні автомобілі, які належать
ОСОБА_2, та копіями фіскальних чеків, що
підтверджують закупівлю ПММ у
листопаді 2011р. та у червні 2012р.

У листопаді 2011 року ФОП ОСОБА_2 мав
фінансово-господарські відносини з ТОВ
«Торгівельний дім «Вікові Традиції» в
рамках договору поставки №265 від
30.03.2011р.

У листопаді 2011р. ФОП ОСОБА_2 отримав від
ТОВ «Торгівельний дім «Вікові
Традиції» товар на загальну суму 359 823,66
грн. (з ПДВ), що підтверджується
долученими до матеріалів справи
копіями видаткових накладих,
податкових накладних,
товарно-транспортних накладних на
отримання товару, які досліджені судом.
Доставка товару на склад ФОП ОСОБА_2
була здійснена постачальником та за
рахунок його всласних коштів.

Матеріалами справи, а саме копіями
розрахунків корегування показників до
податкової накладної підтверджується
здійсненням у листопаді 2011 року ФОП
ОСОБА_2 повернення постачальнику - ТОВ
«Торгівельний дім «Вікові Традиції»
товару (часткове) на загальну суму 6192,28
грн. (з ПДВ). При отриманні товару
постачальник надавав продукцію, яку
відвантажував, відповідно до
сертифікатів відповідності та
посвідчення якості.

Сплату за отриманий в листопаді 2011р.
товар від ТОВ «Торгівельний дім
«Вікові Традиції» ФОП ОСОБА_2 було
здійснено платіжним дорученням №1173
від 19.06.2012 р. на загальну суму 508 766,41 грн.
на розрахунковий рахунок
Бабушкінського відділу Державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції згідно
постанови державного виконавця про
відкриття виконавчого провадження
серія ВП № 32985649 від 11.06.2012 р., копія якої
долучена до матеріалів справи.
Сплачена сума боргу відповідає Акту
звіряння розрахунків між
контрагентами на 01.03.2012р.

Встановлено, що станом на 01.04.2013р. між
ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Торгівельний дім
«Вікові Традиції» заборгованість
відсутня.

Отриманий від ТОВ «Торгівельний дім
«Вікові Традиції» товар ФОП ОСОБА_2
було далі реалізовано
контрагентам-покупцям згідно
укладених договорів поставки.

Покупцями продукції, яку ФОП ОСОБА_2
отримував від ТОВ «Торгівельний дім
«Вікові Традиції», були Товариство з
обмеженою відповідальністю «ОМЕГА» в
рамках договору поставки № 249 від 22.09.2010
р. та Товариство з обмеженою
відповідальністю «РТЦ» в рамках
договору поставки №248 від 22.09.2010р.

Факт реальності поставки товару, на
думку суду, отриманого від ТОВ «ТД
«Вікові традиції», ФОП ОСОБА_2
контрагентам підтверджується
видатковими накладними, податковими
накладними, товарно-транспортними
накладними, які дочучені до матеріалів
справи та досліджені судом. З
матеріалів справи вбачається, що
контрагенти ТОВ «Омега» та ТОВ «РТЦ» за
отриманий товар розраховувались
шляхом перерахування грошових коштів
на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_2
згідно платіжних доручень №40694, №1251
від 16.0312 р., №1311 від 22.03.12 р., №41969 від
29.03.12 р., №18393 від 05.04.12 р., №1137 від 12.04.12 р.,
№1747 від 19.04.12 р. - ТОВ «Омега» та
платіжних доручень №16074 від 30.03.12, №16480
від 05.04.12 р., №17279 від 19.04.12 р., №17724 від
26.04.12р. - ТОВ «РТЦ».

Представник позивача зазначив,
матеріалами справи підтверджено, що
господарські операції між
підприємствами щомісячно
відображаються та підтверджуються
сторонами в Актах звіряння розрахунків
між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Омега», ТОВ «РТЦ»
за період з 01.11.2011р. по 30.06.2012р.

Також, встановлено, що ФОП ОСОБА_2 веде
облік товарних запасів продукції, яка
зберігається на складі, що
підтверджується довідками про рух
товару, отриманого від ТОВ
«Торгівельний дім «Вікові Традиції» за
період листопад 2011 року, за період з
01.12.2011 по 31.12.2013 р. Станом на 01.01.2014 р. на
складі ФОП ОСОБА_2 залишків товару,
отриманого від постачальника ТОВ
«Торгівельний дім «Вікові Традиції»
немає.

Крім того, під час розгляду справи
з'ясовано, що ТОВ «Омега» та ТОВ «РТЦ»
здійснюють продаж товару через мережу
магазинів «Варус», однак, суд зазначає,
що податковим органом в акті перевірки
не наведено факти нереалізації
зазначеними магазинами продукції, що
була поставлена позивачем.

З урахуванням наведеного, суд прийшов
до висновку, що наявність всіх
необхідних первинних документів, що
супроводжували поставку товарів
контрагентам ФОП ОСОБА_2, наявність у
штаті ФОП ОСОБА_2 працівників, що
забезпечують транспортування товару
контрагентам, наявність
зареєстрованих складських приміщень
для зберігання товару, наявність
транспортних засобів, що забезпечують
постачання товару контрагентам,
наявність фіскальних чеків на
закупівлю ПММ для заправки
транспортних засобів, спростовують
твердження відповідача щодо
неможливості реального здійснення
операції між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «ТД
«Вікові Традиції» та по ланцюгу
постачання від ФОП ОСОБА_2 ТОВ «Омега»,
ТОВ «РТЦ».

Надаючи оцінку доказам позивача про
отримання та фактичне використання у
власній господарській діяльності
отриманих товарів, суд зазначає, що
надане документальне оформлення
операцій між позивачем та його
контрагентами свідчить про фактичне
існування та реальність господарських
правовідносин між такими особами.

Також, суд не приймає до уваги
посилання відповідача на те, що акт
перевірки не тягне жодних правових
наслідків для позивача, а тому не
потребує судового захисту права та
інтересів останнього, оскільки вважає,
що протиправні дії відповідача можуть
бути підставою для самостійного
здійснення відповідачем коригувань в
обліковій картці платника податків, що
призведе до збільшення податкових
зобов'язань позивача, вплине на його
ділову репутацію, а також на підставі
акту перевірки можуть бути нараховані
штрафні (фінансові) санкції позивачу.

Крім того, як зазначає Верховний суд
України (постанова від 24.01.2006р.) для
захисту прав не вимагається
негативність наслідків такої
перевірки, суд може захистити право
платника податку в разі проведення
перевірки за відсутності для цього
належних юридичних підстав та з
порушенням правил, процедури,
встановлених законом. Наявність
негативних наслідків такої перевірки
для можливості судового захисту
законом не вимагається. Право на
судовий захист пов'язано з самою
протиправністю дій.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Приймаючи рішення по справі, суд
враховує, що відповідач не скористався
правом участі в судовому засіданні, не
надав суду жодного належного доказу,
підтверджуючого факти, викладені в
акті перевірки.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню.

Згідно положень статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд присуджує позивачу сплачений
судовий збір згідно задоволених
позовних вимог.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання дій протиправними -
задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області по
встановленню в акті від 14.05.2014 р.
№1068/173- «Про результати
позапланової невиїзної документальної
перевірки ФОП ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п.
НОМЕР_1), щодо документального не
підтвердження реальності
господарських відносин із ТОВ «ТД
Вікові традиції» (код за ) та
повноти відображення в обліку з
питання податку на додану вартість за
листопад 2011 р.», не підтвердження
реальності здійснення господарських
відносин із постачальниками,
покупцями, їх вид, обсяг, якість та
розрахунки, а саме, відсутності
об'єктів оподаткування та неможливості
реального здійснення платником
податків операції ФОП ОСОБА_2 по
ланцюгу придбання, а саме:

- за листопад 2011 року:

ТОВ ТД «Вікові традиції» (36572899) на суму
ПДВ 58921,90 грн. по ланцюгу реалізації
покупцям, а саме:

- за листопад 2011 року:

ТОВ «Омега» (код 30982361) на суму ПДВ 13 583,37
грн.;

ТОВ «РТЦ» на суму ПДВ 15 123,76 грн.;

- за грудень 2011 року:

ТОВ «Омега» (код 30982361) на суму ПДВ 15 722,41
грн.;

ТОВ «РТЦ» на суму ПДВ 5 976,50 грн.;

- за січень 2012 року:

ТОВ «Омега» (код 30982361) на суму ПДВ 5 498,28
грн.;

- за лютий 2012 року:

ТОВ «Омега» (код 30982361) на суму ПДВ 5 482,56
грн.;

- за березень 2012 року:

ТОВ «Омега» (код 30982361) на суму ПДВ 2 921,80
грн.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 витрати по
сплаті судового збору в сумі 73,08 грн.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складений 05
серпня 2014 року.

Суддя В.В. Кальник