Справа № 2а-1007/8897/2012
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-1007/8897/2012
Головуючий у 1-й інстанції: Радзівіл
А.Г. Суддя-доповідач: Федотов І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 05 вересня 2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління праці та соціального
захисту населення Броварської міської
ради Київської області про визнання
дій протиправними в частині недоплати
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплатити недоплачені кошти по догляду
за дитиною до трьохрічного віку,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулась до Броварського
міськрайонного суду Київської області
з позовом до управління праці та
соціального захисту населення
Броварської міської ради Київської
області про визнання дій щодо
призначення їй допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку протиправними, стягнення на її
користь недоплачений розмір допомоги
по догляду за дитиною ОСОБА_3 до
досягнення ним трирічного віку з 24
травня 2010 року до дня прийняття рішення
судом, зобов'язання перерахувати та
виплатити їй недоплачені кошти по
догляду за дитиною до трьох років з 24
травня 2010 року.

Постановою Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 05 вересня 2012 року у задоволенні
вищевказаного адміністративного
позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, позивач подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
та прийняти нове рішення про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Главою 6 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено
особливості провадження окремих
категорій адміністративних справ.
Зокрема, частиною першою ст.183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, яка є імперативною нормою
встановлюється перелік
адміністративних справ щодо яких
обов'язково застосовується скорочене
провадження. Проте, частиною другою
цієї статті, передбачається можливість
розгляду в скороченому провадженні за
умови, що вимоги не стосуються прав,
свобод, інтересів та обов'язків третіх
осіб. Тобто, лише у випадку залучення до
участі у справі третіх осіб
адміністративна справа не може бути
розглянута в скороченому провадженні.

Крім того, зазначені у частині першій
ст.183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України адміністративні
справи щодо яких застосовується
скорочене провадження, можуть бути
розглянуті не у скороченому
провадженні у випадку, передбаченому
частиною четвертою ст.183-2 цього Кодексу
з обов'язковим постановленням
відповідної ухвали.

При відкритті провадження в
адміністративних справах за позовними
вимогами, зазначеними у частині першій
ст.183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України, суди першої
інстанції мають зазначати, що саме
скорочене провадження відкривається в
адміністративній справі, а постанови
суду першої інстанції за результатом
розгляду таких справ мають містити
виключно відомості, зазначені у
частині шостої цієї статті.

Тому, порушення судом першої інстанції
особливості провадження справи, а саме
розгляд її не у скороченому
провадженні, не є перешкодою для
апеляційного її розгляду в порядку
письмового провадження, в зв'язку з чим
і оскарження постанови суду першої
інстанції здійснюється в порядку,
передбаченому частинами
восьмою-десятою ст.183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, з
наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202 КАС
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
про що свідчить свідоцтво про
народження серії НОМЕР_1 від 09 квітня 2010
року.

Відповідно до довідки за №04-13/2045 від
06.2012 року, виданої управлінням праці а
соціального захисту населення
Броварської міської ради Київської
області ОСОБА_2 перебуває на обліку та
отримує допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку.

Так з вказаної довідки вбачається, що
починаючи з травня 2010 року по
теперішній час позивач отримує
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі 130 грн.

01 червня 2012 року позивач звернулася до
управління праці та соціального
захисту населення Броварської ради
Київської області з заявою про
перерахунок розміру виплати допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку та виплати
заборгованості з цих підстав, однак у
перерахунку їй було відмовлено.

Вважаючи неправомірною таку відмову,
позивач звернулась з даним позовом до
суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції прийшов до
висновку, що відповідач діяв на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачений Конституцією
та законами України.

Проте, колегія суддів не погоджується з
вказаним висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Призначення державної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку передбачено статтею 3
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» від 21.11.1992 року № 2811-XII
року.

До 01.01.2008 року (дати набрання чинності
Законом України від 28.12.2007 року «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» № 107-VI)
правовідносини щодо виплати допомоги
регулювалися Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми», дія
якого поширювалася на осіб, не
застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» від 18.01.2001 року № 2240-III, який
поширював свою дію на застрахованих у
зазначеній системі осіб (стаття 42).
Розмір допомоги також визначався цими
Законами.

Відповідно до статті 15 Закону «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Відповідно до статті 43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
внесені зміни до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» та
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням». Зокрема, змінами до статті
13 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» його дію
поширено на застрахованих осіб, статтю
15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» викладено в
наступній редакції: «Допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі, що
дорівнює різниці між прожитковим
мінімумом, встановленим для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 130,00 гривень», а із Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
в тому числі й пункт 25 розділу II
вказаного Закону щодо виключення
статей 40-44 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Таким чином, з часу проголошення
рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням».

Оскільки, пунктом 2 розділу ІІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року статті 13,
15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» також
відновили попередню редакцію.

Згідно з частиною 2 статті 45 Закону
України від 27.04.2010 року «Про Державний
бюджет України на 2010 рік», допомога при
народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» та
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Пунктом 22 Порядку призначення і
виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 27.12.2001
року № 1751 передбачено, що відповідно до
статті 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку виплачується у
розмірі, що дорівнює різниці між: з
01.01.2008 року -50 відсотками, з 01.01.2009 року -
75 відсотками, з 01.01.2010 року - 100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менш як
130,00 грн.

У зв'язку з тим, що положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2010 рік» не визнано
неконституційними та не скасовано, у 2010
році допомога при народженні дитини та
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку призначалась та
виплачувалась у відповідності до
пункту 22 постанови Кабінету Міністрів
України «Про затвердження Порядку
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми» від 27.12.2001
року № 1751.

Оскільки Закон України «Про Державний
бюджет на 2010 рік» діяв лише у 2010 році,
спірні правовідносини з 01.01.2011 року
регулюються Законами України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» та
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», а положення постанови
Кабінету Міністрів України від 27.12.2001
року № 1751 в тій частині, в якій воно
суперечить названим законам,
застосовуватися не може.

З огляду на те, що ані Законом України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік», ані іншими Законами не
встановлювалось на 2011 рік іншій, ніж у
Законах України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» та «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» розмір допомоги, з 01.01.2011
року у відповідача виник обов'язок
здійснювати виплату державної
допомоги в розмірах, передбачених
вищевказаними законами.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 30.01.2014 року.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, позивач просить суд зобов'язати
відповідача провести перерахунок та
виплату недоплаченої допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку з 24.05.2010 року.

Відповідно до положень статті 99 КАС
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

У ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено
шестимісячний строк для звернення до
адміністративного суду, що пов'язане зі
специфікою правовідносин, а також має
сприяти наданню доказів, підвищує їхню
достовірність і тим самим сприяє
встановленню істини у конкретній
адміністративній справі.

За частиною 1 ст. 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Враховуючи те, що адміністративним
позовом ОСОБА_2 звернулася 01 серпня 2012
року, позовні вимоги в частині
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату допомоги по догляду за дитиною
за період з 24.05.2010 року по 31.01.2012 року
підлягають залишенню без розгляду, з
огляду на пропущення позивачем строків
звернення до суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
відповідач діяв не на підставі та не у
спосіб, який передбачений Конституцією
та законами України, у зв'язку з чим,
колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а постанова суду першої
інстанції підлягає скасуванню,
оскільки судом першої інстанції
допущено неправильне застосуванням
норм матеріального та процесуального
права судом першої інстанції, що
призвело до неправильного вирішення
справи.

Керуючись ст. ст. 160,195, 197, 198, 202, 207 КАС
України, колегія суддів

П О С Т А Н О
В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Постанову Броварського міськрайонного
суду Київської області від 05 вересня 2012
року - скасувати та прийняти нову, якою
адміністративний ОСОБА_2 до управління
праці та соціального захисту населення
Броварської міської ради Київської
області про визнання дій протиправними
в частині недоплати допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, зобов'язання
здійснити перерахунок та виплатити
недоплачені кошти по догляду за
дитиною до трьохрічного віку -
задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління
праці та соціального захисту населення
Броварської міської ради Київської
області щодо нарахування та виплати
ОСОБА_2 допомоги по догляду за дитиною у
розмірі, меншому прожиткового
мінімуму.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Броварської міської ради Київської
області здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_2 допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років за період з 01.02.2012 року , з
урахуванням фактично виплачених сум.

Позовні вимоги за період з 24.05.2010 року
по 31.01.2012 року - залишити без розгляду.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту ухвалення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя

Федотов І.В.

Судді:

Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.