Справа № 820/11278/14
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2014 р.Справа № 820/11278/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання
Мороз Є.В.,

представника відповідача - Галецького
І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю "КАСКАД - ГРУПА
БЕЗПЕКИ" на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
01.07.2014р. по справі № 820/11278/14

за позовом Харківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "КАСКАД - ГРУПА
БЕЗПЕКИ"

про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені,

ВСТАНОВИЛА:

Харківське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів (далі по тексту - ХОВ ФСЗІ,
позивач) звернулося до Харківського
окружного адміністративного суду з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "КАСКАД - ГРУПА
БЕЗПЕКИ" (далі по тексту - ТОВ " КАСКАД -
ГРУПА БЕЗПЕКИ", відповідач), в якому
просило стягнути з відповідача на свою
користь адміністративно -
господарських санкції за незайняті
робочі місця, призначені для
працевлаштування інвалідів у сумі 15310,53
грн. та пеню в розмірі 257,04 грн.

Постановою Харківського
окружного адміністративного суду від
01.07.2014р. по справі № 820/11278/14
адміністративний позов Харківського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "КАСКАД - ГРУПА
БЕЗПЕКИ" про стягнення адміністративно
- господарських санкцій за незайняті
робочі місця, призначені для
працевлаштування інвалідів у сумі 15310,53
грн. та пені в розмірі 257,04 грн. -
задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "КАСКАД - ГРУПА
БЕЗПЕКИ" (вул. Тархова, б. 7, кв. 45, м.
Харків, 61047, , МФО 380236, р/р
2446 у АТ "Дельта Банк") на користь
Харківського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
(61022, м.Харків, Держпром, 1 під., 1 пов., к.16,
, одержувач: р/р 0003,
МФО 851011, код одержувача: 37999654, УДКСУ у
Дзержинському районі м. Харкова)
адміністративно - господарські санкції
за незайняті робочі місця, призначені
для працевлаштування інвалідів у
розмірі 15310,53 грн. та пеню в розмірі 257,04
грн. на загальну суму 15567,57 грн.
(п'ятнадцять тисяч п'ятсот шістдесят
сім гривень 57 копійок).

Відповідач, не погодившись із вказаною
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції при прийнятті оскаржуваної
постанови норм матеріального та
процесуального права, просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 01.07.2014р. по
справі № 820/11278/14 та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги послався на порушення судом
першої інстанції при прийнятті
оскаржуваної постанови норм ч.1 ст.19
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні", ст.11
Закону України «Про охоронну
діяльність», ст.ст.7, 159 КАС України.
Стверджує, що законодавство України
ставить певні обмеження за рівнем
фізичної підготовки та станом здоров'я
щодо можливості прийняття на роботу в
приватну охоронну діяльність, тому для
таких роботодавців норматив робочих
місць для працевлаштування інвалідів
повинен розраховуватися виходячи з
середньооблікової чисельності лише
штатних працівників, які не задіяні
безпосередньо у виконанні заходів
охорони. Так, частиною 6 ст. 11 Закону
України «Про охоронну діяльність»
передбачено: працевлаштування
інвалідів здійснюється суб'єктом
охоронної діяльності згідно з чинним
законодавством виходячи з кількості
штатних працівників, не задіяних
безпосередньо у виконанні заходів
охорони. Згідно списку працюючих
інвалідів-штатних працівників, які
мали інвалідність та були на
підприємстві у 2013 році було
працевлаштовано одного інваліда (одне
робоче місце). З огляду на викладене,
наполягає на тому, що з боку
відповідача в повному обсязі були
виконані вимоги Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні".

Представник відповідача у судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги
підтримав з підстав та мотивів,
викладених в скарзі, та просив суд
апеляційної інстанції їх задовольнити.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, про дату, час та
місце апеляційного розгляду справи
повідомлений належним чином згідно ст.
35 КАС України, в надісланому до суду
письмовому клопотанні просив
апеляційну скаргу розглянути без
участі представника позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України,
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час та місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача, перевіривши
в межах апеляційної скарги рішення
суду першої інстанції, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що відповідно до Звіту про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів, форми 10-ПІ, затвердженої
наказом Міністерства праці України №42
від 10.02.2007 року, за 2013 рік
середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу ТОВ
"КАСКАД - ГРУПА БЕЗПЕКИ" склала 38 осіб, з
них середньооблікова чисельність
фактично працюючих інвалідів - 1 особа,
кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог ст.19 Закону України №875-ХІІ - 1
особа.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" №875-ХІІ від 21.03.1991
року (далі - Закон України №875-ХІІ),
позивачем розраховано, що у
відповідача в 2013 році норматив для
працевлаштування інвалідів складає 2
робочих місця.

Фактично, згідно даних, наданих
відповідачем у звіті, середньооблікова
чисельність інвалідів - штатних
працівників на підприємстві становить
1 особу.

Отже, відповідачем не виконано
норматив 1 робоче місце по
працевлаштуванню інвалідів.

Матеріалами справи підтверджено, що
ТОВ "КАСКАД - ГРУПА БЕЗПЕКИ" звіт про
наявність вільних робочих місць для
інвалідів (форма 3-ПН затверджена
Наказом Державного комітету
статистики №420 від 19.12.2005 року) не
подавало. Вказаний факт встановлено з
інформації Харківського міського
центру зайнятості №ХМЦУЗ-03-15732-22/14 від
22.05.2014 року, відповідно до якої ТОВ
"КАСКАД - ГРУПА БЕЗПЕКИ" звіти форми 3-ПН
впродовж 2013 року до Харківського
міського центру зайнятості не
надавались.

Розмір середньорічної заробітної
плати на підприємстві за 2013 рік
становить 15310,53 грн.

Таким чином, сума
адміністративно-господарських санкцій
за незайняті робочі місця, призначені
для працевлаштування інвалідів у 2013
році, становить 15310,53 грн.

Посилаючись на вищевикладене, позивач
звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з їх
обґрунтованості, оскільки відповідач
не виконав свій обов`язок по
інформуванню органів державної служби
зайнятості про наявність вільних місць
для працевлаштування інвалідів, у
зв`язку з чим відповідач зобов`язаний
сплатити адміністративно-господарські
санкції за 1 робоче місце, призначене
для працевлаштування інваліда і не
зайняте інвалідом, а також пеню,
нараховану за несплату вказаних
адміністративно-господарських
санкцій.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні і гарантії їм
рівної з усіма іншими громадянами
можливості для участі в економічній,
політичній і соціальній сферах життя
суспільства, створення необхідних
умов, які дають можливість інвалідам
вести повноцінний спосіб життя згідно
з індивідуальними здібностями і
інтересами, визначені Законом України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" (далі по тексту -
Закон України № 875-ХІІ).

Частинами 1, 3 ст. 19 Закону України №
875-ХІІ передбачено, що для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця. Підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю,
самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць виходячи з
вимог статті 18 цього Закону.

Положеннями частини 3 статті 18 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" на
підприємства, установи і організації,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, покладено обов`язок
виділяти та створювати робочі місця
для працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Приписами частини 1 статті 20 Закону
України №875-ХІІ встановлено обов'язок
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачувати відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Згідно з частиною 11 ст.19 Закону України
№875-ХІІ норматив робочих місць,
призначених для працевлаштування
інвалідів, порядок його встановлення
визначаються виключно цим Законом.
Якщо іншими законами встановлюються
нормативи робочих місць, призначених
для працевлаштування інвалідів, або
порядок їх встановлення, відмінні від
зазначених у цьому Законі,
застосовуються положення цього Закону.

З огляду на вищенаведені норми права
колегія суддів відхиляє доводи
апелянта про необхідність
застосування до спірних відносин
положень ст.11 Закону України «Про
охоронну діяльність».

Проаналізувавши положення Закону
України №875-ХІІ, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що норматив робочих
місць для забезпечення
працевлаштування інвалідів та порядок
його обчислення повинен
розраховуватися відповідачем виходячи
з середньооблікової чисельності
штатних працівників облікового складу
за рік ( тобто від загальної
чисельності працюючих). Законодавцем
встановлено рівні умови господарської
діяльності для всіх підприємств щодо
дотримання нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів та на
підприємство лежить обов'язок щодо
подачі до державної служби зайнятості
інформацію, необхідної для організації
працевлаштування інвалідів.

Зазначений висновок суду узгоджується
із правовою позицією Верховного Суду
України по вирішенню спорів цієї
категорії, викладеною у постанові
Верховного Суду України від 04.07.2011 року
№17914364, врахування якої є обов'язковою у
розумінні ч.1 ст.244-2 КАС України.

Отже, твердження відповідача про
відсутність у неї обов'язку щодо
створення ще 1 робочого місця для
працевлаштування інвалідів у 2013 року, у
зв'язку із тим, що середньооблікова
чисельність штатних працівників, не
зайнятих безпосередньо у виконанні
заходів охорони в цей період становила
10 осіб, є необґрунтованим, оскільки
така кількість штатних працівників
обчислюється за рік від загальної
чисельності працюючих в цілому.

Таким чином, середньооблікова
кількість штатних працівників за 2013
рік у ТОВ "КАСКАД - ГРУПА БЕЗПЕКИ"
становила 38 осіб, норматив
працевлаштування інвалідів,
відповідно до статті 19 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" - 2 особи.

У відповідності до ч.1 ст. 218
Господарського кодексу України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 наведеної статті
встановлено, зокрема, що учасник
господарських відносин відповідає за
невиконання або неналежне виконання
господарського зобов'язання чи
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

Колегія суддів відмічає, що
відповідачем не надано жодних доказів
вжиття таких заходів, одним з яких є
інформування органів державної служби
зайнятості про наявність вільних
робочих місць для працевлаштування
інвалідів.

Таким чином, відповідачем протягом 2013
року не було належним чином виконано
обов'язок щодо нормативу робочих місць
для забезпечення працевлаштування
інвалідів, порядок його обчислення,
своєчасного та повного інформування
центру зайнятості про наявність
вільних робочих місць на його
підприємстві та потребу у направленні
йому центром зайнятості інвалідів для
працевлаштування.

Статтею 238 Господарського кодексу
України передбачено, що за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності до суб'єктів господарювання
можуть бути застосовані
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків.

У відповідності до ч.4 ст.20 Закону
України № 875-ХІІ
адміністративно-господарські санкції
розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, зазначеними в
частині першій цієї статті, самостійно
в строк до 15 квітня року, наступного за
роком, в якому відбулося порушення
нормативу, встановленого частиною
першою ст.19 цього Закону.

Згідно із ч.2 ст.20 Закону України №
875-ХІІ порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про наявність підстав
для стягнення з відповідача
адміністративно-господарських санкцій
та пені за несплату цих санкцій
відповідно до статті 20 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні".

Підсумовуючи викладене, колегія суддів
підтверджує, що при прийнятті рішення у
справі суд першої інстанції дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "КАСКАД -
ГРУПА БЕЗПЕКИ" залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 01.07.2014р. по
справі № 820/11278/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Перцова
Т.С.Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В.
Жигилій С.П. Повний текст ухвали
виготовлений та підписаний 08.08.2014 р.