Справа № 127/14237/14-а
Суддя: Романчук Р. В.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/586/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Вступна та резолютивна частини

30.07.2014 року
м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області

у складі головуючого - судді Романчук Р.
В.

при секретарі Мартинюк Т.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Вінницького міського суду Вінницької
області справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до адміністративної
комісії при виконавчому комітеті
Вінницької міської ради про визнання
протиправною та скасування постанови,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до адміністративної
комісії при виконавчому комітеті
Вінницької міської ради про визнання
протиправною та скасування постанови -
задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову №696 адміністративної
комісії при виконавчому комітеті
Вінницької міської ради від 27 червня 2014
року у справі про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ст. 152 КУпАП, провадження у справі
закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з
Державного бюджету України здійснені
нею та документально підтверджені
судові витрати в розмірі 73 (сімдесят
три) грн. 08 коп.

Постанова оскарженню не підлягає.

СУДДЯ

Справа № 127/14237/14-а

Провадження № 2-а/127/586/14

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.07.2014 року
м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області

у складі головуючого - судді Романчук Р.
В.

при секретарі Мартинюк Т.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Вінницького міського суду Вінницької
області справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до адміністративної
комісії при виконавчому комітеті
Вінницької міської ради про визнання
протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Вінницького
міського суду Вінницької області із
позовом до адміністративної комісії
при виконавчому комітеті Вінницької
міської ради про визнання протиправною
та скасування постанови, мотивуючи
позов тим, що постановою №696
адміністративної комісії при
виконавчому комітеті Вінницької
міської ради від 27.06.2014 р. накладено на
позивача адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в сумі 850 грн. Вважає
постанову №696 від 27.06.2014 р. незаконною,
необгрунтованою та упередженою.
Зазначає, що вона являється одинокою
багатодітною матір'ю, єдиним джерелом
її доходів та засобів існування є
здійснення підприємницької
діяльності, а саме виробництво та
торгівля морозивом з пересувного
об'єкту торгівлі. В тому числі вона
здійснювала торгівлю морозивом за
адресою: АДРЕСА_1. На адресу
адміністративної комісії при
виконавчому комітеті Вінницької
міської ради надійшов протокол про
адміністративне правопорушення
головного інспектора КП ВМР
"Муніципальна поліція" від 30.04.2014 р. щодо
притягнення її до адміністративної
відповідальності за ст. 152 КУпАП,
обґрунтований тим, що вона здійснювала
торгівлю без законних підстав на
об'єкті благоустрою, тротуарі біля
будинку АДРЕСА_1. Відповідач в
оскаржуваній постанові від 27.06.2014 р.
зазначив, що дії КП ВМР "Муніципальна
поліція" при складені протоколу є
правомірними. Вважає такі висновки
адміністративної комісії
необгрунтованими, оскільки на зайняття
підприємницькою діяльністю в
зазначеному місці в неї є всі необхідні
документи (свідоцтво про державну
реєстрацію фізичної особи - підприємця,
свідоцтво платника єдиного податку,
дозвіл Вінницької міської
санітарно-епідеміологічної станції на
здійснення торгівельної діяльності, в
тому числі по АДРЕСА_1, договір
зберігання, укладений з власником
будівлі, біля якої здійснюється
торгівля - управлінням спільної
комунальної власності, акт про
встановлення електролічильника в
будинку АДРЕСА_1. Пунктами 36-37 Порядку
провадження торговельної діяльності
та правил торговельного
обслуговування на ринку споживчих
товарів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 15
червня 2006 р. №833 визначено, що контроль
за дотриманням цих Порядку та правил
здійснюють органи виконавчої влади та
органи місцевого самоврядування у
межах їх компетенції відповідно до
законодавства. Перевірка дотримання
цих Порядку та правил проводиться
посадовою особою відповідного органу
пред'явленням службового посвідчення
та направлення на перевірку в
присутності особи, що здійснює продаж
товарів, і представника суб'єкта
господарювання, що перевіряється.
Результати перевірки оформлюються
актом, один примірник якого
залишається у суб'єкта господарювання.
Так, направлення на перевірку та акт
перевірки їй працівниками
муніципальної міліції не надавались,
отже підстави для проведення перевірки
були відсутні. Відсутні вказані
документи і в матеріалах
адміністративної справи. На її
зауваження з приводу відутності
вказаних документів посадова особа
жодним чином не відреагувала,
зазначивши у якості свідків
зацікавлених осіб, які були на
перевірці разом із перевіряючим. Однак,
відповідач при розгляді справи про
адміністративне правопорушення,
передбачене ст. 152 КУпАП не надав
правової оцінки вищезазначеним
обставинам. Щодо права на проведення
вказаної перевірки зазначає, що вона
проведена всупереч вимогам Закону
України "Про особливості здійснення
державного нагляду у сфері
господарської діяльності щодо фізичнх
осіб підприємців та юридичних осіб, які
застосовують спрощену систему
оподаткування обліку та звітності" від
23.02.2013 р. Згідно зазначених вимог закону
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності щодо фізичних осіб -
підприємців та юридичних осіб
проводять: органи державного нагляду
(контролю), їх посадові особи -
позапланові заходи державного нагляду
(контролю) за додержанням санітарного
законодавства; органи захисту прав
споживачів - позапланові перевірки за
скаргами споживачів. Перевірка
органами захисту прав споживачів була
проведена і згідно акту від 12.06.2014 р.
порушень виявлено не було. Отже з
огляду на те, що вона здійснює
підприємницьку діяльність по
спрощеній системі оподаткування,
працівники КП ВМР "Муніципальна
поліція" не мали права проводити
позапланову перевірку. У відповідності
до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним
правопорушенням (проступком)
визнається протиправна, винна (умисна
або необережна) дія чи бездіяльність,
яка посягає на громадський порядок,
власність, права і свободи громадян, на
встановлений порядок управління і за
яку законом передбачено
адміністративну відповідальність.
Крім того, згідно Порядку провадження
торговельної діяльності та правил
торговельного обслуговування на ринку
споживчих товарів затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 15 червня 2006 р. №833 суб'єкт
господарювання провадить торговельну
діяльність після його державної
реєстрації, а у випадках, передбачених
законодавчими актами, за наявності
відповідних дозвільних документів
(ліцензії, торговельного патенту тощо).
На зайняття підприємницькою
діяльністю в зазначеному місці в неї є
всі необхідні документи (свідоцтво про
державну реєстрацію фізичної особи
підприємця, свідоцтво платника єдиного
податку, дозвіл Вінницької міської
санітарно- епідеміологічної станції на
здійснення торгівельної діяльності в
тому числі і по АДРЕСА_1, договір
зберігання, укладений з власником
будівлі, біля якої здійснюється
торгівля - управління спільної
комунальної власності, акт про
встановлення електролічильника в
будинку АДРЕСА_1. Зазначає, що вона
здійснює підприємницьку діяльність не
на об'єкті благоустрою, а на земельній
ділянці, що знаходиться в постійному
користуванні управління спільної
комунальної власності територіальних
громад Вінницької області згідно
державного акту на право постійного
користування від 07.07.2006 р. Вважає, що
постанова № 696 адміністративної
комісії при виконавчому комітеті
Вінницької міської ради від 27.06.2014 р. є
незаконною, оскільки відсутні підстави
для притягнення її до адміністративної
відповідальності, адже відсутній склад
адміністративного правопорушення, а
саме об'єкт, об'єктивна сторона та
суб'єктивна сторона. Зазначені органи
вимагають наявності в неї дозволу
департаменту адміністративних послуг,
який не передбачений чинним
законодавством. Відповідач в
оскаржуваній постанові вказав, що в
неї відсутній дозвіл департаменту
адміністративних послуг, проте такий
дозвіл законодавством не передбачений.
Керуючись нормами податкового
законодавства (зокрема Законом України
"Про систему оподаткування" та Декретом
Кабінету Міністрів України від 20.05.1993 р.
№56-93 "Про місцеві податки і збори")
місцевими органами влади було
запроваджено видачу дозволу на
розміщення об'єкту торгівлі та сфери
послуг. З набранням чинності 05.10.2006 року
ч. 1 ст. 4 Закону України "Про дозвільну
систему у сфері господарської
діяльності" правових підстав на
оформлення та видачу дозволу на
розміщення об'єкту торгівлі та сфери
послуг (та подібних до нього) немає,
оскільки необхідність одержання
такого документа не передбачена жодним
законом України. Верховною Радою
України 02.12.2010 року прийнято Податковий
кодекс України, підпунктом 1 пункту 2
розділу "Прикінцеві положення" якого
передбачено, що з 01.01.2011 року втратили
чинність, зокрема, Закон України "Про
систему оподаткування" та Декрет
Кабінету Міністрів України від 20.05.1993
року № 56-93 "Про місцеві податки і збори".
Тим самим збір за видачу дозволу на
розміщення об'єкту торгівлі та сфери
послуг скасовано. Частиною першою
статті 4 Закону України "Про дозвільну
систему у сфері господарської
діяльності" передбачено, що виключно
законами, які регулюють відносини,
пов'язані з одержанням документів
дозвільного характеру, встановлюються:
необхідність одержання документів
дозвільного характеру та їх види:
дозвільний орган, уповноважений
видавати документ дозвільного
характеру; платність або безоплатність
видачі (переоформлення, видачі
дубліката, анулювання') документа
дозвільного: характеру; строк видачі
або надання письмового повідомлення
про відмову у видачі документа
дозвільного характеру; вичерпний
перелік підстав для відмови у видачі,
переоформленні, видачі дубліката,
анулюванні документа дозвільного
характеру; строк дії документа
дозвільного характеру або
необмеженість строку дії такого
документа. Так Закон України "Про
благоустрій населених пунктів", який
визначає наявність вказаного дозволу
06.09.2005 р. набув чинності з 01.01.2006 р., однак
Податковий кодекс України прийнятий
02.12.2010 р. набув чинності з 01.01.2011 р.
Пунктом 3 підрозділу 10 "Інші перехідні
положення" Податкового кодексу
України, в разі якщо законодавчими
актами передбачені інші правила
справляння податків, зборів, що
регулюються цим Кодексом,
застосовуються правила цього кодексу.
Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень
органами місцевого самоврядування
мало бути забезпечено у місячний
термін прийняття рішень щодо
встановлення місцевих податків і
зборів визначених лише цим кодексом.
Отже, має застосовуватись
нормативно-правовий акт прийнятий
пізніше, який не передбачає наявності
вказаного дозволу та плати за нього.
Враховуючи, що на сьогодні, жодним
законом України не передбачено
необхідності одержання документа
дозвільного характеру (дозволу) для
здійснення господарської діяльності,
вимоги дозвільних і контролюючих
органів (їх посадових осіб) щодо
отримання вказаного дозволу є
неправомірними. Закон України "Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності" визначає, що
види господарської діяльності, не
передбачені у статті 9 цього Закону, не
підлягають ліцензуванню. Закон України
"Про патентування певних видів
господарської діяльності" втратив
чинність з моменту набуття законної
сили Податковим кодексом України. На
даний час Податковим кодексом України
не передбачено патентування виду
господарської діяльності, який
здійснює позивач. Щодо місця
здійснення господарської діяльності
зазначає, що до суду було надано копію
свідоцтва платника єдиного податку, у
якому зазначено місце здійснення
господарської діяльності позивачем по
АДРЕСА_1. Згідно п. 14.1.37 Податкового
кодексу України господарська
діяльність це діяльність ооби, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та (або) реалізацією
товарів, виконання робіт, наданням
послуг, спрямованих на отримання
доходу і проводиться такою особою
самостійно та або через свої
відокремлені підрозділи а також через
будь-яку іншу особу, що діє на користь
першої особи. Пунктом 299.7 Податкового
кодексу України визначено, що до
реєстру платників єдиного податку
вносяться такі відомості про платника
єдиного податку: найменування суб'єкта
господарювання, код згідно з ЄДРПОУ
(для юридичної особи) або прізвище, ім'я,
по батькові фізичної особи -
підприємця, реєстраційний номер
облікової картки платника податків або
серія та номер паспорта (для фізичних
осіб, які через свої релігійні
переконання в установленому порядку
відмовилися від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків і мають
відповідну відмітку у паспорті);
податкова адреса суб'єкта
господарювання; місце провадження
господарської діяльності; Наказом
Міністерства фінансів України від
20.12.2011 р. №1675 "Про затвердження форми
свідоцтва платника єдиного податку та
порядку видачі свідоцтва, форми та
порядку подання заяви про застосування
спрощеної системи оподаткування та
форми розрахунку доходу за попередній
календарний рік" встановлено, що Форма
свідоцтва платника єдиного податку є
обов'язковою до застосування на всій
території України. У Свідоцтві
зазначаються такі відомості:
найменування суб'єкта господарювання,
код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або
прізвище, ім'я, по батькові фізичної
особи - підприємця, реєстраційний номер
облікової картки платника податків
(ідентифікаційний номер) або серія та
номер паспорта (для фізичних осіб, які
через релігійні переконання в
установленому порядку відмовилися від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків);
дані документа, що підтверджує
державну реєстрацію юридичної особи
або фізичної особи - підприємця
відповідно до закону; податкова адреса
суб'єкта господарювання; місце
провадження господарської діяльності:
обрані фізичною особою - підприємцем
види господарської діяльності згідно з
КВЕД ДК 009:2005, у разі здійснення
виробництва - також види товару
(продукції), що нею виробляються; дата
(період) обрання або переходу на
спрощену систему оподаткування; ставка
єдиного податку; дата виписки
Свідоцтва. Бланк Свідоцтва є
документом суворого обліку. Облік
бланків свідоцтв здійснюється
органами державної податкової служби.
До раніше виданого Свідоцтва у день
подання платником єдиного податку
заяви органом державної податкової
служби вносяться зміни щодо:
найменування суб'єкта господарювання
(для юридичної особи), або прізвища,
імені, по батькові фізичної особи -
підприємця, або серії та номера
паспорта (для фізичних осіб, які через
релігійні переконання в установленому
порядку відмовилися від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків); податкової
адреси суб'єкта господарювання; місця
провадження господарської діяльності.
Крім того ст. 4 Закону України "Про
дозвільну систему у сфері
господарської діяльності" визначає, що
виключно законами, які регулюють
відносини, пов'язані з одержанням
документів дозвільного характеру,
встановлюються: необхідність
одержання документів дозвільного
характеру та їх види; дозвільний орган,
уповноважений видавати документ
дозвільного характеру; платність або
безоплатність видачі (переоформлення,
видачі дубліката, анулювання)
документа дозвільного характеру: строк
видачі або надання письмового
повідомлення про відмову у видачі
документа дозвільного характеру;
вичерпний перелік підстав для відмови
у видачі, переоформленні, видачі
дубліката, анулюванні документа
дозвільного характеру; строк дії
документа дозвільного характеру або
необмеженість строку дії такого
документа. Так відповідно до Закону
України "Про перелік документів
дозвільного характеру у сфері
господарської діяльності" визначено
вичерпний перелік документів
дозвільного характеру. Оскільки
погодження на право розташування на
об'єкті благоустрою пересувного
об'єкту сезонної торгівлі не включене
до Переліку, його не можна вважати
документом дозвільного характеру та
притягати до адміністративної
відповідальності за його відсутність.
Відповідно до ч. 3 ст.1 даного Закону
заборонено вимагати від суб'єктів
господарювання отримання документів
дозвільного характеру, які не внесені
до Переліку. Вважає, що виконавчий
комітет Вінницької міської ради грубо
порушує чіткі та недвозначні вимоги
зазначеного закону на шо звернуто
увагу як органів прокуратури так і
самого виконавчого комітету листом
Державної служби України з питань
регуляторної політики та розвитку
підприємництва від 09.07.2014 р. №5510/0/20-14.
Просить визнати протиправною та
скасувати постанову №696
адміністративної комісії при
виконавчому комітеті Вінницької
міської ради від 27.06.2014 р. та закрити
провадження в справі про
адміністративне правопорушення по
притягненню її до адміністративної
відповідальності за ст.152 КУпАП.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в
судовому засіданні пояснив, що вважає,
що постанова №696 адміністративної
комісії при виконавчому комітеті
Вінницької міської ради від 27.06.2014 р. є
протиправною, оскільки в ОСОБА_1 є всі
необхідні документи на зайняття
підприємницькою діяльністю в
зазначеному місці, зокрема, свідоцтво
про державну реєстрацію фізичної особи
- підприємця, свідоцтво платника
єдиного податку, в якому зазначено
місце провадження господарської
діяльності: АДРЕСА_1, дозвіл Вінницької
міської санітарно-епідеміологічної
станції на здійснення торгівельної
діяльності, в тому числі і по АДРЕСА_1.
Договір зберігання укладений з
власником будівлі біля якої
здійснюється торгівля - управлінням
спільної комунальної власності.
Управлінню спільної комунальної
власності територіальних громад
Вінницької області видано Державний
акт на право постійного користування
земельною ділянкою, розташованою по
АДРЕСА_1 і саме на цій земельній ділянці
ОСОБА_1 здійснювала торгівлю морозивом,
а не на об'єкті благоустрою. Доказів
того, що дана земельна ділянка є
об'єктом благоустрою відповідачем не
надано. Пунктами 36-37 "Порядку
провадження торговельної діяльності
та правил торговельного
обслуговування на ринку споживчих
товарів", затвердженого постановою КМУ
від 15 червня 2006 р. №833 визначено, що
контроль за дотриманням цих Порядку та
правил здійснюють органи виконавчої
влади та органи місцевого
самоврядування у межах їх компетенції
відповідно до законодавства. Перевірка
дотримання цих Порядку та правил
проводиться посадовою особою
відповідного органу пред'явленням
службового посвідчення та направлення
на перевірку в присутності особи, що
здійснює продаж товарів і представника
суб'єкта господарювання, що
перевіряється. Результати перевірки
оформлюються актом, один примірник
якого залишається у суб'єкта
господарювання. Згідно з вимогами ст. 11
Закону України "Про міліцію" органи
міліції вправі приступити до
проведення перевірки суб'єктів
господарської діяльності за умови
наявності направлення на перевірку,
яке складається за формою,
встановленою Міністерством внутрішніх
справ України. Однак, направлення на
перевірку та акт перевірки ОСОБА_1 не
надавались, отже підстави для
проведення перевірки були відсутні.
Відсутні такі документи і в матеріалах
відповідача щодо притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності.
Перевірка проведена всупереч вимогам
Закону України "Про особливості
здійснення державного нагляду у сфері
господарської діяльності щодо
фізичних осіб підприємців та юридичних
осіб, які застосовують спрощену
систему оподаткування обліку та
звітності" від 23.02.2013 р. Згідно
зазначених вимог закону здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності щодо
фізичних осіб - підприємців та
юридичних осіб - органи державного
нагляду (контролю), їх посадові особи
проводять позапланові заходи
державного нагляду (контролю) за
додержанням санітарного
законодавства; органи захисту прав
споживачів проводять позапланові
перевірки за скаргами споживачів
Оскільки ОСОБА_1 здійснює
підприємницьку діяльність по
спрощеній системі оподаткування
працівники КП ВМР «Муніципальна
поліція» не мали право проводити
позапланову перевірку. Згідно Порядку
провадження торговельної діяльності
та правил торговельного
обслуговування на ринку споживчих
товарів, затвердженого постановою КМУ
від 15 червня 2006 р. №833 суб'єкт
господарювання провадить торговельну
діяльність після його державної
реєстрації, а у випадках, передбачених
законодавчими актами, за наявності
відповідних дозвільних документів
(ліцензії, торговельного патенту тощо).
Пунктом 7 Порядку провадження
торговельної діяльності та правил
торговельного обслуговування на ринку
споживчих товарів, торговельними
об'єктами є павільйон; кіоск, ятка;
палатка, намет; лоток, рундук; склад
товарний. Вважає, що підстав для
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ст. 152 КУпАП немає, оскілки відсутній
склад адміністративного
правопорушення, а саме об'єкт,
об'єктивна сторона, суб'єктивна
сторона. Крім того, до ОСОБА_1 постійно
безпідставно направляються перевірки
різних служб, складаються протоколи
про притягнення її до адміністративної
відповідальності, в неї незаконно
вилучили обладнання, з допомогою якого
вона здійснювала підприємницьку
діяльність. В ОСОБА_1 вимагають дозволу
департаменту адміністративних послуг,
наявність якого законом не
передбачена. На підставі Закону
України "Про систему оподаткування" та
Декрету Кабінету Міністрів України від
20.05.1993 р. № 56-93 "Про місцеві податки і
збори" місцевими органами влади було
запроваджено видачу дозволу на
розміщення об'єкту торгівлі та сфери
послуг. З набранням чинності 05.10.2006 р.
частини першої статті 4 Закону України
"Про дозвільну систему у сфері
господарської діяльності" правових
підстав на оформлення та видачу
дозволу на розміщення об'єкту торгівлі
та сфери послуг немає, оскільки
необхідність одержання такого
документа не передбачена жодним
законом України. 02.12.2010 року прийнято
Податковий кодекс України, підпунктом 1
пункту 2 розділу "Прикінцеві положення"
якого передбачено, що з 01.01.2011 р.
втратили чинність Закон України "Про
систему оподаткування" та Декрет
Кабінету Міністрів України 20.05.1993 р. №
56-93 "Про місцеві податки і збори". Тим
самим збір за видачу дозволу на
розміщення об'єкту торгівлі та сфери
послуг скасовано. Частиною першою
статті 4 Закону України "Про дозвільну
систему у сфері господарської
діяльності" передбачено, що виключно
законами, які регулюють відносини,
пов'язані з одержанням документів
дозвільного характеру, встановлюються:
необхідність одержання документів
дозвільного характеру та їх види;
дозвільний орган, уповноважений
видавати документ дозвільного
характеру; платність або безоплатність
видачі (переоформлення, видачі
дубліката, анулювання) документа
дозвільного характеру; строк видачі
або надання письмового повідомлення
про відмову у видачі документа
дозвільного характеру; вичерпний
перелік підстав для відмови у видачі,
переоформленні, видачі дубліката,
анулюванні документа дозвільного
характеру; строк дії документа
дозвільного характеру або
необмеженість строку дії такого
документа. Отже питання видачі
дозвільного документу не можуть
регулюватися рішенням виконавчого
комітету Вінницької міської ради від
20.03.2014 р. №651. ОСОБА_1 зверталась до
виконавчих органів Вінницької міської
ради щодо надання погодження на
здійснення торгівлі з пересувного
об'єкта сезонної торгівлі у
відповідності до рішення виконавчого
комітету Вінницької міської ради від
20.03.2014 р. №651, оскільки в неї вимагали
такий документ, хоча діючим
законодавства такий документ не
передбачено, однак листами від 23.05.2014 р.
та від 11.06.2014 р. дозвіл їй не надавався.
Вважає, що вимоги щодо отримання
вказаного погодження є неправомірними.
Закон України "Про благоустрій
населених пунктів", який визначає
наявність вказаного дозволу 06.09.2005 р.
набув чинності з 01.01.2006 р. однак
Податковий кодекс України прийнятий
02.12.2010 р. набув чинності з 01.01.2011 р.
Пунктом 3 підрозділу 10 "Інші перехідні
положення" Податкового кодексу
України, в разі якщо законодавчими
актами передбачені інші правила
справляння податків, зборів, що
регулюються цим Кодексом,
застосовуються правила цього кодексу.
Відповідно до Прикінцевих положень (п.
5) органом місцевого самоврядування
мало бути забезпечено у місячний
термін прийняття рішень щодо
встановлення місцевих податків і
зборів визначених лише цим кодексом.
Зазначає, що в даному випадку має
застосовуватись нормативно-правовий
акт прийнятий пізніше, який не
передбачає наявності вказаного
дозволу та плати за нього. Крім того ст.
4-1 Закону України "Про дозвільну
систему у сфері господарської
діяльності" визначено, що порядок
видачі документів дозвільного
характеру або відмови в їх видачі,
переоформлення, видачі дублікатів,
анулювання, видача або відмова у видачі
яких законами України віднесена до
повноважень органів місцевого
самоврядування, встановлюється їх
рішенням за погодженням з
територіальними (місцевими) органами
центральних органів виконавчої влади,
що здійснюють регулювання у
відповідній сфері, та територіальними
органами уповноваженого органу, а у
випадках, передбачених законом, - на
підставі типових порядків,
затверджених Кабінетом Міністрів
України. Такі порядки мають
передбачати, зокрема, вичерпний
перелік документів, які суб'єкту
господарювання необхідно подати для
одержання документа дозвільного
характеру. Просить врахувати, що
відповідно до акту Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Вінницькій
області №0836 від 12.06.2014 року під час
позапланової перевірки суб'єкта
господарювання ОСОБА_1 жодних порушень
не виявлено. Крім того, ОСОБА_1
зверталася зі скаргами до органів
прокуратури. Також ОСОБА_1 звернулася
із скаргою до Державної служби України
з питань регуляторної політики та
розвитку підприємництва щодо
неправомірного вимагання працівниками
виконавчого комітету Вінницької
міської ради отримання погодження. В
листі Державної служби України з
питань регуляторної політики та
розвитку підприємництва від 09.07.2014 р.
№5510/0/20-14, який направлено до
прокуратури м. Вінниці та до
виконавчого комітету Вінницької
міської ради вказано, що, вимагаючи
таке погодження, виконавчий комітет
Вінницької міської ради грубо порушує
вимоги законодавства. На даний час
результати розгляду даного листа
невідомі. Крім того, у якості свідків
при складані протоколу було залучено
зацікавлених осіб, які були присутні на
перевірці. Вважає, що Акт відмови від
надання пояснення та підпису в
протоколі про адміністративне
правопорушення від 30.04.2014 року, 30.04.2014
року не складався, оскільки під час
ознайомлення у відповідача з
матеріалами щодо притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності
даного акту в матеріалах не було. Крім
того зазначає, що розгляд справи
адміністративною комісією було
призначено на 26.06.2014 року, про що
містяться відповідні докази в
матеріалах адміністративної справи,
однак справу було розглянуто 27.06.2014
року. Доказів того, що учасники
належним чином повідомлялися про час
та місце розгляду справи 27.06.2014 року в
матеріалах немає. Вважає, що цим було
порушено права ОСОБА_1, оскільки він, як
її захисник, не мав можливості прийняти
участі у розгляді справи, не було
викликано свідків, про що вони заявляли
клопотання. Зазначає, що в протоколі
від 30.04.2014 року та в постанові від 27.06.2014
року про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності
жодного посилання на рішення виконкому
Вінницької міської ради від 20.03.2014 р.
№651 "Про затвердження порядку
погодження розташування на об'єктах
благоустрою пересувних об'єктів
сезонної торгівлі, проведення ярмарків
у м. Вінниці" немає. Пояснив, що позивач
не зверталася із позовом про визнання
даного рішення виконавчого комітету
незаконним, оскільки дане рішення
прийнято з порушенням вимог
законодавства, орган, який прийняв
даний акт, самостійно має прийняти
рішення щодо даного документу. Просить
позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала із
викладених у позові підстав та суду
пояснила, що в неї є всі необхідні
документи на зайняття підприємницькою
діяльністю в зазначеному місці,
зокрема, свідоцтво про державну
реєстрацію фізичної особи - підприємця,
свідоцтво платника єдиного податку, в
якому зазначено місце провадження
господарської діяльності: АДРЕСА_1,
дозвіл Вінницької міської
санітарно-епідеміологічної станції на
здійснення торгівельної діяльності, в
тому числі і по АДРЕСА_1. Однак до неї
безпідставно неодноразово приходять
працівники Вінницької міської ради з
метою проведення незаконних перевірок
та вимагають надання погодження,
передбаченого рішенням виконкому
Вінницької міської ради від 20.03.2014 р.
№651 "Про затвердження порядку
погодження розташування на об'єктах
благоустрою пересувних об'єктів
сезонної торгівлі, проведення ярмарків
у м. Вінниці". Щодо неї складаються
протоколи про притягнення її до
адміністративної відповідальності, в
неї незаконно вилучили обладнання, з
допомогою якого вона здійснювала
підприємницьку діяльність, чим
позбавили її засобів до існування.
Видача такого погодження не
передбачена чинним законодавством.
Вона неодноразово з даного приводу
зверталася зі скаргами до органів
прокуратури, крім того зверталася із
скаргами на дії працівників
прокуратури. Також вона звернулася із
скаргою до Державної служби України з
питань регуляторної політики та
розвитку підприємництва щодо
неправомірного вимагання працівниками
виконавчого комітету Вінницької
міської ради отримання погодження. На
її скаргу надано відповідь, в якій
зазначено, що надання такого
погодження не передбачено законом.
Лист Державної служби України з питань
регуляторної політики та розвитку
підприємництва від 09.07.2014 р. №5510/0/20-14
направлено до прокуратури м. Вінниці та
до виконавчого комітету Вінницької
міської ради, на даний час результати
розгляду даного листа їй невідомі.
Зазначає, що протокол про притягнення
її до адміністративної
відповідальності від 30.04.2014 року у її
присутності не складався, оскільки
особи, які прийшли з перевіркою, пішли з
місця події, не складаючи протоколу.
Посвідчення посадові особи їй не
пред'являли. Також не складався Акт
відмови від надання пояснення та
підпису в протоколі про
адміністративне правопорушення від
30.04.2014 року. Протокол їй було надіслано
поштою. Крім того, у якості свідків в
протоколі зазначено зацікавлених осіб,
які були присутні на перевірці.
Зокрема, ОСОБА_4 є працівником
Вінницької міської ради і незадовго до
вказаних у протоколі подій, він
неодноразово їй телефонував та
запитував, чи є у неї погодження на
здійснення торгівлі. Розгляд справи
адміністративною комісією було
призначено на 26.06.2014 року, однак розгляд
справи в цей день не відбувся, вона
поспілкувалася із головою
адміністративної комісії, який
повідомив їй, що штрафувати її не
будуть та пішла додому. Після чого їй
зателефонували та попросили прийти
27.06.2014 року, при цьому не повідомляли, що
буде відбуватися розгляд
адміністративної справи. 27.06.2014 року
вона з'явилася до адміністративної
комісії сама, без свого представника,
та побачила, що присутні члени
адміністративної комісії. Їй надали
слово, вона висловила свою позицію
після чого її усно повідомили, що її
притягнуто до адміністративної
відповідальності у виді штрафу в
розмірі 850 грн. Вона також поставила
свій підпис в постанові
адміністративної комісії. В результаті
неналежного повідомлення про час та
місце розгляду адміністративної
справи в розгляді справи не мав
можливості взяти участь її адвокат
ОСОБА_3, не було викликано свідків, про
що вони заявляли клопотання. Вважає, що
цим було порушено її права. Просить
позов задовольнити.

Представник відповідача
адміністративної комісії при
виконавчому комітеті Вінницької
міської ради - ОСОБА_5 в судовому
засіданні позов не визнав та суду
пояснив, що постановою
адміністративної комісії при
виконавчому комітеті Вінницької
міської ради від 27.06.2014 р. №696 ФОП ОСОБА_1
притягнуто до адміністративної
відповідальності за порушення п.п. 6.13.1
(16, 29), 8.6.4 Правил благоустрою міста
Вінниці, за що передбачена
відповідальність статтею 152 КУпАП.
Вищезазначену постанову винесено за
наслідком розгляду протоколу про
адміністративне правопорушення від
30.04.2014 р. серії ОС №003367 складеного
головним інспектором КП "Муніципальна
поліція" ОСОБА_6 за фактом умисного
самовільного розміщення ФОП ОСОБА_1 без
відповідного погодження конструкції
для здійснення торгівлі морозивом по
АДРЕСА_1, чим також ускладнила умови
руху пішоходів. Відповідно до п.п. 6.13.1(16)
Правил благоустрою міста Вінниці на
об'єктах благоустрою забороняється
встановлювати самовільно об'єкти
(будь-які конструкції) зовнішньої
реклами та торгівлі тощо. Відповідно до
п.п. 6.13.1(29) Правил благоустрою міста
Вінниці на об'єктах благоустрою
забороняється вчиняти дії, що тягнуть
порушення умов благоустрою,
пошкодження (руйнування чи псування)
вулично-дорожньої мережі, інших
об'єктів та елементів благоустрою,
ускладнення умов руху пішоходів та
транспорту, здійснювати стихійну
торгівлю та інші дії, заборонені цими
Правилами, чинним законодавством
України. Згідно до п.п. 8.6.4 Правил
благоустрою міста Вінниці
забороняється розміщення та
діяльність об'єктів у сфері торгівлі,
громадського харчування, послуг та
побуту без наявності відповідних
погоджень та дозвільних документів,
визначених цими Правилами та діючим
законодавством. Відповідно до рішення
виконкому Вінницької міської ради від
20.03.2014 р. №651 "Про затвердження порядку
погодження розташування на об'єктах
благоустрою пересувних об'єктів
сезонної торгівлі, проведення ярмарків
у м. Вінниці" розташування на об'єктах
благоустрою міста Вінниці пересувних
об'єктів сезонної торгівлі
здійснюється за наявності
відповідного погодження на право
торгівлі департаменту
адміністративних послуг Вінницької
міської ради. Відповідно до ч. 1 ст. 73
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" акти ради,
сільського, селищного, міського голови,
голови районної в місті ради,
виконавчого комітету сільської,
селищної, міської, районної у місті (у
разі її створення) ради, прийняті в
межах наданих їм повноважень, є
обов'язковими для виконання всіма
розташованими на відповідній
території органами виконавчої влади,
об'єднаннями громадян, підприємствами,
установами та організаціями,
посадовими особами, а також
громадянами, які постійно або
тимчасово проживають на відповідній
території. Зважаючи на вищезазначені
норми Правил благоустрою міста
Вінниці, які затвердженні рішенням
Вінницької міської ради від 01.03.2011 р.
№104 та КУпАП, а також те, що у ФОП ОСОБА_1
було відсутнє погодження на право
торгівлі департаменту
адміністративних послуг Вінницької
міської ради для здійснення торгівлі
за зазначеною адресою, адміністративна
комісія вирішила застосувати до неї
мінімальне стягнення, передбачене
статтею 152 КУпАП, а саме штраф у розмірі
850 грн. Твердження позивача про те, що у
головного інспектора КП "Муніципальна
поліція" ОСОБА_6 не було права на
складання даного протоколу про
адміністративне правопорушення, так як
у нього було відсутнє направлення на
здійснення перевірки відповідно до
Порядку провадження торгівельної
діяльності та правил торговельного
обслуговування на ринку споживчих
товарів, затвердженого постановою КМУ
від 15.06.2006 р. №833 та відповідно до Закону
України "Про особливості здійснення
державного нагляду у сфері
господарської діяльності щодо
фізичних осіб підприємців та юридичних
осіб, які застосовують спрощену
систему оподаткування обліку та
звітності" спростовуються наступним.
Відповідно до п. 36 Правил контроль за
дотриманням цих Порядку та правил
здійснюють органи виконавчої влади та
органи місцевого самоврядування у
межах їх компетенції відповідно до
законодавства. Відповідно до п. 37
Правил перевірка дотримання цих
Порядку та правил проводиться
посадовою особою відповідного органу
пред'явленням службового посвідчення
та направлення на перевірку в
присутності особи, що здійснює продаж
товарів, і представника суб'єкта
господарювання, що перевіряється.
Беручи до уваги викладене у
вищезазначених пунктах Правил, жодним
чином не можна дійти до висновку, що для
фіксування факту правопорушення
передбаченого статтею 152 КУпАП
працівнику КП "Муніципальна поліція"
було необхідно мати направлення на
перевірку, так як Кодекс України про
адміністративні правопорушення не є
Порядком провадження торгівельної
діяльності та правил торговельного
обслуговування на ринку споживчих
товарів. Відповідно до ст.1 Закону
України "Про особливості здійснення
державного нагляду у сфері
господарської діяльності щодо
фізичних осіб підприємців та юридичних
осіб, які застосовують спрощену
систему оподаткування обліку та
звітності" у цьому Законі терміни
"державний нагляд (контроль)", "заходи
державного нагляду (контролю)"
вживаються у значеннях, наведених у
Законі України "Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності". Відповідно
до ст.1 Закону України "Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності"
державний нагляд (контроль) -
діяльність уповноважених законом
центральних органів виконавчої влади,
їх територіальних органів, державних
колегіальних органів, органів
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим, органів місцевого
самоврядування в межах повноважень,
передбачених законом, щодо виявлення
та запобігання порушенням вимог
законодавства суб'єктами
господарювання та забезпечення
інтересів суспільства, зокрема
належної якості продукції, робіт та
послуг, прийнятного рівня небезпеки
для населення, навколишнього
природного середовища. Відповідно до
ст. 2 Закону України "Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" дія його
поширюється на відносини, пов'язані зі
здійсненням державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності. Дія цього Закону не
поширюється на відносини, що виникають
під час здійснення заходів валютного
контролю, митного контролю, державного
експортного контролю, контролю за
дотриманням бюджетного і податкового
законодавства та касових операцій,
контролю за дотриманням порядку
проведення розрахунків, за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових
виробів, використанням державного та
комунального майна, банківського і
страхового нагляду, інших видів
спеціального державного контролю за
діяльністю суб'єктів господарювання на
ринку фінансових послуг, державного
контролю за дотриманням законодавства
про захист економічної конкуренції,
державного архітектурно-будівельного
контролю та нагляду, телекомунікації,
поштовий зв'язок, радіочастотний
ресурс України, під час проведення
процедур, передбачених Кодексом
України про адміністративні
правопорушення, а також
оперативно-розшукової діяльності,
дізнання, прокурорського нагляду,
досудового слідства і правосуддя,
державного нагляду за дотриманням
вимог ядерної та радіаційної безпеки,
державного контролю та нагляду в
галузі цивільної авіації, державного
нагляду (контролю) за дотриманням
ліцензійних умов транспортування
природного і нафтового газу
трубопроводами та його розподілу,
постачання природного газу, зберігання
природного газу в обсягах, що
перевищують рівень, який
встановлюється ліцензійними умовами
провадження господарської діяльності
із зберігання природного газу. Як
вбачається з вищезазначених норм
Закону України "Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" та Закону
України "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" їх дія не
поширюється на правовідносини щодо
притягнення суб'єкта господарювання до
адміністративної відповідальності.
Беручи до уваги те, що рішення
виконкому Вінницької міської ради від
20.03.2014 р. №651 "Про затвердження порядку
погодження розташування на об'єктах
благоустрою пересувних об'єктів
сезонної торгівлі, проведення ярмарків
у м. Вінниці" та Правила благоустрою
міста Вінниці, які затвердженні
рішенням Вінницької міської ради від
01.03.2011 р. є чинними, тому у
адміністративної комісії були
відсутні підстави для закриття
провадження у справі та відмови у
притягненні ФОП ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності. В
судовому порядку рішення виконкому
Вінницької міської ради від 20.03.2014 р.
№651 "Про затвердження порядку
погодження розташування на об'єктах
благоустрою пересувних об'єктів
сезонної торгівлі, проведення ярмарків
у м. Вінниці" не оскаржувалося.
Зазначив, що до виконавчого комітету
Вінницької міської ради надійшов лист
Державної служби України з питань
регуляторної політики та розвитку
підприємництва від 09.07.2014 р. №5510/0/20-14, на
даний час лист знаходиться на розгляді.
Чому в постанові адміністративної
комісії від 27.06.2014 року зазначено, що
ОСОБА_1 встановила холодильну камеру
для здійснення стихійної торгівлі
морозивом без відповідних погоджень та
дозвільних документів сказати не може,
малося на увазі, що ОСОБА_1 здійснювала
торгівлю без відповідного погодження
на право торгівлі департаменту
адміністративних послуг, видача якого
передбачена рішенням виконкому
Вінницької міської ради від 20.03.2014 р.
№651 "Про затвердження порядку
погодження розташування на об'єктах
благоустрою пересувних об'єктів
сезонної торгівлі, проведення ярмарків
у м. Вінниці". Крім того пояснив, що
засідання адміністративної комісії
було призначено на 26.06.2014 року, ОСОБА_1
з'явилася на засідання, однак засідання
не відбулося, оскільки не зібрався
кворум. Тому засідання
адміністративної комісії було
відкладено на 27.06.2014 року, про що було
повідомлено ОСОБА_1, яка з'явилася на
засідання 27.06.2014 року. В цей же день було
винесено постанову адміністративної
комісії про накладення на ОСОБА_1
мінімального штрафу в розмірі 850 грн. В
цей же день постанова була вручена
ОСОБА_1, про що свідчить її підпис в
постанові. Об'єкт торгівлі
розміщувався на тротуарі. Головний
інспектор КП ВМР "Муніципальна поліція"
мав право складати протокол, оскільки
такі повноваження він має відповідно
до статуту, затвердженого рішенням
Вінницької міської ради. Зазначив, що
копії такого рішення на даний час
надати не може. Вважає, що направлень
для проведення перевірки в цьому
випадку не потрібно, оскільки це не
передбачено ст. 152 КУпАП. Просить у
позові відмовити.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні
пояснив, що працює головним
спеціалістом відділу торговельного,
побутового та ресторанного
господарства Департаменту
адміністративних послуг Вінницької
міської ради. 30.04.2014 року в зв'язку з
виконанням своїх посадових обов'язків
він проходив по вул. Соборній в м.
Вінниці. Працівник, який складав
протокол запросив його бути свідком,
він ставив свій підпис в протоколі. Він
знає специфіку роботи працівників КП
ВМР "Муніципальна поліція", оскільки
він займається ліквідацією стихійної
торгівлі і в нього аналогічні
повноваження, працівники КП ВМР
"Муніципальна поліція" перевіряють чи є
в особи погодження на право торгівлі,
видача якого передбачена рішенням
виконкому Вінницької міської ради від
20.03.2014 р. №651 "Про затвердження порядку
погодження розташування на об'єктах
благоустрою пересувних об'єктів
сезонної торгівлі, проведення ярмарків
у м. Вінниці", якщо такого погодження
немає, складають протокол про
адміністративне правопорушення. На
місці події була присутня продавець,
згодом під'їхала ОСОБА_1 На місці події
він бачив фрізер та зонтик. Обстеження
місця події проводив працівник КП ВМР
"Муніципальна поліція" ОСОБА_6,
проводилася фотофіксація. ОСОБА_6
запитував в продавця чи є погодження на
право торгівлі, видача якого
передбачена рішенням виконкому
Вінницької міської ради від 20.03.2014 р.
№651, вона відповіла, що немає. Оскільки
виникла суперечка, на місці події
почали збиратися люди. Про те, чи було в
працівників КП ВМР "Муніципальна
поліція" направлення на перевірку йому
не відомо. В силу своїх посадових
обов'язків він дійсно раніше
спілкувався з ОСОБА_1 по питаннях
здійснення нею торгівлі в інших місцях.

Заслухавши пояснення позивача, його
представника, представника
відповідача, свідка, дослідивши
матеріали адміністративної справи,
оцінивши надані докази, суд прийшов до
висновку, що позов є обгрунтованим та
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що адміністративною
комісією при виконавчому комітеті
Вінницької міської ради винесено
постанову № 696 від 27.06.2014 року, якою
визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ст. 152 КУпАП України.

Зокрема, в постанові зазначено, що
ОСОБА_1, усвідомлюючи протиправний
характер своєї дії, на об'єкті
благоустрою біля будинку АДРЕСА_1
умисно встановила холодильну камеру
для здійснення стихійної торгівлі
морозивом без відповідних погоджень та
дозвільних документів, чим вчинила
правопорушення передбачене ст. 152
КУпАП - порушення правил благоустрою
території населеного пункту, а саме,
п.п. 6.13.1 (16; 29), 8.6.4 "Правил благоустрою м.
Вінниці" і посягнула на встановлений
громадський порядок. Також комісією
детально виявлено, що законних підстав
для торгівлі на об'єкті благоустрою,
зокрема тротуарі біля будинку АДРЕСА_1,
ОСОБА_1 не мала із-за закінчення терміну
офіційного дозволу на таку торгівлю.
Факт звернення із заявою на
продовження дії дозволу і не отримання
відповіді не дає підстав діяти з
порушенням встановлених вимог і
правил. Оформлення такої дії
адміністративним протоколом
працівниками КП ВМР «Муніципальна
поліція» є правомірним.

Вказаною постановою позивача піддано
адміністративному стягненню за
вчинення правопорушення,
передбаченого ст.152 КУпАП України у
виді штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп.

Як вбачається із постанови вона була
винесена у присутності позивача.
Постанову від 27.06.2014 року позивач
отримала 27.06.2014 року, що
підтверджується її підписом у
постанові.

З протоколу про адміністративне
правопорушення від 30.04.2014 року серії ОС
№003367 вбачається, що головний
інспектор КП ВМР «Муніципальна
поліція» ОСОБА_6 склав цей протокол про
те, що ОСОБА_1 порушила п.п. 6.13.1 (16), 6.13.1.
(29), 8.6.4 Правил благоустрою території м.
Вінниці, а саме по АДРЕСА_1 на тротуарі,
що є об'єктом благоустрою ч.1 п. 1.12.2
Правил благоустрою, без відповідних
погоджень, умисно організувала
розміщення спеціальної конструкції
для здійснення торгівлі морозивом, чим
ускладнювала умови руху пішоходів, за
що передбачена адміністративна
відповідальність ст 152 КУпАП.

Як вбачається із протоколу, свідками
зазначено ОСОБА_4 та ОСОБА_7

Із записів в протоколі вбачається, що
ОСОБА_1 від надання пояснень та від
підпису в протоколі відмовилася.

Із акту обстеження місця порушення
законодавства у сфері благоустрою від
30.04.2014 року вбачається, що 30.04.2014 року о 10
год. 45 хв. головним інспектором КП ВМР
"Муніципальна поліція" в присутності
свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_7 та ОСОБА_1 по
АДРЕСА_1 здійснено обстеження об'єкту
благоустрою АДРЕСА_1. В результаті чого
встановлено, що ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 на
тротуарі, що є об'єктом благоустрою ч. 1
п. 1.12.2 Правил благоустрою, без
відповідних погоджень, умисно
організувала розміщення спеціальної
конструкції для здійснення торгівлі
морозивом, чим ускладнювала умови руху
пішоходів та чим порушила вимоги п.п.
6.13.1 (16, 29), 8.6.4 Правил благоустрою
території м. Вінниці. В акті містяться
підписи особи, яка склала протокол та
підписи свідків, із запису в акті
вбачається, що ОСОБА_1 від підпису в
протоколі відмовилася.

Відповідно до акту відмови від надання
пояснення та підпису в протоколі про
адміністративне правопорушення від
30.04.2014 року, ОСОБА_1 під час складання
протоколу про адміністративне
правопорушення серії ОС №003367
відмовилася від надання пояснень щодо
вчиненого нею діяння та поставити
підпис у протоколі.

Із листа Комунального підприємства
Вінницької міської ради «Муніципальна
поліція» від 08.05.2014 року №34-00-006-19186,
адресованого ОСОБА_1, вбачається, що
відповідно до Правил благоустрою
території м. Вінниці на об'єктах
благоустрою забороняється
встановлювати самовільно об'єкти
(будь-які конструкції) зовнішньої
реклами та торгівлі тощо. У зв'язку з
цим на ОСОБА_1 складено
адміністративний протокол про
адміністративне правопорушення за ст.
152 КУпАП. Повідомлено, що розгляд
адміністративної справи відносно
ОСОБА_1 відбудеться з 10 год. 00 хв. до 13
год. 00 хв. 05.06.2014 року у
адміністративному приміщенні
Прозорого офісу Вінницької міської
ради. У разі виникнення питань, щодо
складеного адміністративного
протоколу за порушення законодавства
у сфері благоустрою ОСОБА_1 може до
проведення засідання адміністративної
комісії звернутися в Муніципальну
поліцію по вул. Р. Скалецького, 29/4 в м.
Вінниці, в зручний для неї час.

З протоколу №696 засідання
адміністративної комісії при
виконавчому комітеті Вінницької
міської ради від 27.06.2014 року вбачається,
що на засіданні була присутня ОСОБА_1

Як встановлено в судовому засіданні,
відповідно до свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи - підприємця
серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 зареєстрована як
фізична особа - підприємець, дата
проведення державної реєстрації 01.06.1999
року.

Із свідоцтва платника єдиного податку
серії НОМЕР_1 виданого 31.05.2012 року
суб'єкту господарювання ОСОБА_1
вбачається, що податкова адреса об'єкта
господарювання АДРЕСА_2, дата обрання
або переходу на спрощену систему
оподаткування з 01.01.2012 року, ставка
єдиного податку 20% група 2, місце
провадження господарської діяльності
АДРЕСА_3, АДРЕСА_2, АДРЕСА_4, АДРЕСА_1. Види
господарської діяльності 47.11 Роздрібна
торгівля в неспеціалізованих
магазинах переважно продуктами
харчування. 47.19 Інші види роздрібної
торгівлі в неспеціалізованих
магазинах. 47.99 Інші види роздрібної
торгівлі поза магазинами. 66.22
Діяльність страхових агентів і
брокерів. 66.29 Інша допоміжна діяльність
у сфері страхування та пенсійного
забезпечення.

З договору зберігання від 05.04.2014 року
вбачається, що даний договір укладено
Управлінням спільної комунальної
власності територіальних громад
Вінницької області із Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1, за даним
договором Управління зобов'язується за
плату зберігати обладнання для
приготування морозива, передані йому
поклажодавцем та установити
холодильник, строк зберігання за даним
договором з 05.04.2014 року до 15.10.2014 року.

З Державного акту на право постійного
користування земельною ділянкою серії
ЯЯ №015780 виданого 07.07.2006 року
вбачається, що даний акт видано
Управлінню спільної комунальної
власності територіальних громад
Вінницької області на підставі рішення
виконкому Вінницької міської ради від
28.12.2001 року №2293. Відповідно до даного
Державного акту управління є постійним
користувачем земельної ділянки площею
0, 0858 га, яка розташована по АДРЕСА_1,
цільове призначення земельної ділянки
- для громадських потреб.

Відповідно до узгодження Вінницької
міської санітарно-епідеміологічної
станції від 20.03.2008 року №2893, Вінницька
міська санітарно-епідеміологічна
станція узгоджує діяльність у сфері
виїзної торгівлі морозивом СПД ФО
ОСОБА_1, місце провадження діяльності
АДРЕСА_1, термін дії узгодження: на
термін дії договору оренди, особливі
умови: при дотриманні вимог "Санітарних
норм для підприємств продовольчої
торгівлі №5781-91".

Отже, з наведеного вбачається, що в
порушення п. 2.3 Рішення виконавчого
комітету Вінницької міської ради "Про
затвердження порядку погодження
розташування на об'єктах благоустрою
пересувних об'єктів сезонної торгівлі,
проведення ярмарків у м. Вінниці" від
20.03.2014 року №651, заява ОСОБА_1 не була
розглянута протягом п'яти робочих днів
та особа не була повідомлена у
встановлений строк про результати
розгляду заяви.

Із акту Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Вінницькій області №0836
від 12.06.2014 року вбачається, що під час
позапланової перевірки суб'єкта
господарювання ОСОБА_1 встановлено, що
суб'єкт господарювання проводить
виїздну торгівельну діяльність по
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
державну реєстрацію серії НОМЕР_2
виданого виконавчим комітетом
Вінницької міської ради від 01.06.1999 року
та свідоцтва платника єдиного податку
серії НОМЕР_3 з 01.01.2012 року, проведено
також перевірку дотримання вимог
законодавства про захист прав
споживачів при реалізації
продовольчих товарів, а саме
молокотоварів, в ході якої порушень не
виявлено.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 зверталася із скаргами до
Державної служби України з питань
регуляторної політики та розвитку
підприємництва щодо неправомірного
вимагання працівниками виконавчого
комітету Вінницької міської ради
отримання погодження. Як вбачається з
листа Державної служби України з
питань регуляторної політики та
розвитку підприємництва від 09.07.2014 р.
№5510/0/20-14, який направлено до
прокуратури м. Вінниці для надання
правової оцінки діям посадових осіб
виконавчого комітету Вінницької
міської ради та, за наявності підстав,
вжиття заходів прокурорського
реагування та копію якого направлено
до виконавчого комітету Вінницької
міської ради, в листі вказано, що,
погодження, передбачене рішенням
виконавчого комітету Вінницької
міської ради "Про затвердження порядку
погодження розташування на об'єктах
благоустрою пересувних об'єктів
сезонної торгівлі, проведення ярмарків
у м. Вінниці" від 20.03.2014 року №651 має всі
ознаки документа дозвільного
характеру. Вимагаючи таке погодження,
виконавчий комітет Вінницької міської
ради грубо порушує чіткі та
недвозначні вимоги Закону України «Про
дозвільну систему у сфері
господарської діяльності» та Закону
України «Про перелік документів
дозвільного характеру у сфері
господарської діяльності».

На даний час результати розгляду
даного листа позивачу та його
представнику невідомі.

Відповідно до п. 2.2.3 рішення
виконавчого комітету Вінницької
міської ради "Про затвердження порядку
погодження розташування на об'єктах
благоустрою пересувних об'єктів
сезонної торгівлі, проведення ярмарків
у м. Вінниці" від 20.03.2014 року №651,
розташування пересувних об'єктів
торгівлі з реалізації морозива на
території міста здійснюється лише біля
стаціонарних об'єктів торгівлі,
закладів ресторанного господарства за
умови що дані об'єкти не створюватимуть
перешкод для вільного пересування
громадян. Особа, зацікавлена у
погодженні розташування пересувних
об'єктів торгівлі з реалізації
морозива подає через адміністратора
Центру адміністративних послуг
"Прозорий офіс" заяву з зазначенням:
повна назва юридичної особи, прізвище
ім'я, по батькові фізичної
особи-підприємця; юридична адреса
юридичної особи, місце реєстрації
фізичної особи - підприємця; адреса
розташування об'єкту виїзної торгівлі.
До заяви додаються документи: документ
про наявність відповідних нежитлових
приміщень: свідоцтва про право
власності на приміщення або акту про
готовність об'єкту до експлуатації,
договору оренди або суборенди за
згодою власника, паспорту прив'язки
тимчасової споруди для здійснення
підприємницької діяльності тощо;
фотофіксація даного пересувного
об'єкту на місці здійснення торгівлі.
Якщо звернення подається
уповноваженим представником заявника,
до нього долучається копія документу,
який підтверджує його повноваження.
Погодження розташування пересувних
об'єктів торгівлі з реалізації
морозива дійсне при умові наявності
відповідних висновків
санітарно-епідеміологічної служби,
відповідних сертифікатів якості
продукції що реалізується, дотримання
санітарних норм та правил, дотримання
правил благоустрою території м.
Вінниці та відсутності скарг від
мешканців міста.

Відповідно до п.п. 2.3, 2.4, 2.5, 2.9 рішення
виконавчого комітету Вінницької
міської ради "Про затвердження порядку
погодження розташування на об'єктах
благоустрою пересувних об'єктів
сезонної торгівлі, проведення ярмарків
у м. Вінниці" від 20.03.2014 року №651, заява
розглядається уповноваженим органом
протягом п'яти робочих днів. За
результатами розгляду уповноваженим
органом може бути прийнято рішення про
погодження розташування відповідного
обєкту або відмовлено у такому
погодженні. У погодженні може бути
відмовлено з наступних підстав:
подання встановленого переліку
документів не в повному обсязі або не
зазначення у заяві інформації, яка має
бути зазначена; встановлення фактів у
поданих документах, що не відповідають
дійсності, або містять недостовірну
інформацію. Відмова уповноваженого
органу у погодженні може бути
оскаржена у встановленому діючим
законодавством порядку. За
результатами розгляду звернення
суб'єкта господарювання заявнику
видається погодження на право
торгівлі, яке оформлюється письмовим
погодженням за примірною формою згідно
додатку 2 або письмове повідомлення про
відмову у погодженні за примірною
формою згідно додатку 3.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП
законодавство України про
адміністративні правопорушення
складається з цього Кодексу та інших
законів України.

Згідно положень ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто
не може бути підданий заходу впливу в
зв'язку з адміністративним
правопорушенням інакше як на підставах
і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про
адміністративні правопорушення
здійснюється на основі суворого
додержання законності. Застосування
уповноваженими на те органами і
посадовими особами заходів
адміністративного впливу провадиться
в межах їх компетенції, у точній
відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Згідно положень ст. 10 КУпАП
адміністративне правопорушення
визнається вчиненим умисно, коли особа,
яка його вчинила, усвідомлювала
протиправний характер своєї дії чи
бездіяльності, передбачала її шкідливі
наслідки і бажала їх або свідомо
допускала настання цих наслідків.

Адміністративна відповідальність за
ст. 152 КУпАП настає за порушення
державних стандартів, норм і правил у
сфері благоустрою населених пунктів,
правил благоустрою територій
населених пунктів та тягне за собою
накладення штрафу на громадян від
двадцяти до вісімдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян і на посадових осіб, громадян -
суб'єктів підприємницької діяльності -
від п'ятдесяти до ста
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Об'єктом цього правопорушення є
суспільні відносини у сфері
громадського благоустрою.

Об'єктивна сторона правопорушення,
передбаченого ст. 152 КУпАП, полягає у
порушенні правил благоустрою
територій міст та інших населених
пунктів, а також недодержанні правил
щодо забезпечення чистоти і порядку в
містах та інших населених пунктах.

Суб'єктивна сторона правопорушення
характеризується наявністю вини як у
формі умислу, так і у формі
необережності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 283 КУпАП
розглянувши справу про
адміністративне правопорушення, орган
(посадова особа) виносить постанову
по справі. Постанова виконавчого
органу сільської, селищної, міської
ради по справі про адміністративне
правопорушення приймається у формі
рішення. Постанова повинна містити:
найменування органу (посадової особи),
який виніс постанову, дату розгляду
справи; відомості про особу, щодо якої
розглядається справа; опис обставин,
установлених при розгляді справи;
зазначення нормативного акта, який
передбачає відповідальність за дане
адміністративне правопорушення;
прийняте по справі рішення.

Так, в оскаржуваній постанові від 27.06.2014
року зазначено, що ОСОБА_1, усвідомлюючи
протиправний характер своєї дії, на
об'єкті благоустрою біля будинку
АДРЕСА_1 умисно встановила холодильну
камеру для здійснення стихійної
торгівлі морозивом без відповідних
погоджень та дозвільних документів,
чим вчинила правопорушення
передбачене ст. 152 КУпАП - порушення
правил благоустрою території
населеного пункту, а саме, п.п. 6.13.1 (16; 29),
8.6.4 "Правил благоустрою м. Вінниці" і
посягнула на встановлений громадський
порядок. Також комісією детально
виявлено, що законних підстав для
торгівлі на об'єкті благоустрою,
зокрема тротуарі біля будинку АДРЕСА_1,
ОСОБА_1 не мала із-за закінчення терміну
офіційного дозволу на таку торгівлю.
Факт звернення із заявою на
продовження дії дозволу і не отримання
відповіді не дає підстав діяти з
порушенням встановлених вимог і
правил. Оформлення такої дії
адміністративним протоколом
працівниками КП ВМР «Муніципальна
поліція» є правомірним. Таким чином
наяву вина ОСОБА_1 в умисній
організації торгівлі морозивом, як ФОП
по АДРЕСА_1. Комісія враховує, що
шкідливих наслідків немає, збитки не
заподіяні, що дає підстави засвідчити
обставини, які можуть пом'якшувати
відповідальність, з урахуванням особи
порушника, ступеня його вини, майнового
стану і накладення суми штрафу, як на
посадову особу не в максимальних
розміраї, а в мінімальних, в межах 50-ти
НМДГ.

Крім того з постанови вбачається, що в
постанові вказано, що наяву вина ОСОБА_1
в умисній організації торгівлі
морозивом, як ФОП по АДРЕСА_1. Однак, як
вбачається з постанови,
адміністративне стягнення на ОСОБА_1
накладено як на посадову особу.

Як встановлено в судовому засіданні,
ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа -
підприємець, що підтверджується
свідоцтвом про державну реєстрацію
фізичної особи - підприємця серії
НОМЕР_2.

Згідно положень ст. 14 КУпАП посадові
особи підлягають адміністративній
відповідальності за адміністративні
правопорушення, зв'язані з
недодержанням установлених правил у
сфері охорони порядку управління,
державного і громадського порядку,
природи, здоров'я населення та інших
правил, забезпечення виконання яких
входить до їх службових обов'язків.

Відповідно до ст. 152 КУпАП вчинення
адміністративного правопорушення,
передбаченого даною статтею тягне за
собою накладення штрафу на громадян
від двадцяти до вісімдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян і на посадових осіб, громадян -
суб'єктів підприємницької діяльності -
від п'ятдесяти до ста
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Однак, з оскаржуваної постанови не
вбачається чи була притягнута ОСОБА_1
до адміністративної відповідальності
як посадова особа чи як громадянин -
суб'єкт підприємницької діяльності.

Крім того, як вбачається з оскаржуваної
постанови, в постанові зазначено, що
ОСОБА_1, усвідомлюючи протиправний
характер своєї дії, на об'єкті
благоустрою біля будинку АДРЕСА_1
умисно встановила холодильну камеру
для здійснення стихійної торгівлі
морозивом без відповідних погоджень та
дозвільних документів, чим вчинила
правопорушення передбачене ст. 152
КУпАП.

В постанові не зазначено, без яких саме
погоджень та дозвільних документів
здійснювала діяльність ОСОБА_1

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 провадила торговельну
діяльність на підставі свідоцтва про
державну реєстрацію фізичної особи -
підприємця серії НОМЕР_2, свідоцтва
платника єдиного податку серії НОМЕР_1
виданого 31.05.2012 року, узгодження
Вінницької міської
санітарно-епідеміологічної станції
від 20.03.2008 року №2893.

Як встановлено в судовому засіданні із
пояснень сторін та матеріалів справи
ОСОБА_1 здійснювала торгівлю без
погодження на право торгівлі, видача
якого передбачена рішенням виконкому
Вінницької міської ради від 20.03.2014 р.
№651 "Про затвердження порядку
погодження розташування на об'єктах
благоустрою пересувних об'єктів
сезонної торгівлі, проведення ярмарків
у м. Вінниці".

З оскаржуваної постанови вбачається,
що комісією детально виявлено, що
законних підстав для торгівлі на
об'єкті благоустрою, зокрема тротуарі
біля будинку АДРЕСА_1, ОСОБА_1 не мала
із-за закінчення терміну офіційного
дозволу на таку торгівлю.

Як вбачається із дозволу на право
торгівлі морозивом Вінницької міської
ради від 25.04.2007 року №495 виданого
ОСОБА_1, дозвіл виданий на право
торгівлі морозивом по АДРЕСА_1. Дозвіл
дійсний до 25.05.2012 року.

Крім того, в судовому засіданні
встановлено, що ОСОБА_1 звернулася із
заявою від 24.04.2014 року до в.о. міського
голови ОСОБА_9, директора департаменту
адміністративних послуг ОСОБА_10 та
просила продовжити дію дозволу на
право торгівлі морозивом з пересувного
об'єкту, за адресою АДРЕСА_1. В заяві
зазначено перелік документів, які
додаються до заяви. На заяві міститься
штамп, з якого вбачається, що заява
зареєстрована у Вінницькій міській
раді 24.04.2014 року.

Відповідно до листа Департаменту
адміністративних послуг Вінницької
міської ради від 23.05.2014 року №04-00-009-21276
адресованого ОСОБА_1 вбачається, що її
звернення щодо надання дозволу на
право торгівлі морозивом з пересувного
об'єкту торгівлі за адресою АДРЕСА_1
розглянуте департаментом
адміністративних послуг у зв'язку з чим
її повідомляють, що згідно п. 2.2.3.
рішення виконавчого комітету
Вінницької міської ради від 20.03.2014 року
№651 "Про затвердження Порядку
погодження розташування на об'єктах
благоустрою пересувних об'єктів
торгівлі, проведення ярмарків у м.
Вінниці" розташування пересувних
об'єктів торгівлі з реалізації
морозива на території міста
здійснюється лише біля стаціонарних
об'єктів торгівлі, закладів
ресторанного господарства та за умови
що дані об'єкти не створюватимуть
перешкод для вільного пересування
громадян.

Із повідомлення Департаменту
адміністративних послуг Вінницької
міської ради про відмову у погодженні
розташування на об'єкті благоустрою
пересувних об'єктів сезонної торгівлі
від 11.06.2014 року №23 вбачається, що ФОП
ОСОБА_1 відмовлено у погодженні
розташування на об'єкті благоустрою
пересувних об'єктів сезонної торгівлі
з продажу морозива за адресами: АДРЕСА_5
та АДРЕСА_1 біля їдальні
облдержадміністрації, в зв'язку із
невідповідністю розташування об'єкту
п. 2.2.3 Рішення виконавчого комітету
Вінницької міської ради від 20.03.2014 року
№651 "Про затвердження Порядку
погодження розташування на об'єктах
благоустрою пересувних об'єктів
торгівлі, проведення ярмарків у м.
Вінниці", а саме: пересувний об'єкт
торгівлі не може розташовуватись біля
адміністративної будівлі.

Суд зазначає, що відповідно до
преамбули Закону України «Про
дозвільну систему у сфері
господарської діяльності» (чинному на
час виникнення правовідносин) цей
Закон визначає правові та
організаційні засади функціонування
дозвільної системи у сфері
господарської діяльності і встановлює
порядок діяльності дозвільних органів,
уповноважених видавати документи
дозвільного характеру, та державних
адміністраторів.

Згідно ст. 1 даного Закону дозвільні
органи - органи виконавчої влади,
державні колегіальні органи, органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи, уповноважені відповідно до
закону видавати документи
дозвільного характеру; документ
дозвільного характеру - дозвіл,
висновок, рішення, погодження,
свідоцтво, інший документ, який
дозвільний орган зобов'язаний видати
суб'єкту господарювання у разі
надання йому права на провадження
певних дій щодо здійснення
господарської діяльності або видів
господарської діяльності та/або без
наявності якого суб'єкт
господарювання не може проваджувати
певні дії щодо здійснення
господарської діяльності або видів
господарської діяльності.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 2 даного Закону дія
цього Закону поширюється на
дозвільні органи, державних
адміністраторів, уповноважений орган
та суб'єктів господарювання, які
мають намір провадити або провадять
господарську діяльність. Дія цього
Закону не поширюється на відносини у
сфері ліцензування господарської
діяльності (крім відносин щодо видачі
документів дозвільного характеру,
необхідних для отримання ліцензії на
провадження певного виду
господарської діяльності), охорони
державного кордону, державної митної
справи, державного експортного
контролю, державного регулювання
ринків фінансових послуг, охорони
державної таємниці (провадження
діяльності, пов'язаної з державною
таємницею), захисту економічної
конкуренції, а також на дозвільну
систему, що поширюється на операції зі
зброєю, бойовими припасами, вибуховими
матеріалами і речовинами,
сильнодіючими отруйними речовинами,
дозвільну діяльність у сфері
використання ядерної енергії,
дозвільну діяльність у сфері цивільної
авіації.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 даного Закону
виключно законами, які регулюють
відносини, пов'язані з одержанням
документів дозвільного характеру,
встановлюються: необхідність
одержання документів дозвільного
характеру та їх види; дозвільний орган,
уповноважений видавати документ
дозвільного характеру; платність або
безоплатність видачі (переоформлення,
видачі дубліката, анулювання)
документа дозвільного характеру; строк
видачі або надання письмового
повідомлення про відмову у видачі
документа дозвільного характеру;
вичерпний перелік підстав для
відмови у видачі, переоформлення,
видачі дубліката, анулювання документа
дозвільного характеру; строк дії
документа дозвільного характеру або
необмеженість строку дії такого
документа; перелік документів
дозвільного характеру у сфері
господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 4-1 даного Закону
порядок видачі документів
дозвільного характеру або відмови в
їх видачі, переоформлення, видачі
дублікатів, анулювання центральними
органами виконавчої влади, їх
територіальними (регіональними,
місцевими) органами встановлюється
Кабінетом Міністрів України за
поданням відповідного дозвільного
органу, погодженим з уповноваженим
органом, якщо інше не передбачено
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Порядок видачі
документів дозвільного характеру або
відмови в їх видачі, переоформлення,
видачі дублікатів, анулювання, видача
або відмова у видачі яких законами
України віднесена до повноважень
органів місцевого самоврядування,
встановлюється їх рішенням за
погодженням з територіальними
(місцевими) органами центральних
органів виконавчої влади, що
здійснюють регулювання у відповідній
сфері, та територіальними органами
уповноваженого органу, а у випадках,
передбачених законом, - на підставі
типових порядків,затверджених
Кабінетом Міністрів України. Такі
порядки мають передбачати, зокрема,
вичерпний перелік документів, які
суб'єкту господарювання необхідно
подати для одержання документа
дозвільного характеру. Строк видачі
документів дозвільного характеру
становить десять робочих днів, якщо
інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
Перелік документів дозвільного
характеру у сфері господарської
діяльності» затверджено Перелік
документів дозвільного характеру у
сфері господарської діяльності згідно
з додатком. Вказано, що термін "документ
дозвільного характеру" вживається у
значенні, наведеному у Законі України
"Про дозвільну систему у сфері
господарської діяльності".

Згідно ч. 3 ст. 1 даного Закону
забороняється вимагати від суб'єктів
господарювання отримання документів
дозвільного характеру, які не внесені
до Переліку, затвердженого цим Законом.

Згідно ч. ч. 6-8 ст. 1 даного Закону
встановлення інших видів документів
дозвільного характеру у сфері
господарської діяльності може
здійснюватися шляхом внесення
відповідних змін до цього Закону. Зміни
до Переліку вносяться одночасно (разом)
з внесенням змін до законів України, що
регулюють відносини у цій сфері.
Необхідність одержання документів
дозвільного характеру, встановлена
законами, виникає виключно після
внесення таких документів до Переліку,
крім випадків, передбачених частиною
четвертою цієї статті.

Аналіз вищевказаних норм закону дає
підстави вважати, що виключно законами,
які регулюють відносини, пов'язані з
одержанням документів дозвільного
характеру, встановлюється перелік
документів дозвільного характеру у
сфері господарської діяльності.

Зокрема, такий перелік встановлено
Законом України «Про Перелік
документів дозвільного характеру у
сфері господарської діяльності». Як
вбачається із положень Закону України
«Про Перелік документів дозвільного
характеру у сфері господарської
діяльності» погодження, передбачене
рішенням виконавчого комітету
Вінницької міської ради "Про
затвердження порядку погодження
розташування на об'єктах благоустрою
пересувних об'єктів сезонної торгівлі,
проведення ярмарків у м. Вінниці" від
20.03.2014 року №651 не включене до даного
Переліку.

Вказані нормативні акти, не
передбачають необхідність будь-якого
погодження розміщення торгівельних
точок з органами місцевого
самоврядування.

Отже, діючим законодавством не
передбачено отримання суб'єктом
підприємницької діяльності будь-якого
дозвільного документу від органів
місцевого самоврядування.

Крім того, суд зазначає, що відповідно
до підпункту 14.1.36. пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пункту 299.7 статті 229
Податкового кодексу України до реєстру
платників єдиного податку вносяться
такі відомості про платника єдиного
податку: 1) найменування суб'єкта
господарювання, код згідно з ЄДРПОУ
(для юридичної особи) або прізвище, ім'я,
по батькові фізичної особи -
підприємця, реєстраційний номер
облікової картки платника податків або
серія та номер паспорта (для фізичних
осіб, які через свої релігійні
переконання в установленому порядку
відмовилися від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків і мають
відповідну відмітку у паспорті); 2)
податкова адреса суб'єкта
господарювання; 3) місце провадження
господарської діяльності; 4) обрані
фізичною особою - підприємцем першої та
другої груп види господарської
діяльності; 5) ставка єдиного податку та
група платника податку; 6) дата (період)
обрання або переходу на спрощену
систему оподаткування; 7) дата
реєстрації; 8) види господарської
діяльності першої та другої груп; 9)
дата анулювання реєстрації.

Наказом Міністерства фінансів України
від 20.12.2011 року №1675 «Про затвердження
форми свідоцтва платника єдиного
податку та порядку видачі свідоцтва,
форми та порядку подання заяви про
застосування спрощеної системи
оподаткування та форми розрахунку
доходу за попередній календарний рік»,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 27 грудня 2011 р.
за N 1536/20274 затверджено форму свідоцтва
платника єдиного податку та Порядок
видачі свідоцтва платника єдиного
податку.

Згідно п.п.1,2 Порядку видачі свідоцтва
платника єдиного податку форма
свідоцтва платника єдиного податку є
обов'язковою до застосування на
всій території України.У Свідоцтві
зазначаються такі відомості:
найменування суб'єкта господарювання,
код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або
прізвище, ім'я, по батькові фізичної
особи - підприємця, реєстраційний номер
облікової картки платника податків
(ідентифікаційний номер) або серія та
номер паспорта (для фізичних осіб, які
через релігійні переконання в
установленому порядку відмовилися від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків);
дані документа, що підтверджує
державну реєстрацію юридичної особи
або фізичної особи - підприємця
відповідно до закону; податкова адреса
суб'єкта господарювання; місце
провадження господарської діяльності;
обрані фізичною особою - підприємцем
види господарської діяльності згідно з
КВЕД ДК 009:2005, у разі здійснення
виробництва - також види товару
(продукції), що нею виробляються; дата
(період) обрання або переходу на
спрощену систему оподаткування;ставка
єдиного податку; дата виписки
Свідоцтва. Бланк Свідоцтва є
документом суворого обліку. Облік
бланків свідоцтв здійснюється
органами державної податкової служби.
Свідоцтво видається безстроково
виключно суб'єкту господарювання або
уповноваженій ним особі та не може
ередаватися для провадження
господарської діяльності іншим особам.

Із свідоцтва платника єдиного податку
серії НОМЕР_1 виданого 31.05.2012 року
суб'єкту господарювання ОСОБА_1
вбачається, що в свідоцтві зазначено
місце провадження господарської
діяльності АДРЕСА_3, АДРЕСА_2, АДРЕСА_4 та
АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. ч.1, 4 ст. 2 КАС України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого: 1) суд вирішує справи відповідно
до Конституції та законів України, а
також міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України; 2) суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України. У разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

На підставі викладеного, суд критично
оцінює та не приймає до уваги пояснення
представника відповідача щодо того, що
рішення виконкому Вінницької міської
ради від 20.03.2014 р. №651 "Про затвердження
порядку погодження розташування на
об'єктах благоустрою пересувних
об'єктів сезонної торгівлі, проведення
ярмарків у м. Вінниці" є чинним, в
судовому порядку не оскаржувалося а
тому є обов'язковим до виконання.

Відповідно до преамбули Закону України
«Про особливості здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності щодо
фізичних осіб - підприємців та
юридичних осіб, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності» (чинному на час
виникнення правовідносино) цей Закон
визначає особливості здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності щодо
фізичних осіб - підприємців та
юридичних осіб, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності.

Відповідно до ст. 1, ч.ч. 1, 3 ст. 3 даного
Закону у цьому Законі терміни
"державний нагляд (контроль)", "заходи
державного нагляду (контролю)"
вживаються у значеннях, наведених у
Законі України "Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності". Здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності щодо
фізичних осіб - підприємців та
юридичних осіб: органи державного
нагляду (контролю), їх посадові особи
проводять позапланові заходи
державного нагляду (контролю) за
додержанням санітарного
законодавства; органи захисту прав
споживачів проводять позапланові
перевірки за скаргами споживачів.
Органам державного нагляду (контролю),
їх посадовим особам забороняється
здійснювати щодо фізичних осіб -
підприємців та юридичних осіб заходи
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності, не
передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 Закону України
"Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" дія цього Закону
поширюється на відносини, пов'язані
зі здійсненням державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності. Дія цього Закону не
поширюється, зокрема, на відносини, що
виникають під час під час проведення
процедур, передбачених Кодексом
України про адміністративні
правопорушення .

А тому суд не приймає до уваги
твердження позивача та її представника
про те, що направлення на перевірку та
акт перевірки ОСОБА_1 працівниками
муніципальної міліції не надавались,
отже підстави для проведення перевірки
були відсутні.

Відповідно до п.п. 1, 4, 5-7, 36, 37 Порядку
провадження торговельної діяльності
та правил торговельного
обслуговування на ринку споживчих
товарів, затверденого постановою
Кабінету Міністрів України від 15
червня 2006 р. № 833 ці Порядок та правила
визначають загальні умови
провадження торговельної діяльності
суб'єктами оптової торгівлі,
роздрібної торгівлі, закладами
ресторанного господарства, основні
вимоги до торговельної мережі, мережі
закладів ресторанного господарства і
торговельного обслуговування
споживачів (покупців), які придбавають
товари у підприємств, установ та
організацій незалежно від
організаційно-правової форми і форми
власності, фізичних осіб - підприємців
та іноземних юридичних осіб, що
провадять підприємницьку діяльність
на території України. Торговельна
діяльність регулюється
Господарським і Цивільним кодексами
України, Законом України "Про захист
прав споживачів", іншими актами
законодавства, а також цим Порядком.
Суб'єкт господарювання провадить
торговельну діяльність після його
державної реєстрації, а у випадках,
передбачених законодавчими актами, за
наявності відповідних дозвільних
документів (ліцензії, торговельного
патенту тощо). Суб'єкт господарювання
може мати: роздрібну, дрібнороздрібну
торговельну мережу - для провадження
роздрібної торговельної діяльності.
Торговельними об'єктами є, зокрема у
сфері роздрібної торгівлі: павільйон;
кіоск, ятка; палатка, намет; лоток,
рундук. Контроль за дотриманням цих
Порядку та правил здійснюють органи
виконавчої влади та органи місцевого
самоврядування у межах їх компетенції
відповідно до законодавства.
Перевірка дотримання цих Порядку та
правил проводиться посадовою особою
відповідного органу пред'явленням
службового посвідчення та
направлення на перевірку в присутності
особи, що здійснює продаж товарів, і
представника суб'єкта господарювання,
що перевіряється. Результати перевірки
оформлюються актом, один примірник
якого залишається у суб'єкта
господарювання. Особа, що допустила
порушення цих Порядку та правил,
зобов'язана дати письмове пояснення,
яке додається до акта. У разі відмови
підписати акт чи дати пояснення в акті
робиться запис про те, що зазначена
особа ознайомлена із змістом акта і від
його підписання відмовилася.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 провадила торговельну
діяльність після державної реєстрації
за наявності відповідних дозвільних
документів, що підтверджується
зокрема, свідоцтвом про державну
реєстрацію фізичної особи - підприємця
серії НОМЕР_2 ОСОБА_1, свідоцтвом
платника єдиного податку серії НОМЕР_1
виданого 31.05.2012 року суб'єкту
господарювання ОСОБА_1, узгодженням
Вінницької міської
санітарно-епідеміологічної станції
від 20.03.2008 року №2893.

В оскаржуваній постанові від 27.06.2014
року зазначено, що ОСОБА_1, усвідомлюючи
протиправний характер своєї дії, на
об'єкті благоустрою біля будинку
АДРЕСА_1 умисно встановила холодильну
камеру для здійснення стихійної
торгівлі морозивом без відповідних
погоджень та дозвільних документів,
чим вчинила правопорушення
передбачене ст. 152 КУпАП - порушення
правил благоустрою території
населеного пункту, а саме, п.п. 6.13.1 (16; 29),
8.6.4 "Правил благоустрою м. Вінниці" і
посягнула на встановлений громадський
порядок.

Відповідно до преамбули Закону України
«Про благоустрій населених пунктів»
цей Закон визначає правові, економічні,
екологічні, соціальні та
організаційні засади благоустрою
населених пунктів і спрямований на
створення умов, сприятливих для
життєдіяльності людини.

Відповідно до ст. 34 даного Закону
правила благоустрою території
населеного пункту -
нормативно-правовий акт, яким
установлюються вимоги щодо
благоустрою території населеного
пункту. Правила розробляються на
підставі Типових правил благоустрою
території населеного пункту для всіх
сіл, селищ, міст і затверджуються
відповідними органами місцевого
самоврядування. Правила включають: 1)
порядок здійснення благоустрою та
утримання територій об'єктів
благоустрою; 2) вимоги до впорядкування
територій підприємств, установ,
організацій; 3) вимоги до утримання
зелених насаджень на об'єктах
благоустрою - територіях загального
користування; 4) вимоги до утримання
будівель і споруд інженерного захисту
території; 5) вимоги до санітарного
очищення території; 6) розміри меж
прилеглої до підприємств, установ та
організацій території у числовому
значенні; 7) порядок розміщення малих
архітектурних форм; 8) порядок
здійснення самоврядного контролю у
сфері благоустрою населених пунктів; 9)
інші вимоги, передбачені цим та іншими
законами. Правила не можуть
передбачати обов'язок фізичних і
юридичних осіб щодо отримання
будь-яких дозволів, погоджень або інших
документів дозвільного характеру, а
також повноважень органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових осіб,
підприємств, установ, організацій,
утворених такими органами, видавати
зазначені документи.

Відповідно до ст. 42 даного Закону до
відповідальності за порушення
законодавства у сфері благоустрою
населених пунктів притягаються особи,
винні у: 1) порушенні встановлених
державних стандартів, норм і правил у
сфері благоустрою населених пунктів; 2)
проектуванні об'єктів благоустрою
населених пунктів з порушенням
затвердженої в установленому
законодавством порядку містобудівної
документації та державних будівельних
норм; 3) порушенні встановлених
законодавством екологічних,
санітарно-гігієнічних вимог та
санітарних норм під час проектування,
розміщення, будівництва та
експлуатації об'єктів благоустрою; 4)
порушенні правил благоустрою
територій населених пунктів; 5)
порушенні режиму використання і
охорони територій та об'єктів
рекреаційного призначення; 6)
самовільному зайнятті території
(частини території) об'єкта
благоустрою населеного пункту; 7)
пошкодженні (руйнуванні чи псуванні)
вулично-дорожньої мережі, інших
об'єктів благоустрою населених
пунктів; 8) знищенні або пошкодженні
зелених насаджень чи інших об'єктів
озеленення населених пунктів, крім
випадків, передбачених статтею 28 цього
Закону; 9) забрудненні (засміченні)
території населеного пункту; 10)
неналежному утриманні об'єктів
благоустрою, зокрема покриття доріг,
тротуарів, освітлення територій
населених пунктів тощо. Законом може
бути встановлена відповідальність і за
інші види правопорушень у сфері
благоустрою населених пунктів.
Притягнення осіб, винних у порушенні
законодавства у сфері благоустрою
населених пунктів, до
відповідальності, передбаченої
законом, не звільняє їх від обов'язку
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок порушення вимог цього
законодавства.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.10, 6.13.1 (16, 29), 8.6.4,
8.6.5 Правил благоустрою території міста
Вінниці, затверджених рішенням
Вінницької міської ради 5 сесії 6
скликання від 01.03.2011 року №104 (із
змінами внесеними відповідно до
рішення Вінницької міської ради 29
сесії 6 скликання від 27.02.2013 року №1179)
Правила благоустрою території міста
Вінниці - нормативно-правовий акт, яким
установлюються вимоги щодо
благоустрою території населеного
пункту. Правила містять
загальнообов'язкові на території міста
Вінниці норми, за порушення яких винні
особи притягуються до
відповідальності, встановленої
законодавством України. На об'єктах
благоустрою забороняється
встановлювати самовільно об'єкти
(будь-які конструкції) зовнішньої
реклами та торгівлі тощо, вчиняти дії,
що тягнуть порушення умов благоустрою,
пошкодження (руйнування чи псування)
вулично-дорожньої мережі, інших
об'єктів та елементів благоустрою,
ускладнення умов руху пішоходів та
транспорту, та інші дії, заборонені
цими Правилами, чинним законодавством
України. Забороняється розміщення та
діяльність об'єктів у сфері торгівлі,
громадського харчування, послуг та
побуту без наявності відповідних
погоджень та дозвільних документів,
визначених цими Правилами та діючим
законодавством. Погодження та дозволи
на розташування на території об'єктів
благоустрою закладів торгівлі,
громадського харчування та послуг із
відповідними органами державного
санітарно-епідеміологічного нагляду,
екологічної безпеки здійснюється у
встановленому діючим законодавством
порядку. Погодження розташування таких
об'єктів із відповідними виконавчими
органами міської ради здійснюється в
порядку, визначеному виконавчим
комітетом міської ради.

Зокрема, як встановлено в судовому
засіданні, такий порядок визначено
рішення виконавчого комітету
Вінницької міської ради від 20.03.2014 р.
№651 "Про затвердження порядку
погодження розташування на об'єктах
благоустрою пересувних об'єктів
сезонної торгівлі, проведення ярмарків
у м. Вінниці".

Однак суд зазначає, що в ч. 3 ст. 34 Закону
України «Про благоустрій населених
пунктів» чітко вказано, що Правила не
можуть передбачати обов'язок фізичних
і юридичних осіб щодо отримання
будь-яких дозволів, погоджень або інших
документів дозвільного характеру, а
також повноважень органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових осіб,
підприємств, установ, організацій,
утворених такими органами, видавати
зазначені документи.

Крім того, суд зазначає, що з матеріалів
справи не вбачається, а відповідачем не
надано жодних доказів на підтвердження
того, що позивач дійсно порушила
державні стандарти, норми і правила у
сфері благоустрою населених пунктів,
правила благоустрою територій
населених пунктів, тобто вчинила
правопорушення, відповідальність, за
що передбачена ст.152 КУпАП.

Що стосується твердження в
оскаржуваній постанові про те, що
ОСОБА_1 посягнула на встановлений
громадський порядок, суд зазначає
наступне.

Адміністративна відповідальність за
ст. 152 КУпАП настає за порушення
державних стандартів, норм і правил у
сфері благоустрою населених пунктів,
правил благоустрою територій
населених пунктів.

Об'єктивна сторона правопорушення,
передбаченого ст. 152 КУпАП, полягає у
порушенні правил благоустрою
територій міст та інших населених
пунктів, а також недодержанні правил
щодо забезпечення чистоти і порядку в
містах та інших населених пунктах.

Таким чином диспозиція ст.152 КУпАП не
передбачає відповідальності за
посягання на встановлений громадський
порядок, про що зазначено у
оскаржуваній постанові, оскільки
відповідальність за такі
правопорушення передбачена іншими
нормами КУпАП.

Крім того, в протоколі про
адміністративне правопорушення від
30.04.2014 року зазначено, що своїми діями
ОСОБА_1 ускладнювала рух пішоходів,
однак жодних доказів цього в
матеріалах справи немає.

Крім того, суд зазначає, що чинним
законодавством не передбачено
патентування виду діяльності, який
здійснює ОСОБА_1

Згідно п. 2 розділу XIX Прикінцевих
положень Податкового кодексу України
визнано такими, що втратили чинність з 1
січня 2011 року, зокрема Закон України
"Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності", Закон
України "Про систему оподаткування",
Декрет Кабінету Міністрів України від
20 травня 1993 року № 56-93 "Про місцеві
податки і збори".

Згідно п. 5 розділу XIX Прикінцевих
положень Податкового кодексу України
вказано органам місцевого
самоврядування забезпечити у місячний
термін з дня набрання чинності цим
Кодексом прийняття рішень щодо
встановлення місцевих податків і
зборів, визначених цим Кодексом.

Згідно п. 3 Підрозділу 10 Інших
перехідних положень Податкового
кодексу України встановлено, що в разі
якщо законодавчими актами передбачені
інші правила справляння податків,
зборів, що регулюються цим Кодексом,
застосовуються правила цього Кодексу.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі
про адміністративне правопорушення
зазначаються: дата і місце його
складення, посада, прізвище, ім'я, по
батькові особи, яка склала протокол;
відомості про особу, яка притягається
до адміністративної відповідальності
(у разі її виявлення); місце, час
вчинення і суть адміністративного
правопорушення; нормативний акт, який
передбачає відповідальність за дане
правопорушення; прізвища, адреси
свідків і потерпілих, якщо вони є;
пояснення особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
інші відомості, необхідні для
вирішення справи. Якщо правопорушенням
заподіяно матеріальну шкоду, про це
також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його
склала, і особою, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
при наявності свідків і потерпілих
протокол може бути підписано також і
цими особами. У разі відмови особи,
яка притягається до адміністративної
відповідальності, від підписання
протоколу, в ньому робиться запис про
це. Особа, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
має право подати пояснення і
зауваження щодо змісту протоколу, які
додаються до протоколу, а також
викласти мотиви свого відмовлення від
його підписання. При складенні
протоколу особі, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
роз'яснюються його права і обов'язки,
передбачені статтею 268 цього Кодексу,
про що робиться відмітка у протоколі.

Натомість, як вбачається з протоколу
від 30.04.2014 року в протоколі не зазначено
місце вчинення правопорушення, а саме
населений пункт, а також час вчинення і
суть адміністративного
правопорушення. Зокрема в протоколі
зазначено, що ОСОБА_1 без відповідних
погоджень умисно організувала
розміщення спеціальної конструкції
для здійснення торгівлі морозивом, чим
ускладнювала умови руху пішоходів. В
протоколі не вказано, без яких саме
погоджень діяла ОСОБА_1, а отже не
розкрито суть адміністративного
правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП особа, яка
притягається до адміністративної
відповідальності має право:
знайомитися з матеріалами справи,
давати пояснення, подавати докази,
заявляти клопотання; при розгляді
справи користуватися юридичною
допомогою адвоката, іншого фахівця у
галузі права, який за законом має
право на надання правової допомоги
особисто чи за дорученням юридичної
особи, виступати рідною мовою і
користуватися послугами перекладача,
якщо не володіє мовою, якою ведеться
провадження; оскаржити постанову по
справі. Справа про адміністративне
правопорушення розглядається в
присутності особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності.
Під час відсутності цієї особи справу
може бути розглянуто лише у випадках,
коли є дані про своєчасне її
сповіщення про місце і час розгляду
справи і якщо від неї не надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи.

Як встановлено в судовому засіданні,
розгляд справи адміністративною
комісією було призначено на 05.06.2014 року.
04.06.2014 року ОСОБА_1 до адміністративної
комісії було подано клопотання про
відкладення розгляду справи у зв'язку
із зайнятістю її захисника в іншому
судовому процесі та клопотання про
виклик свідків. Розгляд справи
адміністративною комісією було
відкладено на 26.06.2014 року. Однак, 26.06.2014
року розгляд справи не відбувся,
розгляд справи було відкладено на
27.06.2014 року. Як вбачається із постанови
адміністративної комісії від 27.06.2014
року при розгляді справи була присутня
ОСОБА_1 Її захисник адвокат ОСОБА_3
присутнім при розгляді справи не був. В
матеріалах справи про притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності міститься договір
про надання правової допомоги від
04.06.2014 року укладений між ОСОБА_1 та
адвокатом ОСОБА_3

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 271 КУпАП у
розгляді справи про адміністративне
правопорушення можуть брати участь
адвокат, інший фахівець у галузі
права, який за законом має право на
надання правової допомоги особисто
чи за дорученням юридичної особи. Ці
особи мають право знайомитися з
матеріалами справи; заявляти
клопотання; за дорученням особи, яка
його запросила, від її імені подавати
скарги на рішення органу (посадової
особи), який розглядає справу, а також
мають інші права, передбачені
законами України. Повноваження
адвоката на участь у розгляді справи
підтверджуються довіреністю на
ведення справи, посвідченою
нотаріусом або посадовою особою, якій
відповідно до закону надано право
посвідчувати довіреності, або ордером
чи дорученням органу (установи),
уповноваженого законом на надання
безоплатної правової допомоги, або
договором про надання правової
допомоги.

Згідно ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, вручається не
пізніш як за три доби до дня розгляду
справи в суді, в якій зазначаються дата
і місце розгляду справи. Інші особи,
які беруть участь у провадженні по
справі про адміністративні
правопорушення, повідомляються про
день розгляду справи в той же строк.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган
(посадова особа) при підготовці до
розгляду справи про адміністративне
правопорушення вирішує такі питання: 1)
чи належить до його компетенції
розгляд даної справи; 2) чи правильно
складено протокол та інші матеріали
справи про адміністративне
правопорушення; 3) чи сповіщено осіб,
які беруть участь у розгляді справи,
про час і місце її розгляду; 4) чи
витребувано необхідні додаткові
матеріали; 5) чи підлягають
задоволенню клопотання особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, потерпілого, їх
законних представників і адвоката.

В порушення зазначених вимог
законодавства жодних доказів того, що
ОСОБА_1 та її захисника адвоката ОСОБА_3
було належним чином повідомлено про
час та місце розгляду справи, матеріали
справи про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності не
містять.

Крім того, при підготовці до розгляду
справи про адміністративне
правопорушення адміністративною
комісією при виконавчому комітеті
Вінницької міської ради в порушення
вимог ст. 278 КУпАП не було вирішено
питання чи сповіщено осіб, які беруть
участь у розгляді справи, про час і
місце її розгляду та чи підлягають
задоволенню клопотання особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, потерпілого, їх
законних представників і адвоката.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку, що адміністративною
комісією при виконавчому комітеті
Вінницької міської ради було порушено
права ОСОБА_1, передбачені ч. 1 ст. 256
КУпАП, зокрема права подавати докази,
заявляти клопотання, при розгляді
справи користуватися юридичною
допомогою адвоката.

Суд не приймає до уваги твердження
представника відповідача про те, що
ОСОБА_1 належним чином було повідомлено
про час та місце розгляду справи,
оскільки жодних доказів того, що осіб,
які беруть участь у розгляді справи, а
саме ОСОБА_1 та її захисника адвоката
ОСОБА_3 було належним чином повідомлено
про час і місце розгляду справи до суду
не надано.

Крім того, в судовому засіданні з
пояснень свідка ОСОБА_4 встановлено, що
працівник, який складав протокол
запросив його бути свідком. Оскільки
він має аналогічні повноваження то
йому відомо, що працівники КП ВМР
"Муніципальна поліція" перевіряють чи є
в особи погодження на право торгівлі,
видача якого передбачена рішенням
виконкому Вінницької міської ради від
20.03.2014 р. №651 "Про затвердження порядку
погодження розташування на об'єктах
благоустрою пересувних об'єктів
сезонної торгівлі, проведення ярмарків
у м. Вінниці", якщо такого погодження
немає, складають протокол про
адміністративне правопорушення.
Працівник КП ВМР "Муніципальна поліція"
ОСОБА_6 запитував в продавця чи є
погодження на право торгівлі, видача
якого передбачена рішенням виконкому
Вінницької міської ради від 20.03.2014 р.
№651, вона відповіла, що немає.

Враховуючи, що особа, зазначена в
протоколі як свідок, має аналогічні
повноваження, в силу своїх посадових
обов'язків спілкувався з ОСОБА_1 по
питаннях здійснення нею торгівлі в
інших місцях, суд вважає, що свідком в
даному випадку було притягнуто
зацікавлену особу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було
вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа в
його вчиненні, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, чи
є обставини, що пом'якшують і
обтяжують відповідальність, чи
заподіяно майнову шкоду, чи є підстави
для передачі матеріалів про
адміністративне правопорушення на
розгляд громадської організації,
трудового колективу, а також з'ясувати
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Адміністративна комісія при
виконавчому комітеті Вінницької
міської ради в порушення ст. 280 КУпАП не
здійснила вимогу закону щодо
всебічного, повного і об'єктивного
з'ясування обставин в справі про
адміністративне правопорушення та не
з'ясувала чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні та чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову

Згідно ст. 62 Конституції України
обвинувачення не може ґрунтуватися на
доказах, одержаних незаконним шляхом, а
також на припущеннях. Усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

Відповідно до ст.ст. 11, 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Відповідачем не доведено у порядку та у
спосіб, передбачений законом, що
позивачем по справі ОСОБА_1 було
вчинено правопорушення, передбачене
ст. 152 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд,
оцінюючи зібрані по справі докази в їх
сукупності, дійшов висновку, що в діях
позивача відсутній склад
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 152 КУпАП, а тому
оскаржувану постанову слід скасувати,
провадження у справі закрити.

Оцінивши за правилами, встановленими
ст. 86 КАС України наявні у матеріалах
справи докази та пояснення, надані під
час розгляду справи, з урахуванням
встановлених у судовому засіданні
обставин справи та вищезазначених
положень чинного законодавства
України суд вважає, що заявлений
адміністративний позов є
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 171-2 КАС України
рішення місцевого загального суду як
адміністративного суду у справах з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності є остаточним і
оскарженню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 6, 8, 9, 11, 69 - 71, 158-163, 167, 171-2 КАС
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до адміністративної
комісії при виконавчому комітеті
Вінницької міської ради про визнання
протиправною та скасування постанови -
задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову №696 адміністративної
комісії при виконавчому комітеті
Вінницької міської ради від 27 червня 2014
року у справі про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ст. 152 КУпАП, провадження у справі
закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з
Державного бюджету України здійснені
нею та документально підтверджені
судові витрати в розмірі 73 (сімдесят
три) грн. 08 коп.

Постанова оскарженню не підлягає.

СУДДЯ