Справа № 802/2258/14-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2014-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 серпня 2014 р.
Справа № 802/2258/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі судді Сала Павла
Ігоровича, розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Головного управління Пенсійного фонду
України у Вінницькій області до
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача ОСОБА_1
про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

16.06.2014 року Головне управління
Пенсійного фонду України у Вінницькій
області (далі - ГУ ПФ України у
Вінницькій області) звернулося до суду
з адміністративним позовом, у якому
просить скасувати постанову старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області (далі - ВПВР УДВС ГУЮ
у Вінницькій області) Сінгаєвської О.М.
від 05.06.2014 року ВП № 42450928 про накладення
на позивача штрафу за невиконання
рішення суду в розмірі 680 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що
постановою Крижопільського районного
суду Вінницької області від 05.12.2013 року
у справі № 2а-134/2419/13-а, яке набрало
законної сили, ГУ ПФ України у
Вінницькій області зобов'язано з 27.10.2010
року провести ОСОБА_1 перерахунок
пенсії за вислугу років з урахуванням
розміру грошового забезпечення за
останньою штатною посадою перед
звільненням і враховуючи відповідні
оклади за посадою для обчислення
пенсії в сумі 3929,63 грн. Відповідний
перерахунок було проведено, про що
письмово повідомлено державного
виконавця листом за № 765/06-36/09 від 31.03.2014
року. Таким чином, судове рішення
фактично виконане позивачем у
добровільному порядку. При цьому
просить взяти до уваги, що фінансування
витрат Пенсійного фонду України на
виплату пенсій, в тому числі на
підставі рішень судів, здійснюється
виключно за рахунок коштів Державного
бюджету України. Однак, на даний час ГУ
ПФ України у Вінницькій області немає
коштів для виплати ОСОБА_1 доплати в
сумі 11 149,40 грн. у зв'язку з проведеним
перерахунком.

Представник позивача 13.08.2014 року подав
заяву про розгляд справи в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами. Заявлений
адміністративний позов повністю
підтримує.

Представник відповідача 13.08.2014 року
подав заяву про розгляд справи в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.
Заперечень на адміністративний позов
від відповідача до суду не надходило.

Залучена до участі у справі третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача ОСОБА_1 на виклик суду не
з'явилася та подала заяву про розгляд
справи без її участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України
особа, яка бере участь у справі має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

З огляду на викладене та враховуючи
достатність наявних у справі доказів
суд вважає можливим провести розгляд
справи у відсутності сторін в
письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи в їх
сукупності та оцінивши наведені
позивачем доводи, суд доходить
висновку, що заявлений
адміністративний позов належить
задовольнити.

Встановлено, що 07.03.2014 року на адресу
ВПВР УДВС ГУЮ у Вінницькій області
надійшла заява стягувача ОСОБА_1 про
прийняття на примусове виконання
виконавчого листа № 134/2419/13-а, виданого
05.03.2014 року Крижопільським районним
судом Вінницької області про
зобов'язання ГУ ПФ України у Вінницькій
області провести перерахунок пенсії
ОСОБА_1 з часу призначення пенсії, тобто
з 27.10.2010 року, з урахуванням грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою для обчислення пенсії в сумі
3929,63 грн.

Постановою старшого державного
виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Вінницькій
області Сінгаєвської О.М. від 13.03.2014
року на підставі вищевказаного
виконавчого документа відкрито
виконавче провадження ВП № 42450928 та
надано боржнику строк для
добровільного виконання рішення суду
(а.с. 8).

Листом за № 765/06-36/09 від 31.03.2014 року ГУ ПФ
України у Вінницькій області
повідомило про добровільне повне
фактичне виконання вищевказаного
судового рішення та необхідність
закінчення виконавчого провадження
відповідно до вимог ст. 49 Закону
України "Про виконавче провадження"
(а.с. 7).

До вищезазначеного листа позивач також
долучив розрахунок на доплату (виплату,
утримання) пенсії ОСОБА_1, згідно з яким
стягувачу донараховано пенсію в сумі 11
149,40 грн. за період 27.10.2010 року по червень
2011 року (а.с. 6).

05.06.2014 року на підставі ч. 3 ст. 75 Закону
України "Про виконавче провадження"
державним виконавцем винесено
постанову про накладення на боржника
штрафу у розмірі 680 грн. (а.с. 5), яка є
предметом публічно-правового спору у
даній адміністративній справі.

Надаючи оцінку спірним
правовідносинам та правомірності
оскаржуваного рішення органу
державної виконавчої служби, суд
керується наступними мотивами.

Право на судовий захист закріплене
Конституцією України, частиною другою
статті 55 якої кожному гарантовано
право на оскарження в суді рішень, дій
чи бездіяльності органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси (ч. 1 ст. 6
КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КАС України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду з позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною четвертою статті 82 Закону
України "Про виконавче провадження"
передбачено, що рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення можуть бути оскаржені
сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження та
особами, які залучаються до проведення
виконавчих дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Таким чином, критеріями визначення
юрисдикції судів щодо вирішення справ
з приводу оскарження рішень дій чи
бездіяльності органів державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення є юрисдикційна
належність суду, який видав виконавчий
документ, та статус позивача як сторони
у виконавчому провадженні.

Водночас як роз'яснив Пленум Вищого
адміністративного суду України у п. 6
постанови № 3 від 13.12.2010 року "Про
практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби", судам необхідно враховувати,
що постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору та
накладення штрафу належать до певних
видів відповідальності за невиконання
рішення у добровільному порядку та
порушення обов'язків, що покладаються
на осіб, які беруть участь у
виконавчому процесі.

Прийнята державним виконавцем
постанова про накладення штрафу на
учасників виконавчого провадження,
громадян і посадових осіб за
невиконання покладених на них
обов'язків щодо вчинення необхідних
процесуальних дій у виконавчому
провадженні, не виконана добровільно, є
підставою для її примусового виконання
шляхом звернення стягнення на
заробіток чи інші доходи оштрафованої
особи, а за їх відсутності - на її майно.

За змістом пункту 8 частини другої
статті 3 Закону України "Про виконавче
провадження" постанови державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору, витрат на проведення виконавчих
дій та накладення штрафу є виконавчими
документами. Якщо виконавче
провадження закінчено, а виконавчий
збір або штраф не стягнуто, відповідна
постанова виділяється в окреме
провадження і підлягає виконанню в
загальному порядку.

Тому судам слід ураховувати, що спори
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби під час виконання постанови
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору або накладення
штрафу, прийнятої під час виконання
будь-яких виконавчих документів, у тому
числі рішень судів загальної
юрисдикції та господарських судів,
також належать до адміністративної
юрисдикції.

Як встановлено судом, позивач ГУ ПФ
України у Вінницькій області оскаржує
постанову державного виконавця від
05.06.2014 року П № 42450928 про накладення на
нього штрафу у розмірі 680 грн. за
невиконання рішення суду

З огляду на викладене та виходячи з
положень ч. 2 ст. 19 КАС України розгляд і
вирішення цієї адміністративної
справи належить до компетенції
Вінницького окружного
адміністративного суду.

Крім того, в силу вимог ч. 3 ст. 181 КАС
України даний адміністративний позов
заявлено до належного відповідача -
ВПВР УДВС ГУЮ у Вінницькій області.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про
виконавче провадження" (далі - Закон №
606-XIV) виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, зазначених у цьому Законі,
спрямованих на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які здійснюються на
підставах, у спосіб та в межах
повноважень, визначених цим Законом,
іншими нормативно-правовими актами,
виданими відповідно до цього Закону та
інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 цього Закону
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України "Про державну виконавчу
службу".

Частиною 1 статті 11 Закону № 606-XIV
визначено, що державний виконавець
зобов'язаний неупереджено, своєчасно і
в повному обсязі вживати заходів щодо
примусового виконання рішень,
встановлених Законом України "Про
виконавче провадження".

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону № 606-XIV
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону № 606-XIV у
постанові про відкриття виконавчого
провадження державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Згідно з пп. 4.1.1 Інструкції про
проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року,
державний виконавець, починаючи
виконувати рішення, повинен
пересвідчитись, чи отримана боржником
копія постанови про відкриття
виконавчого провадження і чи здійснені
ним дії, спрямовані на добровільне
виконання рішення у встановлений
постановою строк.

Частиною першою статті 27 Закону № 606-XIV
передбачено, що у разі ненадання
боржником у строки, встановлені
частиною другою статті 25 цього Закону
для самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення.

В силу вимог ч. 3 ст. 27 Закону № 606-XIV у
разі отримання документального
підтвердження про повне виконання
рішення боржником до початку його
примусового виконання державний
виконавець закінчує виконавче
провадження в порядку, встановленому
цим Законом. Виконавчий збір та
витрати, пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій, у такому
разі з боржника не стягуються.

Водночас згідно з ч. 1 ст. 89 Закону № 606-XIV
у разі невиконання без поважних причин
у встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника-фізичну
особу - від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника-юридичну особу - від сорока до
шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

Змістовний аналіз вищезазначених норм
закону дає підстави для висновку, що
приймаючи рішення про накладення
штрафу на боржника, державний
виконавець зобов'язаний з'ясувати чи
вжито боржником дії (прийнято рішення)
щодо виконання рішення суду, а також чи
наявні поважні причини, які
унеможливлюють виконання рішення суду.

Оскаржувана постанова про накладення
штрафу ВП № 42450928 від 05.06.2014 року
прийнята державним виконавцем у
зв'язку з невиконанням боржником ГУ ПФ
України у Вінницькій області без
поважних причин рішення, що зобов'язує
боржника вчинити певні дії.

Разом із тим, як вбачається з
матеріалів справи, постановою
Крижопільського районного суду
Вінницької області від 05.12.2013 року у
справі № 134/2419/13-а відповідача ГУ ПФ
України у Вінницькій області
зобов'язано провести перерахунок
пенсії ОСОБА_1 з часу призначення
пенсії, тобто з 27.10.2010 року, з
урахуванням грошового забезпечення за
останньою штатною посадою для
обчислення пенсії в сумі 3929,63.

Тобто, вимоги зазначеного судового
рішення стосуються лише обов'язку ГУ ПФ
України у Вінницькій області щодо
здійснення перерахунку пенсії на
користь ОСОБА_1

Судом встановлено, що боржником ГУ ПФ
України у Вінницькій області проведено
відповідний розрахунок на доплату
(виплату, утримання) пенсії за
пенсійною справою № та
донараховано пенсіонеру ОСОБА_1 пенсію
в сумі 11 149,40 грн. (а.с. 6).

Відтак, суд погоджується з доводами
позивача про те, що здійсненням
вказаного перерахунку пенсії ГУ ПФ
України у Вінницькій області фактично
виконало постанову Крижопільського
районного суду Вінницької області від
05.12.2013 року у справі № 134/2419/13-а, оскільки
судовим рішенням на пенсійний орган не
було покладено обов'язку з виплати
перерахованих сум, який однак не
заперечується і буде виконаний після
отримання необхідних коштів з
Державного бюджету України.

Листом за № 765/06-36/09 від 31.03.2014 року
позивач повідомив державного
виконавця про добровільне повне
виконання вищезазначеного рішення
суду та необхідність закінчення
виконавчого провадження на підставі
ст. 49 Закону України "Про виконавче
провадження".

Проте відповідної оцінки цій обставині
відповідачем не надано та належного
обґрунтування відмови у взятті до
уваги відомостей боржника про
виконання судового рішення в постанові
про накладення штрафу не наведено.

З огляду на викладене суд доходить
висновку, що за відсутності
встановленого і підтвердженого факту
невиконання рішення суду, у державного
виконавця не було достатніх правових
підстав для накладення штрафу на
боржника.

Також суд бере до уваги, що
відповідачем не доведено вини позивача
у невиконанні судового рішення
протягом визначеного державним
виконавцем строку.

Крім того, у ході розгляду справи
встановлено, що в рамках одного і того ж
самого виконавчого провадження було
винесено постанову № 42450928 від 24.06.2014
року, якою ГУ ПФ України у Вінницькій
області зобов'язано сплатити штраф за
невиконання судового рішення в
подвійному розмірі, тобто в сумі 1360 грн.

Не погоджуючись із таким рішенням,
позивач оскаржив його у судовому
порядку.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 18.07.2014 року
у справі № 802/2527/14-а, яка набрала
законної сили, позов ГУ ПФ України у
Вінницькій області задоволено та
скасовано постанову про накладення
штрафу від 24.06.2014 року № 42450928, яку
винесено старшим державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області Сінгаєвською О.М.
При цьому суд констатував, що позивачем
вчинено всі необхідні дії на виконання
постанови Крижопільського районного
суду Вінницької області від 05.12.2013 року
у справі № 134/2419/13-а і підстав для
висновку про її умисне невиконання
боржником немає.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, зокрема, чи прийняті
(вчинені) вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС
України), а згідно з ст. 86 КАС України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну
обґрунтованість доводів сторін,
оцінивши зібрані та досліджені у
справі докази, суд приходить до
переконання, що заявлений
адміністративний позов належить
задовольнити повністю.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 158, 160, 162, 163, 167,
181, 254 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправною та скасувати
постанову старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області Сінгаєвської О.М. від 05.06.2014
року ВП № 42450928 про накладення на
боржника Головне управління
Пенсійного фонду України у Вінницькій
області штрафу у розмірі 680 грн.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Сало Павло Ігорович