Справа № 813/5080/14
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2014-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/5080/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого - судді Сидор Н.Т.,
за участю секретаря судового засідання
представника позивача Шайдича Т.В.,
представника відповідача Бобиляка В.Б.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю "Чумак" до
Головного управління Міндоходів у
Львівській області про визнання
протиправними дій та скасування
рішення суб'єкта владних повноважень,

в с т
а н о в и в:

Позов заявлено товариством з
обмеженою відповідальністю "Чумак"
(надалі ТзОВ «Чумак») до Головного
управління Міндоходів у Львівській
області, в котрому позивач просить:

- визнати протиправними дії
Головного управління Міндоходів у
Львівській області, пов'язані з
винесенням та скеруванням на виконання
до ТзОВ "Чумак" Розпорядження №246 від
23.06.2014 року про анулювання ліцензії на
право роздрібної торгівлі тютюновими
виробами АЕ 380752 і рішення №56/2100/20796478
від 23.06.2014 року про застосування
фінансових санкцій у розмір 6800 грн;

- визнати нечинним та скасувати
Розпорядження №246 від 23.06.2014 року про
анулювання ліцензії на право
роздрібної торгівлі тютюновими
виробами АЕ 380752.

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що Рішення відповідача про
застосування фінансових санкцій в
розмірі 6800 грн та Розпорядження про
анулювання ліцензії на право
роздрібної торгівлі тютюновими
виробами грунтуються на матеріалах
Самбірського МВ ГУ МВС України у
Львівській області, якими встановлено
порушення вимог ст. 15-3 Закону України
"Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів" щодо продажу
тютюнових виробів неповнолітній особі,
а саме грунтується на матеріалах про
адміністративне правопорушення
передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП вчинене
працівником позивача. Проте, про
проведення перевірки працівники
Самбірського райвідділу міліції ТзОВ
«Чумак» не повідомляли, про складання
протоколу про адміністративне
правопорушення за ч. 2 ст. 156 КУпАП та про
розгляд цього протоколу позивачу
нічого не відомо, матеріали перевірки
не надавалися і по пошті йому не
надходили. За таких підстав, просить
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги повністю
підтримав з підстав, які наведені у
позовній заяві. Просив позов
задовольнити.

Представник відповідача проти
позову заперечував, надав суду
письмові заперечення, мотивуючи тим, що
оскаржуване рішення прийнято
відповідно до норм чинного
законодавства, тому немає підстав для
його скасування. Зазначає, що факт
продажу пачки цигарок неповнолітній
особі працівником позивача
підтверджується копіями протоколу про
адміністративне правопорушень за ч. 2
ст. 156 КУпАП від 07.05.2014 року, який було
складено щодо продавця ОСОБА_5,
поясненнями порушниці на окремому
аркуші, поясненнями неповнолітнього
ОСОБА_6, копією фіскального чеку РРО,
копією трудового договору, постановою
адміністративної комісії при
виконавчому комітеті Самбірської
міської ради. Просив суд відмовити в
задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи та дослідивши надані
докази, дійшов висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Судом встановлено, що в магазині
за адресою м. Самбір, вул. Шухевича 86 а,
було зафіксовано факт реалізації
тютюнових виробів особі, яка не досягла
18 років. За даним фактом працівниками
Самбірського МВ ГУ МВС України у
Львівській області складено протокол
про адміністративне правопорушення по
ч. 2 ст. 156 КУпАП за порушення правил
торгівлі тютюновими виробами ЛВ №0232620
від 07.05.2014 року.

Постановою адміністративної
комісії при виконавчому комітеті
Самбірської міської ради від 20.06.2014
року ОСОБА_5 - працівника позивача за
вказаним фактом притягнуто до
адміністративної відповідальності з
накладенням на неї штрафу у розмірі 510
грн. Рішення не оскаржене.

16.05.2014 року на адресу ГУ
Міндоходів надійшло подання
Самбірського МВ ГУ МВС України у
Львівській області від 13.05.2014 року №4200,
до якого було долучено матеріали про
адміністративне правопорушення
передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП вчинене
громадянкою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жителькою АДРЕСА_1, яка працює
продавцем в магазині за адресою м.
Самбір, вул. Шухевича, 86а, в якому
здійснює роздрібну торгівлю
алкогольними напоями та тютюновими
виробами.

Згідно надісланих матеріалів
встановлено, що в магазині за адресою м.
Самбір, вул. Шухевича, 86 а, було
зафіксовано факт реалізації тютюнових
виробів особі, яка не досягла 18 років.

Даний факт підтверджено копіями
протоколу ЛВ №0232620 про адміністративне
правопорушень за ч. 2 ст. 156 КУпАП від
07.05.2014 року, який було складено щодо
продавця ОСОБА_5, поясненнями порушниці
на окремому аркуші, поясненнями
неповнолітнього ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_2,
проживає АДРЕСА_2), копіями фіскального
чеку РРО, копією трудового договору.

З метою з'ясування всіх обставин
справи відповідачем листом від 20.05.2014
року №12025/9/21-20-1 1/997 було скеровано запит
до Самбірської міської ради з
проханням надати копії протоколу
засідання та рішення адміністративної
комісії, які були прийняті за
результатами розгляду протоколу про
адміністративне правопорушення щодо
ОСОБА_5

Листом від 02.06.2014 року
№2/32м-15/726-815/2-21 Самбірською міською
радою на адресу відповідача надіслано
копії протоколу засідання
адміністративної комісії при
виконавчому комітеті Самбірської
міської ради та постанови
адміністративної комісії від 20.05.2014,
згідно якої на громадянку ОСОБА_5 за
порушення вимог ч. 2 ст. 156 КУпАП в
частині реалізації тютюнових виробів
особі, яка не досягла 18 років, накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 510 гривень.

Відповідачем на підставі
матеріалів Самбірського МВ ГУ МВС
України у Львівській області від 13.05.2014
року та з врахуванням постанови
адміністративної комісії Самбірської
міської ради від 20.05.2014 року, було
прийнято рішення про застосування
фінансових санкцій від 23.06.2014 року
№56/2100/20796478 до позивача на суму 6800,0 грн.
за продаж тютюнових виробів особі, яка
не досягла 18 років, та розпорядження
про анулювання ліцензії на право
роздрібної торгівлі тютюновими
виробами.

Вирішуючи спір суд виходить з
наступного.

Відповідні правовідносини
врегульовані спеціальним законом, який
визначає основні засади державної
політики щодо регулювання виробництва,
експорту, імпорту, оптової і роздрібної
торгівлі спиртом етиловим, коньячним і
плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим виноградним, спиртом
етиловим ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами,
забезпечення їх високої якості та
захисту здоров'я громадян, а також
посилення боротьби з незаконним
виробництвом та обігом алкогольних
напоїв і тютюнових виробів на
території України, є Закон України "Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів" від 19.12.1995 року
№481/95-ВР (надалі Закон України №481/95-ВР).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 Закону
України №481/95-ВР, забороняється продаж
пива (крім безалкогольного),
алкогольних, слабоалкогольних напоїв,
вин столових та тютюнових виробів:
особам, які не досягли 18 років.

Згідно ч. 4, 5 вказаної статті,
продавець пива (крім безалкогольного),
алкогольних, слабоалкогольних напоїв,
вин столових або тютюнових виробів
зобов'язаний отримати у покупця, який
купує пиво (крім безалкогольного),
алкогольні напої, слабоалкогольні
напої, вина столові або тютюнові
вироби, паспорт або інші документи, які
підтверджують вік такого покупця, якщо
у продавця виникли сумніви щодо
досягнення покупцем 18-річного віку.

У разі відмови покупця надати
такий документ, продаж пива (крім
безалкогольного), алкогольних,
слабоалкогольних напоїв, вин столових
або тютюнових виробів такій особі
забороняється.

Відповідно до ст. 16 вказаного
Закону України, контроль за
дотриманням норм цього Закону
здійснюють органи, які видають
ліцензії, а також інші органи в межах
компетенції, визначеної законами
України.

Із наведених приписів Закону
слідує, що визначальним питанням для
підтвердження чи спростування
порушення, є встановлення факту
продажу пива, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів саме особі, яка не
досягла 18 років.

Фінансові санкції застосовуються
за порушення, передбачені ст. 17 Закону
України "Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів"

Застосування фінансових санкцій
у вигляді штрафу до суб'єкта
підприємницької діяльності за
порушення вимог ст. 15-3 Закону України
№481/95-ВР у розмірі 6800 гривень
передбачено абз. 9 ч. 2 ст. 17 цього Закону.

Рішення про стягнення штрафів
приймається органом, який видав
ліцензію на право виробництва і
торгівлі спиртом, алкогольними напоями
і тютюновими виробами, та іншими
органами виконавчої влади у межах їх
компетенції визначеної законами
України (ч. 4 ст. 17 Закону України
№481/95-ВР).

Порядок застосування фінансових
санкцій, передбачених ст. 17 Закону
України №481/95-ВР, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 02.06.2003 року №790.

Згідно з п. 5 зазначеного Порядку
підставою для прийняття рішення про
застосування фінансових санкцій,
зокрема, є матеріали правоохоронних,
податкових та інших органів виконавчої
влади щодо недотримання суб'єктами
підприємницької діяльності вимог
законодавчих та інших
нормативно-правових актів про
виробництво та обіг спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів.

Судом встановлено, що на підставі
матеріалів Самбірського МВ ГУ МВС
України у Львівській області від 13.05.2014
року та з врахуванням постанови
адміністративної комісії Самбірської
міської ради від 20.05.2014 року ГУ
Міндоходів у Львівській області було
прийнято рішення про застосування
фінансових санкцій від 23.06.2014 року
№56/2100/20796478 до позивача на суму 6800 грн за
продаж тютюнових виробів особі, яка не
досягла 18 років.

Доказів оскарження чи такою, що
визнана не чинною постанова
адміністративної комісії Самбірської
міської ради від 20.05.2014 року про
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_5, працівника
позивача, за порушення вимог ч. 2 ст. 156
КУпАП, а саме за реалізацію тютюнових
виробів особі, яка не досягла 18 років,
матеріали справи не містять.

А відтак, за таких обставин,
оскільки позивачем, жодних належних
доказів, які б підтверджували
відсутність факту порушення з боку
позивача Закону України №481/95-ВР не
було надано, в той час як факт продажу в
магазині позивача цигарок
неповнолітній особі доведено
належними доказами у справі, суд
змушений говорити про те, що
застосування фінансових санкцій від
23.06.2014 року №56/2100/20796478 до позивача на
суму 6800 грн є цілком правомірним та є
таким рішенням, котре прийняте на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, визначений законодавством
України.

Щодо оскаржуваного позивачем
Розпорядження №246 від 23.06.2014 року про
анулювання ліцензії на право
роздрібної торгівлі тютюновими
виробами АЕ 380752, то суд зазначає
наступне.

Суб'єкти господарювання, які
здійснюють торгівлю алкогольними
напоями та тютюновими виробами,
повинні дотримуватися законодавчо
встановлених правил здійснення
зазначеної діяльності, а у разі
порушення, нести відповідальність,
передбачену Законом України № 481/95-ВР.

Підставою застосування
адміністративно-господарських санкцій
є виключно правопорушення, якого
припустився суб'єкт господарювання.

Положення ст. 15 Закону України №
481/95-ВР передбачають, що роздрібна
торгівля алкогольними напоями (крім
столових вин) або тютюновими виробами
може здійснюватися суб'єктами
господарювання всіх форм власності, у
тому числі їх виробниками, за наявності
у них ліцензій.

Відповідно до абз. 8 ч. 28 ст. 15
Закону України № 481/95-ВР ліцензія
суб'єкту господарювання на право
роздрібної торгівлі тютюновими
виробами анулюється шляхом прийняття
органом, який видав ліцензію,
відповідного письмового
розпорядження на підставі, у т.ч.,
порушення ним вимог статті 15-3 цього
Закону щодо продажу алкогольних
напоїв, тютюнових виробів особам, які
не досягли 18 років або у не визначених
для цього місцях.

Таким чином, зазначеною нормою
законодавства передбачено, що правовою
підставою для застосування до суб'єкта
господарювання відповідальності у
вигляді анулювання ліцензії, зокрема, є
продаж таким суб'єктом господарювання
неповнолітній особі тютюнових виробів
та слабоалкогольних напоїв.

Судом встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
факт продажу тютюнових напоїв особі,
яка не досягла 18 років, підтверджується
копіями протоколу ЛВ №0232620 про
адміністративне правопорушень за ч. 2
ст.156 КУпАП від 07.05.2014 року, який було
складено щодо продавця ОСОБА_5,
поясненнями продавця ОСОБА_5,
поясненнями неповнолітнього ОСОБА_6,
копією фіскального чеку РРО, копією
трудового договору, копією протоколу
засідання адміністративної комісії
при виконавчому комітеті Самбірської
міської ради та постанови
адміністративної комісії від 20.05.2014,
згідно якої на громадянку ОСОБА_5 за
порушення вимог ч. 2 ст. 156 КУпАП в
частині реалізації тютюнових виробів
особі, яка не досягла 18 років, накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 510 гривень.

Судом встановлено, що постанова
адміністративної комісії при
виконавчому комітеті Самбірської
міської ради від 20.05.2014 року про
притягнення до відповідальності
ОСОБА_5, працівника позивача, до
адміністративної відповідальності,
ОСОБА_5 не оскаржена, і така набрала
законної сили.

Слід зазначити, що факт продажу
неповнолітній особі пачки цигарок не
заперечує і продавець ОСОБА_5, також це
в своїй позовній заяві зазначає і сам
позивач, окрім цього, як вбачається з
матеріалів справи, такий факт також
підтверджується і наказом позивача про
застосування дисциплінарного
стягнення на працівника ОСОБА_5 у
вигляді догани.

А отже, суд констатує, що
податковим органом правомірно, на
підставі абз. 8 ч. 28 ст. 15 Закону
України №481/95-ВР застосовано до
позивача як до суб'єкта господарювання
відповідальність у вигляді анулювання
ліцензії на право здійснення
роздрібної торгівлі тютюновими
виробами.

Щодо тверджень позивача про
порушення строків застосування до
відповідача фінансових санкцій, то суд
зазначає таке.

Позивач здійснював роздрібну
торгівлю тютюновими виробами на
підставі ліцензії на право роздрібної
торгівлі тютюновими виробами, яка була
видана ГУ Міндоходів у Львівській
області. А оскільки працівниками
міліції було встановлено порушення
вимог ст. 15 Закону України №481/95-ВР, а
саме факт реалізації тютюнових виробів
особі, яка не досягла 18 років, ГУ
Міндоходів у Львівській області у
відповідності до вимог ст. 15 Закону
України №481/95-ВР було прийнято
розпорядження про анулювання ліцензії
на право роздрібної торгівлі
тютюновими виробами та застосовано до
позивача фінансові санкції у
відповідності до ст. 17 Закону України
№481/95-ВР, а отже такі санкції є
адміністративно- господарськими.

Відповідно до ст. 250
Господарського кодексу України
передбачено, що
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарюванн протягом шести місяців з
дня виявлення порушення, але не пізніш
як через один рік з дня порушення цим
суб'єктом встановлених законодавчими
актами правил здійснення
господарської діяльності, крім
випадків, передбачених законом.

Матеріалами справи
підтверджується, що реалізація
тютюнових виробів особі, яка не досягла
18 років, в магазині позивача мала місце
07.05.2014 року, а рішення про застосування
фінансових санкцій та розпорядження
про анулювання ліцензії регіональним
управлінням були прийняті 23.06.2014 року.

А відтак, суд дійшов висновку, що
відповідачем, не було пропущено
строків застосування до позивача
адміністративно- господарських
санкцій.

Суд відхиляє доводи позивача щодо
подвійного притягнення його до
відповідальності за одне й те ж саме
правопорушення, як ним зазначається, з
тих причин, що на працівника позивача
вже було накладено штраф у розмірі 510
грн і відповідно дана обставина є тією
обставиною, що виключає можливість у
відповідача застосувати фінансові
санкції та здійснювати анулювання
ліцензії, враховуючи таке.

Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 156 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення порушення працівником
підприємства (організації) торгівлі
або громадського харчування правил
торгівлі пивом (крім безалкогольного),
алкогольними, слабоалкогольними
напоями і тютюновими виробами, а саме:
продаж пива (крім безалкогольного),
алкогольних, слабоалкогольних напоїв
або тютюнових виробів особі, яка не
досягла 18 років тягне за собою
накладення штрафу від тридцяти до ста
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

З наведеної норми вбачається, що
суб'єктом даного складу правопорушення
виступає працівник підприємства
(організації) торгівлі або
громадського харчування, а саме особа,
якою було безпосередньо здійснено
розповсюдження (продаж) тютюнових
виробів особі, яка не досягла 18 років,
тобто особа котра перебуває у трудових
відносинах суб'єктом господарювання, в
даному випадку з позивачем.

Як було встановлено судом,
постановою від 20.05.2014 року комісії при
виконавчому комітеті Самбірської
міської ради, працівницю позивача
ОСОБА_5 за порушення вимог ч. 2 ст. 156
КУпАП в частині реалізації тютюнових
виробів особі, яка не досягла 18 років,
притягнуто до адміністративної
відповідальності та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 510 гривень.

Відповідно до вимог ст. 218
Господарського кодексу України
підставою господарської
відповідальності учасника
господарських відносин, у тому числі
для застосування
адміністративно-господарських
санкцій, є вчинене суб`єктом
господарське правопорушення.

В силу ч. 2 цієї статті, учасник
господарських відносин відповідає за
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

При цьому, слід врахувати, що
елементами правопорушення є вина та
наявність причинного зв`язку між самим
порушенням та його наслідками.
Вважається, що застосування принципу
вини як умови відповідальності
пов`язане з необхідністю доведення
порушення зобов`язання.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5,
якою було здійснено розповсюдження
(продаж) тютюнових виробів особі, яка не
досягла 18 років, та саме ОСОБА_5
перебуває у трудових відносинах з
позивачем, а відтак вона має відношення
до його господарської діяльності.

Суб'єкти господарювання, які
здійснюють торгівлю алкогольними
напоями та тютюновими виробами,
повинні дотримуватися законодавчо
встановлених правил здійснення
зазначеної діяльності, а у разі
порушення, нести відповідальність,
передбачену Законом України № 481/95-ВР.

Підставою застосування
адміністративно-господарських санкцій
є виключно правопорушення, якого
припустився суб'єкт господарювання.

Статтею 17 Закону України "Про
державне регулювання виробництва і
торгівлі спирту етилового коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів", передбачено, що
штрафи є заходами майнового характеру,
які спрямовані на припинення
правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків, тобто підпадають під
законодавче визначення
адміністративно-господарських санкцій
та є такими за своєю юридичною суттю.

Суд зазначає, що притягнення
працівника як складової господарської
одиниці суб'єкта господарської
діяльності до відповідальності за
порушення встановленого порядку
правил торгівлі тютюновими виробами та
алкогольними напоями не звільняє, та є
підставою для притягнення останнього
до встановленої законом
відповідальності, за допущене ним
порушення.

Згідно з абз. 9 ч. 2 ст. 17 цього ж
Закону України передбачено
застосування до суб'єктів
господарювання фінансових санкцій у
вигляді штрафу у разі порушення вимог
статті 153 цього Закону у розмірі 6800
гривень.

Відповідно до ст. 15 Закону України
"Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів" ліцензія
анулюється шляхом прийняття органом,
який видав ліцензію, відповідного
письмового розпорядження на підставі,
зокрема, встановленого порушення вимог
статті 15-3 цього Закону щодо продажу
алкогольних напоїв, тютюнових виробів
особам, які не досягли 18 років.

Тобто, суд звертає увагу позивача
на неправильне його трактування закону
щодо допущеного ним правопорушення та
передбаченої за це відповідальності,
оскільки чинним законодавством
України передбачено притягнення до
відповідальності як особи яка
безпосередньо здійснила порушення
порядку правил торгівлі тютюновими
виробами та алкогольними напоями, в
даному випадку працівника позивача
суб'єкта господарювання, і передбачає
і притягнення до відповідальності
самого ж суб'єкта господарювання,
шляхом застосування до нього
фінансово-господарських санкцій та
анулювання ліцензії.

А так як працівником позивача
було допущено факт продажу
неповнолітній особі цигарок, то
відповідно застосування до позивача
штрафних санкцій та анулювання
ліцензії на право роздрібної торгівлі
тютюновими виробами на переконання
суду є виправдане законом.

У відповідності до вимог ст. 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Суд, згідно ст. 86 цього Кодексу,
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

А відтак, оскільки в даній
категорії спорів правовою підставою
для застосування до суб'єкта
господарювання відповідальності у
вигляді анулювання ліцензії та
застосування штрафних санкцій,
зокрема, є встановлення факту продажу
таким суб'єктом господарювання
неповнолітній особі тютюнових виробів
та/або алкогольних напоїв, що і було
встановлено судом, так як факт продажу
неповнолітній особі цигарок,
підтверджується, як матеріалами справи
так і не заперечується і самим
позивачем, що за таких обставин у суду
відсутні підстави вважати рішення
відповідача такими, що прийняті не на
підставі, не в межах повноважень, та не
у спосіб, що передбачений законом, а
відтак й відсутні підстави для
задоволення позовних вимог позивача.

Щодо судових витрат, то у
відповідності до вимог ст. 94 КАС
України, такі належить покласти на
позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 7-11, 14, 69-72, 86, 87, 94,
158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с
т а н о в и в:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Судові витрати покласти на
позивача.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.
Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання повного
тексту постанови.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано.

Повний текст постанови складено
та підписано 18.08.2014 року.

Суддя
Сидор
Н.Т.