Справа № 484/2945/14-а
Суддя: Максютенко О. А.
Дата ухвалення: 2014-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження: 2-а/484/174/14
Справа: 484/2945/14-а
Ухвала

Іменем України

07.08.2014 року Первомайський
міськрайонний суд Миколаївської
області

в складі : головуючого-судді Максютенко
О.А.

при секретарі - Завірюха В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Первомайську
адміністративну справу за позовом
Управління соціального захисту
населення Первомайської міської ради
Миколаївської області до ОСОБА_1 про
повернення коштів по тимчасовій
державній допомозі дітям, батьки яких
ухиляються від сплати аліментів,-

встановив:

У липня 2014 року
управління праці та соціального
захисту населення Первмайської
міської ради (далі - УПСЗН) звернулося
до суду з позовом до ОСОБА_1 про
повернення коштів в сумі 4447,20 грн.
виплачених по тимчасовій державній
допомозі дітям, батьки яких ухиляються
від сплати аліментів.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач вказував, що 14 серпня 2013 року
ОСОБА_2 колишня дружина ОСОБА_3
відповідачка звернулася з заявою до
позивача про призначення їй тимчасової
державної допомоги на дітей, так як
ОСОБА_1, який зобов'язаний згідно
рішення суду сплачувати аліменти, не
сплачувє їх.

Такий вид допомоги ОСОБА_4 був
призначений 01 серпня 2013 року
відповідно до поданих документів.

За період з 01.08.2013 року по січень 2014 року
їй було виплачено 4447,20 грн. тимчасової
допомоги.

При зверненні 06.02.2014 року за
призначенням допомоги за наступні 6
місяців, і наданні довідки державної
виконавчої служби про неотримання
аліментів, було встановлено при
проведенні звірки з електронною базою
Пенсійного фонду України в місті
Первомайську та Первомайському районі,
що ОСОБА_1 має можливість сплачувати
аліменти на утримання дітей, так як
перебуває на обліку в Пенсійному фонді
України в місті Первомайську та
Первомайському районі як пенсіонер, і
отримує пенсію по інвалідності
внаслідок загального захворювання ІІІ
групи з 06.08.2013 року.

Позивач вважає, що станом на 14 серпня 2013
року, тобто на день звернення ОСОБА_4 із
заявою про призначення тимчасової
допомоги, вона такого права не мала, і
не повідомила позивача про цю
обставину.

Постановою від 23.06.2014 року
Первмоайським міськрайонним судом
Миколаївської області, позивачу було
відмовлено в задоволенні позову щодо
стягнення коштів по тимчасовій
державній допомозі дітям, батьки яких
ухиляються від сплати аліментів, в
зв'язку з тим, що гр.. ОСОБА_4 не знала про
перебування на обліку свого колишнього
чоловіка в управлінні Пенсійного фонду
України в м. Первомайську та
Первомайському районі Миколаївської
області.

Посилаючись на п. 10 Порядку
«Призначення та виплати тимчасової
державної допомоги дітям батьки яких
ухиляються від сплати аліментів, не
мають можливості утримувати дитину,
або місце проживання їх невідоме»
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22.06.2006 року № 189
(надалі - Порядок), який зобов'язує у
випадку добровільного виконання
рішення суду особою зобов'язаною
сплачувати аліменти, та про виникнення
такої обставини одержувач допомоги
зобов'язаний повідомити у 10-ти денний
строк УСЗН, просить стягнути з
відповідача виплачену незаконно
тимчасову допомогу.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала позов повністю.

Відповідач заперечував проти позовних
вимог.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
свідк, дослідивши матеріали справи,
дійшов до наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що
рішенням Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 01.10.2012 року з ОСОБА_1 на
користь відповідачки стягнуті
аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх
видів його доходу на утримання сина
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_8
ІНФОРМАЦІЯ_2.

14.08.2013 року ОСОБА_4
звернулася до УСЗН Первомайської
міської ради Миколаївської області із
заявою про призначення тимчасової
державної допомоги дітям, так як батько
ухиляється від сплати аліментів,
підтвердивши свою заяву довідкою ДВС
Первомайського міськрайонного
управління юстиції від 13.08.2013 року, із
змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 у
період з 01.02.2013 року по 01.08.2013 року
аліменти не сплачує, та має
заборгованість.

Тому відповідно до ст.
181 СК України ОСОБА_1 було призначено з
01.08.2013 року тимчасова державна допомога
на дітей.

За період з 01.08.2013 року
по 01.01.2014 року згідно довідки УСЗН від
18.03.2014 року за №2115/04.206 було виплачено
відповідачці 4447,20 грн. допомоги.

Відповідно до п. 10
Порядку виплата тимчасової допомоги
припиняється у разі виявлення
обставин, що свідчать про можливість
одного з батьків утримувати свою
дитину.

Про виникнення
вищезазначених у цьому пункті обставин
одержувач зобов'язаний повідомити у
десятиденний строк орган праці та
соціального захисту населення.

Відповідно до частини першої та другої
статті 2 Кодексу адміністравтиного
судочинства України (далі - КАС)
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Приписам наведеної норми
кореспондують положення частини
четвертої статті 21 КАС, згідно з якими
вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними рішеннями,
діями чи бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Аналіз припису наведеної норми дає
підстави для однозначного висновку про
те, що адміністративними судами можуть
розглядатися вимоги про відшкодування
шкоди лише за наявності таких умов:
вимоги мають стосуватись шкоди,
завданої лише суб'єктом владних
повноважень; такі вимоги мають бути
поєднанні з вимогою про визнання
протиправними рішення, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

За встановлених судом обставин
відповідач у спірних відносинах не
виконував функцій суб'єкта владних
повноважень.

Як передбачено ч.3 ст. 6 Кодексу
адміністравтивного судочинства
України, суб'єкти владних повноважень
мають право звернутися до
адміністративного суду у випадках,
передбачених Конституцією та законами
України.

Відповідно до п.5 ч.2 сть.17 Кодексу
адміністравтивного судочинства
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України.

Згідно з п.1 ст.3 Кодексу
Андміністративного судочинства
України справа адміністративної
юрисдикції - переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Позивачем заявлено вимогу про
відшкодування шкоди, яка згідно з
нормою ч.2 ст.21 Кодексу
Адміністративного судочинства України
підлягає розгляду адміністративним
судом лише за умови, якщо вона заявлена
в одному провадженні з вимогою
вирішити публічно-правовий спір.

Таким чином суд вважає, що даний спір не
підпадає під юрисдикцію
адміністративних судів, провадження у
справі підлягає закриттю на підставі
п.1 ч.1 ст.157 КАС України.Аналогічну
позицію висловлено Верховним Судом
України у постановах від 18 червня 2013
року № 21-204а13, 21-124а13.

Відповідно до ч.1 ст.15 Цивільного
процесуального кодексу України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин; інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Згідно ч.2 ст.3 Цивільного
процесуального кодексу України у
випадках, встановлених законом, до суду
можуть звертатися органи та особи, яким
надано право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб, або державні чи
суспільні інтереси.

Як встановлено ч.2 ст.22 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів",
місцеві загальні суди розглядають
цивільні, кримінальні, адміністративні
справи, а також справи про
адміністративні правопорушення у
випадках та порядку, передбачених
процесуальним законом.

Таким чином, правова оцінка
наведених норм в сукупності дає
підстави стверджувати, що в даному
випадку правовідносини, що склалися
між сторонами спору, щодо стягнення
матеріальної шкоди, завданої органу
Управлінню соціального захисту
населення внаслідок безпідставно
виплачених коштів за своєю правою
природою мають цивільно-правовий
характер, а не адміністративний.

За суб'єктним складом сторін та
сутністю спору дана справа підлягає
розгляду загальними судами у порядку,
визначеному нормами Цивільного
процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 157, КАС України, суд,-

Ухвалив:

Провадження у адміністративній справі
за позовом Управління соціального
захисту населення Первомайської
міської ради Миколаївської області до
ОСОБА_1 про повернення коштів по
тимчасовій державній допомозі дітям,
батьки яких ухиляються від сплати
аліментів - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом п'яти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі шляхом подачі
апеляційної скарги до Одеського
апеляційного адміністративного суду.

Суддя: