Справа № 2а-4611/10/1170
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2014-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" серпня 2014 р. м. Київ
К/800/11011/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Моторного
О.А. - головуючого,

Борисенко
І.В.,

Голубєвої Г.К.,

секретар судового засідання - Гончар
Н.О.

та за участю:

представника позивача - не з'явився,

відповідача - ОСОБА_4,

представника відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби

на постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 14.06.2012

у справі № 2а-4611/10/1170

за позовом Кіровоградської об'єднаної
державної податкової інспекції
Кіровоградської області Державної
податкової служби

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

про застосування фінансових санкцій,
пов'язаних із забороною організації і
проведення азартних ігор,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 04.05.2011
адміністративний позов задоволено
частково: застосовано до відповідача
фінансові санкції у вигляді штрафу в
розмірі 7104000,00 грн.; стягнуто з
відповідача до Державного бюджету
фінансові санкції в сумі 7104000,00 грн.,
конфісковане гральне обладнання,
перелічене в протоколі огляду та
вилучення. В задоволені вимоги про
стягнення в дохід Державного бюджету
України прибутку від проведення
азартної гри в сумі 870,00 грн. -
відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 14.06.2012 скасовано постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 04.05.2011, у
задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити без
змін постанову суду першої інстанції.

В запереченнях на касаційну скаргу
відповідач з доводами та вимогами
заявника не погодився, просив скаргу
залишити без задоволення, оскаржувані
рішення - без змін.

В судове засідання з'явилися
відповідач та його представник.
Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про дату, час і
місце судового засідання був
повідомлений належним чином.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, враховуючи наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 27.08.2010 працівниками
УДСБЕЗ УМВС України в Кіровоградській
області за участі гр. ОСОБА_6 в
присутності представників
громадськості ОСОБА_7 та ОСОБА_8
проведено контрольну закупку в
приміщенні залу відеоатракціонів,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1. В
ході контрольної закупки у продавця
ОСОБА_9 закуплена послуга гри на
гральному автоматі та виграно грошові
кошти в сумі 15 грн., які закупнику
виплатив адміністратор (стажер) ОСОБА_9,
в результаті чого складено акт
контрольної закупки від 27.08.2010.

В ході проведення заходів по
встановленню суб'єктів
підприємницької діяльності, які
всупереч чинному законодавству,
здійснюють діяльність у сфері
грального бізнесу, складено протокол
огляду та вилучення, в якому
встановлено, що в залі відео розваг
виявлено гральні автомати у кількості 6
штук, на яких здійснювалась гра, на
одному з них виграно грошові кошти в
сумі 15 грн. Також, виявлено касу, яка
складає 870 грн. готівкових коштів.
Гральні автомати та кошти (15 грн. та 870
грн.) вилучені у присутності двох
понятих: ОСОБА_7 та ОСОБА_8

На підставі зазначених вище протоколу,
акта контрольної закупки, акта огляду
покупця, протоколу добровільної
видачі, письмових пояснень ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, письмових пояснень охоронця,
який працює в залі відеорозваг
неофіційно на випробувальному терміні,
та письмових пояснень стажера ОСОБА_9,
податковий орган звернувся до
адміністративного суду з позовом про
застосування до підприємця
відповідальності, встановленої ст.3
Закону України "Про заборону грального
бізнесу в Україні".

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з
доведеності матеріалами справи,
поясненнями свідків та письмовими
поясненнями факту прийняття коштів
касиром, внесення ставки, гри на
гральному автоматі та отримання
виграшу. В частині відмови в
задоволенні позовних вимог постанову
суду мотивовано тим, що особами, які
проводили перевірку, не розмежовано,
які кошти отримані відповідачем від
проведення азартних ігор, а які - від
здійснення діяльності по доступу до
мережі Інтернет.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції
не погодився з наведеними висновками
суду першої інстанції, зазначивши, що
позивачем фактично не надано суду
належних доказів щодо підтвердження
факту здійснення саме відповідачем
грального бізнесу за матеріальну
винагороду, а саме відсутні докази
фіксування, визначених у позові
порушень, документування передавання
грошових коштів відповідачу
встановленими особами за здійснення
отриманих послуг з азартної гри або
доказів щодо зафіксованого
підтвердження видачі відповідачем
виграшів за результатами отриманих
послуг з азартної гри.

Однак, колегія суддів касаційної
інстанції вважає такі висновки судів
попередніх інстанцій передчасними та
такими, що зроблені без повного та
всебічного з'ясування обставин у
справі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
заборону грального бізнесу», гральний
бізнес - діяльність з організації та
проведення азартних ігор у казино, на
гральних автоматах, у букмекерських
конторах та в електронному
(віртуальному) казино, що здійснюють
організатори азартних ігор з метою
отримання прибутку; азартна гра -
будь-яка гра, умовою участі в якій є
внесення гравцем ставки, що дає змогу
отримати виграш (приз), і результат якої
повністю або частково залежить від
випадковості.

Згідно зі ст. 2 цього Закону, в Україні
забороняється гральний бізнес та
участь в азартних іграх.

Статтею 3 зазначеного Закону визначено,
що до суб'єктів господарювання, які
організовують і проводять на території
України азартні ігри, застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу у
розмірі вісім тисяч мінімальних
заробітних плат з конфіскацією
грального обладнання, а прибуток
(дохід) від проведення такої азартної
гри підлягає перерахуванню до
Державного бюджету України.
Застосування санкцій, зазначених у
частині першій цієї статті,
здійснюється за рішенням суду,
ухваленого за позовом органів
державної податкової служби.

При цьому, слід зазначити, що санкція у
вигляді конфіскації грального
обладнання полягає у примусовому
позбавленні суб'єкта правопорушення
права власності на таке обладнання. А
відтак, за правопорушення, вчинене
однією особою, не може притягуватись до
відповідальності інша особа.
Відповідно, конфіскованим може бути
лише те гральне обладнання, яке
належить на праві власності суб'єкту
правопорушення.

В даному випадку судами попередніх
інстанцій не досліджено обставин щодо
виявлених порушень під час проведеної
перевірки контрольної закупки в
приміщенні залу відеоатракціонів,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, не
розглянуто питання щодо приналежності
вказаного приміщення та заявленого до
конфіскації майна відповідачу, та
відповідно, підтвердження факту
здійснення в даному приміщенні саме
відповідачем грального бізнесу за
матеріальну винагороду.

Також, судам слід врахувати, що у разі
встановлення обставини, що гральне
обладнання не належить на праві
власності суб'єкту господарювання, що
використовує для організації і
проведення азартних ігор таке гральне
обладнання, позов може бути задоволено
лише в частині застосування штрафу,
передбаченого статтею 3 «Про заборону
грального бізнесу в Україні».

Крім того, судами не досліджено питання
щодо наявності доказів на
підтвердження факту внесення
гравцями ставок, доказів отримання
виграшу (призу).

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вживає передбачені
законом заходи, необхідні для
з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі, щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

Враховуючи, що передбачені
процесуальним законодавством межі
перегляду справи в касаційній
інстанції не дають їй права
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
оскаржувані судові рішення у справі
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції відповідно до ч. 2 ст.
227 КАС України.

При новому розгляді, слід взяти до
уваги вищезазначене та прийняти
законне і обґрунтоване рішення
відповідно до норм матеріального,
процесуального права, надати належну
правову оцінку обставинам у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби
задовольнити частково.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 04.05.2011 та
постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 14.06.2012 скасувати.

Справу направити на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя: (підпис) О.А.
МоторнийСудді(підпис) І.В. Борисенко
(підпис) Г.К. Голубєва