Справа № К/9991/55098/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" серпня 2014 р. м. Київ
К/9991/55098/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Гаманка О.І., Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області про
визнання дій неправомірними та
стягнення заборгованості з допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на постанову Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 25 жовтня 2010 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 19 травня
2011 року,

в с т а н о в и л а:

В вересні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог
зазначала, що є матір'ю малолітньої
дитини та відповідно до статті 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» має право на допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.
Проте управління праці та соціального
захисту населення Павлоградської
міської ради Дніпропетровської
області проводило нарахування та
виплату вказаної допомоги в меншому
розмірі. Просила визнати
неправомірними дії відповідача щодо
нарахування та виплати позивачу
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за 2009,
2010 роки; стягнути з відповідача на
користь позивача недоотриману суму
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за 2009
рік в розмірі 5274 грн, за 2010 рік в розмірі
3111 грн; зобов'язати відповідача зробити
перерахунок та сплачувати позивачу
відповідно до статті 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,
починаючи з 1 серпня 2010 року у розмірі
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років щомісяця до закінчення
строку передбаченої законом виплати,
стягнути з відповідача на користь
позивача судові витрати.

Ухвалою Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 25 жовтня 2010 року
позов ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області про
визнання дій неправомірними та
стягнення заборгованості з допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 1 січня 2009
року по 23 березня 2010 року залишено без
розгляду у зв'язку з пропуском строку
звернення до суду.

Постановою Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 25 жовтня 2010 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Павлоградської
міської ради Дніпропетровської
області про визнання дій
неправомірними та стягнення
заборгованості з допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за 2010 рік відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 19 травня 2011 року апеляційну
скаргу ОСОБА_1 залишено без
задоволення, а постанову
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 25 жовтня
2010 року - без змін.

Вказуючи на допущені, на ОСОБА_1, судами
неповне з'ясування обставин, які мають
значення у справі, та порушення норм
чинного матеріального законодавства,
що призвело до неправильного вирішення
даного спору, позивач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та ухвалити нове
судове рішення, яким задовольнити
позов повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті судами
першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_1 є матір'ю
малолітньої дитини, ІНФОРМАЦІЯ_1,
перебуває на обліку в управлінні праці
та соціального захисту населення
Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області з 4 липня 2008
року по 29 квітня 2011 року та отримує
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до частини першої статті 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року
№ 2811-ХII (в редакції, чинній до 1 січня 2008
року) допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Згідно з пунктом 3 розділу VIII
«Прикінцеві положення» Закону № 2811-ХII
розмір державної допомоги сім'ям з
дітьми, передбаченої статтею 15 цього
Закону, визначається Верховною Радою
України в законі про Державний бюджет
України на відповідний рік у
відсотковому відношенні до
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку з поступовим
наближенням до прожиткового мінімуму,
але при цьому не може бути нижчим за
величину, що дорівнює 25 відсоткам
зазначеного прожиткового мінімуму, а з
1 січня 2006 року - 50 відсоткам цього
прожиткового мінімуму.

Підпунктами 7, 8 пункту 23 розділу ІІ
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
від 28 грудня 2007 року № 107-VI
частину першу статті 15 та пункт 3
розділу VIII «Прикінцеві положення»
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» було змінено.

Відповідно до нової редакції частини
першої статті 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень.

Згідно з новою редакцією пункту 3
розділу VIII «Прикінцеві положення»
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі, що дорівнює
різниці між: з 1 січня 2008 року - 50
відсотками, з 1 січня 2009 року - 75
відсотками, з 1 січня 2010 року - 100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців.

На виконання Закону № 2811-XII Кабінет
Міністрів України постановою від
27 грудня 2001 року № 1751 затвердив
Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми.

Відповідно до пункту 22 Порядку з
урахуванням змін, внесених постановою
Кабінету Міністрів України від 22
лютого 2008 року № 57, допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку виплачується у
розмірі, що дорівнює різниці між: з 1
січня 2008 р. - 50 відсотками, з 1 січня 2009 р.
- 75 відсотками, з 1 січня 2010 р. - 100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менш як
130 гривень.

Згідно зі статтею 46 Закону України «Про
державний бюджет України на 2009 рік» від
26 грудня 2008 року № 835-VI та статтею 45
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» від 27 квітня 2010 року
№ 2154-VI допомога визначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Зазначені норми Законів № 107-VI, № 835-VI та
№ 2154-VI неконституційними не
визнавались.

Враховуючи викладене, суди першої та
апеляційної інстанцій прийшли до
вірного висновку щодо правомірності
дій відповідача в 2010 році, оскільки
виплата передбаченої статтею 15 Закону
№ 2811-XII допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку в
зазначеному році здійснювалася у
розмірах і порядку, визначених
Порядком призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року
№ 1751 (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин).

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводами касаційної скарги висновки,
викладені в судових рішеннях, не
спростовуються, підстави для їх
скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 25 жовтня
2010 року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 19 травня 2011 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Гаманко О.І.

Олендер І.Я.