Справа № 463/3854/14-а
Суддя: Головатий Р. Я.
Дата ухвалення: 2014-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2014 року м.
Львів Справа №2-а/463/165/14

Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді
Головатого Р.Я.

при секретарі судових засідань
Миличук У.Р.

з участю позивача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну
справу за позовом ОСОБА_2 до Управління
державної автомобільної інспекції
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області, третя особа: інспектор БДПС
ДАІ ГУМВСУ у Львівській області
прапорщик міліції Головко Ростислав
Ігорович, про скасування постанови у
справі про адміністративне
правопорушення, -

встановив:

позивач звернувся із позовом до
відповідача про скасування постанови
серії АА2 №966553 у справі про
адміністративне правопорушення,
винесеної 05.07.2014р. інспектором взводу
№2 БДПС ДАІ ГУМВСУ у Львівській області
прапорщиком міліції Головко Ростислав
Ігоровичем.

Свої вимоги мотивує тим, що 05.07.2014р.
близько 13 год. 20 хв., керуючи
автомобілем Тойота Королла
автодорогою Львів-Шегині, був
зупинений на КПП ДАІ в с.Зимна Вода
інспектором взводу №2 БДПС ДАІ ГУМВС
України у Львівській області
прапорщиком міліції Головком Р.І. у
зв'язку з нібито порушенням п.11.5 Правил
дорожнього руху України, а саме: рух в
крайній лівій смузі при вільній правій.
У зв'язку з наведеним, постановою серії
АА2 №966553 позивача було притягнено до
адміністративної відповідальності та
накладено адміністративне стягнення в
розмірі 425 грн.

Позивач вважає, що п.11.5. ПДР України не
містить заборони руху у крайній лівій
смузі, а лише вказує на розташування
транспортних засобів. Тому на його
думку порушити п.11.5 ПДР України взагалі
не можливо так як у ньому відсутня
пряма заборона на вчинення будь-яких
дій.

Рухаючись автодорогою Львів-Шегині в
напрямку Шегині у правій смузі в с.
Зимна Вода перед світлофором на
перехресті з вулицею Шевченка позивач
змушений був змінити смугу руху на
ліву, оскільки автодорога там суттєво
звужується у ліву сторону і стає
односмуговою. Проїхавши світлофор,
позивач збирався змінити смугу руху на
праву, але помітив на правій смузі
кілька уламків будівельного сміття,
висотою до 30 см, які, очевидно випали з
вантажівки, котра рухалася цією ж
ділянкою дороги. Більше того у правій
смузі за напрямком руху за кілька
метрів попереду та позаду мене
рухалися інші автомобілі. Крім того, на
цій ділянці дороги стоїть знак про
обмеження швидкості до 40 км/год, тому з
метою уникнення проїзду небезпечної
ділянки дороги та створення аварійної
ситуації на дорозі, позивач прийняв
рішення продовжувати рух у лівій смузі.
Оскільки відстань від світлофору до
КПП ДАІ, перед яким його зупинив
автоінспектор, складає всього 300-400 м,
позивач вже не мав змоги змінити смугу
руху, саме в цей момент був зупинений
автоінспектором. Останній, не
приймаючи до уваги його пояснення та
пояснення пасажирів, склав протокол та
виніс оскаржувану постанову.

При цьому один з присутніх у будівлі
КПП інспекторів ДАІ відразу
продемонстрував на екрані монітора
фото автомобіля позивача, на якому
проте видно лише його автомобіль у
лівій смузі та вільну праву смугу, але
дане фото демонструє лише ділянку
дороги довжиною 5 м і те, що у правій
смузі не було автомобіля, який би
рухався паралельно зі мною. Тому
вважає, що воно не може служити доказом
вчинення ним правопорушення, оскільки
на ньому не видно того, що відбувалося
позаду і попереду його автомобіля.

Крім цього, посилається на грубі
порушення процесуального характеру
при винесенні постанови, а саме: йому
було надано для підпису порожній
протокол, інспектор ДАІ самостійно
диктував йому пояснення, звертає увагу,
що в протоколі зазначено, що справа
розглядатиметься 07.07.2014р., в той час як
постанову винесено 05.07.2014р. Крім того, в
протоколі, де вказується дата розгляду
справи, інспектором зроблено
виправлення місяця розгляду, що
суперечить вимогам інструкції з
оформлення матеріалів про
адміністративні правопорушення, де
зазначено, що не допускається
закреслення чи виправлення відомостей,
що заносяться до протоколу, а також
унесення додаткових записів після
того, як протокол підписаний особою,
яка вчинила правопорушення, щодо якої
він складений. У разі виявлення помилки
допускаються виправлення за умови
запису "Виправленому вірити" та підпису
державного інспектора, що склав
протокол, однак жодних записів та
підписів під виправленням немає.

Враховуючи вищевикладене, вважає, що
співробітником ДПС не правомірно
звинувачено його в порушенні п. 11.5 ПДР -
оскільки він (п. 11.5) прямо не забороняє
рухатися в крайній лівій смузі, а лише
визначає порядок розташування
транспортних засобів на дорозі,
по-друге, звинувачуючи позивача в
порушенні ПДР, інспектор грубо порушив
його права на захист і змусив підписати
не заповнений протокол, по-третє,
інспектор виніс постанову по справі
про адміністративне правопорушення
05.07.2014 р. до розгляду адміністративної
справи, який мав відбутися згідно з
протоколом 07.07.2014 р.

Вказане вище підтверджує, на думку
позивача, відсутність події та складу
адміністративного правопорушення,
підтверджує той факт, що він жодного
адміністративного правопорушення не
вчиняв, а тому просить позов
задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_2 позовні
вимоги підтримав у повному обсязі, дав
пояснення аналогічні вищенаведеним.
Додатково пояснив, що протокол про
адміністративне правопорушення
відносно нього було складено вперше, а
тому він не знав, що можна зробити
відмітку про свою не згоду з його
змістом та підписав його. Просить позов
задовольнити.

Представник відповідача та третя особа
в судове засідання не з'явилися, про час
та місце розгляду справи повідомлялися
належним чином, причин неявки суду не
повідомили, доказів в заперечення
позовних вимог суду не представив.

У відповідності до ч. 6 ст.128 КАС України,
оскільки відсутні перешкоди для
розгляду справи у судовому засіданні
за даної явки, а тому справу слід
розглянути на підставі наявних у ній
доказів.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи суд
встановив наступне.

Як вбачається з оскаржуваної постанови
серії АА2 №966553 у справі про
адміністративне правопорушення,
винесеної 05.07.2014р. інспектором взводу
№2 БДПС ДАІ ГУМВСУ у Львівській області
прапорщиком міліції Головко
Ростиславом Ігоровичем, позивача
притягнено до відповідальності за
вчинення ним адміністративного
правопорушення, яке виразилось в тому,
що він 05.07.2014р. керуючи транспортним
засобом «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1,
рухався у крайній лівій смузі при
вільній правій, за що накладено на
позивача адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до ст. 7 КпАП України ніхто
не може бути підданий заходу впливу в
зв'язку з адміністративним
правопорушенням інакше як на підставах
і в порядку, встановлених законом.
Застосування уповноваженими на те
органами і посадовими особами заходів
адміністративного впливу провадиться
в межах їх компетенції, у точній
відповідності з законом.

Як убачається з матеріалів справи,
підтверджується наявними у справі
доказами, протокол про адміністративне
правопорушення та постанова про
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності,
складено інспектором ДПС взводу №2
БДПС ДАІ ГУМВСУ у Львівській області
прапорщиком міліції Головко
Ростиславом Ігоровичем, який
відповідно до вимог ст. 222 та ст. 255 КпАП
України має право розглядати справи
про адміністративні порушення і
накладати адміністративні стягнення,
безпосередньо за ч. 2 ст.122 КпАП України.

Статтею 9 КпАП України передбачено, що
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КпАП України
доказами в справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів, які
використовуються при нагляді за
виконанням правил, норм і стандартів,
що стосується забезпечення безпеки
дорожнього руху, протоколом про
вилучення речей і документів, а також
іншими документами.

За нормою ст. 256 КпАП України, у
протоколі про адміністративне
правопорушення зазначається, серед
іншого, відомості про особу порушника.
Протокол підписується особою, яка його
склала, і особою, яка вчинила
адміністративне правопорушення. При
складанні протоколу порушникові
роз'яснюються його права і обов'язки,
передбачені статтею 268 Кодексу, про що
робиться відмітка у протоколі.

Як вбачається з протоколу про
адміністративне правопорушення серії
АБ №336257 (а.с.6) такий складено в
присутності позивача, після чого
надано йому для ознайомлення та дачі
письмових пояснень по суті, при цьому
позивач був ознайомлений із ст. 63
Конституції України та ст. 268 КпАП
України, про що свідчить його особистий
підпис у протоколі, особі, яка
притягувалась до адміністративної
відповідальності, надана можливість
надати письмові пояснення, що
викладені даною особою безпосередньо в
протоколі про адміністративне
правопорушення.

У відповідності до положень ст. 276 КпАП
України, інспектором ДАІ розглянуто
справу про адміністративне
правопорушення за місцем його вчинення
та, враховуючи характер вчиненого
правопорушення, відповідно ст. 283 КпАП
України, винесено постанову в справі
про адміністративне правопорушення,
якою позивача притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді мінімального штрафу в межах
санкції статті в сумі 425 грн., ця
постанова отримана позивачем в день її
винесення, а саме 05.07.2014 року, що
підтверджується особистим підписом
позивача.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку про відсутність підстав для
скасування постанови у справі про
адміністративне правопорушення,
оскільки постанова винесена
уповноваженої особою, яка мала право
розглядати справу про адміністративне
правопорушення та застосувати
адміністративне стягнення, доказів,
які мали спростувати факт наявності
адміністративного правопорушення та
обставин, що виключають
адміністративну відповідальність,
позивачем в межах розгляду даної
справи надано не було, а судом таких
обставин не встановлено.

При цьому, судом не беруться до уваги
посилання позивача на відсутність у
п.11.5. ПДР України заборони руху у
крайній лівій смузі, так як він лише
вказує на розташування транспортних
засобів та у ньому відсутня пряма
заборона на вчинення будь-яких дій,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.122 КпАП України
відповідальність настає за порушення
водіями транспортних засобів правил,
зокрема, розташування транспортних
засобів на проїзній частині. При цьому
п.11.5 ПДР України визначено виняткові
випадки, коли дозволяється виїзд на
крайню ліву смугу для руху в цьому ж
напрямку - якщо праві зайняті. Разом з
тим, позивачем не лише не надано суду
доказів того, що праві смуги руху були
зайняті, а й визнано, що такі були
вільні. При цьому посилання позивача на
наявність на правій смузі кількох
уламків будівельного сміття, висотою
до 30 см, не лише не знайшли свого
підтвердження під час розгляду справи,
а й взагалі не зазначені у поясненнях
правопорушника у протоколі про
адміністративне правопорушення.

Не заслуговують на увагу суду та не
можуть бути підставою для скасування
оскаржуваної постанови і посилання
позивача на ту обставину, що в
протоколі зазначено, що справа
розглядатиметься 07.07.2014р., в той час як
постанову винесено 05.07.2014р., а також на
наявність виправлення у протоколі про
адміністративне правопорушення місяця
розгляду, оскільки такі є формальними
та на законність оскаржуваної
постанови не вплинули, так як вже
зазначалося вище, така винесена в
присутності позивача та отримана ним в
день її винесення.

Разом з тим, такі пояснення позивача
суперечать та спростовують пояснення
позивача з приводу підпису ним не
заповненого протоколу, оскільки в
такому випадку він не міг би знати про
наявність таких неточностей.

Тому судом не беруться до уваги покази
позивача з приводу обставин вчиненого
правопорушення, оскільки вважає, що
такі подані з метою ухилення від
адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищенаведене та керуючись
ст.ст. 2, 128, 159, 160- 163, 171-2 КАС України,
ст.ст.7, 9, 122, 222, 251, 255, 256, 276, 283 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, -

постановив:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2 про скасування постанови
у справі про адміністративне
правопорушення відмовити за
безпідставністю вимог.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Суддя:
Р.Я. Головатий