Справа № 552/3403/14-а
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 р.Справа № 552/3403/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Курило Л.В. , Русанової В.Б.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Головного управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області на постанову Київського
районного суду м. Полтави від 25.06.2014р.
по справі № 552/3403/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного
фонду України в Полтавській області

про визнання протиправними дій ,
зобов'язання вчинення дій,

ВСТАНОВИЛА:

04 червня 2014 р. позивач - ОСОБА_1. -
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Головного Управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області в якому просив: визнати
протиправною бездіяльність Головного
Управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області щодо не
нарахування йому додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50 %
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. 50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», з урахуванням ч.1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», виходячи із розрахунку
мінімальної пенсії за віком,
визначеної на рівні прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, встановленими
законами України Про Державний бюджет
України на відповідний рік, з 01 січня 2014
р. з урахуванням проведених виплат;
зобов'язати відповідача провести
нарахування та виплату йому
нарахованої додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50 %
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. 50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», з урахуванням ч.1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», виходячи із розрахунку
мінімальної пенсії за віком,
визначеної на рівні прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, встановленими
законами України Про Державний бюджет
України на відповідний рік, з 01 січня 2014
р. з урахуванням проведених виплат, та
до змін в законодавстві.

Постановою Київського районного суду
м. Полтави від 25 червня 2014 р. позов
задоволено у повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

Виходячи з приписів ст. 183-2 України
вищезазначена апеляційна скарга
розглядається в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, переглянувши в межах
апеляційної скарги постанову суду та
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що позивач є інвалідом 3
групи та віднесений до 1 категорії осіб,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, що
підтверджується доданими до справи
копією посвідчення серії НОМЕР_1 та
довідкою МСЕК № 0141248, має право на
отримання державної та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Позивач перебуває на обліку в ГУПФУ в
Полтавській області та отримує пенсію
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» .

Не погодившись з розміром отримуваної
пенсії, для захисту своїх прав позивач
звернувся із зазначеним позовом до
суду.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції дійшов висновку, що дії
Головного Управління Пенсійного фонду
України в Полтавській області щодо
нарахування ОСОБА_1 з 01 січня 2014 р.
державної та додаткової пенсії у
порядку та розмірах, визначних
постановою КМУ від 23 листопада 2011 р.
№1210 "Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" є
неправомірними.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 49 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991р. передбачено, що
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Згідно ч.4 статті 54 Закону №796, в
редакції, яка діяла до прийняття Закону
України "Про державний бюджет України
на 2008 рік" № 107-VІ від 28.12.2007, тобто до 01
січня 2008 р., у всіх випадках розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими по
3-й групі інвалідності - 6 мінімальних
пенсій за віком.

Згідно зі ст. 50 вищезазначеного Закону
особам, віднесеним до 1 категорії,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема інвалідам 3 групи - в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком. І як
передбачає ст. 53 того самого Закону,
виплата додаткової пенсії
здійснюється повністю незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Відповідно до п.28 розділу 11 ЗУ "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" статтю 54 ЗУ "Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" викладено у такій редакції:
у всіх випадках розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими - для учасників
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у
1986 році: по ІІІ групі інвалідності 180%
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; статтю 50 ЗУ
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" викладено в
новій редакції - особам, віднесеним до 1
категорії, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірах: інвалідам ІІІ
групи - 15% прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.
Розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність,
визначається на момент виплати
додаткової пенсії згідно із законом
про Державний бюджет України і не може
коригуватися іншими
нормативно-правовими актами.

Статтею 64 Конституції України
встановлено, що Конституційні права і
свободи людини і громадянина не можуть
бути обмежені.

Рішенням Конституційного суду України
№ 10-рп від 22 травня 2008 року положення
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України",
якими внесено зміни до ст. ст. 50, 54 ЗУ
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" визнано
такими, що не відповідають Конституції
України, тобто є неконституційними.

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України,
Закони та інші правові акти за рішенням
Конституційного Суду України
визнаються неконституційними повністю
чи в окремій частині, якщо вони не
відповідають Конституції України або
якщо була порушена встановлена
Конституцією України процедура їх
розгляду, ухвалення або набрання ними
чинності. Закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність. Матеріальна чи
моральна шкода, завдана фізичним або
юридичним особам актами і діями, що
визнані неконституційними,
відшкодовується державою у
встановленому законом порядку.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2012 рік", установлено, що у 2012
році норми і положення ст.ст. 50,54
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

На виконання вимог Закону України "Про
Державний бюджет України на 2012 рік"
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову № 1210 від 23 листопада 2011 р.
"Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
яка набрала чинності 01 січня 2012 р.у,
згідно вимог якої щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
відповідно до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
виплачується у таких розмірах до
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність з 1 січня 2012 р.:
інвалідам II групи - 379,6 гривні.

Пунктом 4 Прикінцевих положень ЗУ "Про
Державний бюджет України на 2013 рік"
встановлено, що у 2013 році норми і
положення, зокрема, статті 50,54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік. Тобто, визначення порядку та
розмірів виплат указаним категоріям
громадян на 2013 рік делеговано Кабінету
Міністрів України.

Згідно ст. 3 Бюджетного Кодексу України
бюджетний період для всіх бюджетів, що
складають бюджетну систему України,
становить один календарний рік, який
починається 1 січня кожного року і
закінчується 31 грудня того ж року.

Тобто положення п.4 Прикінцевих
положень Закону України "Про Державний
бюджет України на 2013 рік" діяли
протягом бюджетного року та
закінчилися 31 грудня 2013 р.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" не встановлено
обмеження щодо виплат додаткової
пенсії, не внесено змін до Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", тому з 01
січня 2014 р. діють положення ст.ст. 50,54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
відповідно до якої в усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів 2 групи,
щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими за 8 мінімальних пенсій за
віком та щомісячна додаткова пенсія за
шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема
інвалідам 2 групи - призначається в
розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Частиною 1 статті 8 Конституції
передбачено, що в Україні визнається і
діє принцип верховенства права. При
прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод ( ч.3 ст.22 Конституції).

За таких обставин, правовідносини щодо
виплати державної та додаткової
пенсії особам, які постраждали
внаслідок аварії на ЧАЕС, регулюються
Законом України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а тому застосування до
таких правовідносин підзаконного акту
- постанови КМУ № 1210, яка суперечить
Закону № 796-ХІІ, є помилковим.

Отже, позивач має право призначення
пенсії в розмірі, не нижчому 8
мінімальних пенсій за віком, та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком,
встановленого ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", починаючи з 01
січня 2014 р.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо визнання
неправомірними дій Головного
Управління Пенсійного фонду України
в Полтавській області по нарахуванню
ОСОБА_1 з 01 січня 2014 р. державної та
додаткової пенсії у порядку та
розмірах, визначних постановою КМУ від
23 листопада 2011 р. №1210 "Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова
Київського районного суду м. Полтави
від 25 червня 2014 р. відповідає вимогам
ст. 159 КАС України, а тому відсутні
підстави для її скасування та
задоволення апеляційних вимог
апелянта - відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 197, п.1 ч.1
ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області залишити без
задоволення.

Постанову Київського районного суду м.
Полтави від 25.06.2014р. по справі №
552/3403/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.Судді
Русанова В.Б. Курило Л.В.