Справа № 816/2984/14
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2014-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2014 року м. ПолтаваСправа
№816/2984/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Петрової Л.М.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Лисака С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Семенівському районі
Полтавської області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Семенівському та
Хорольському районах Полтавської
області про стягнення грошових витрат
на допомогу на поховання,

В С Т А Н О В И В:

30 липня 2014 року Управління Пенсійного
фонду України в Семенівському районі
Полтавської області звернулося до
Полтавського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Семенівському та
Хорольському районах Полтавської
області про стягнення суми витрат на
виплату допомоги на поховання ОСОБА_1,
виплаченої сім'ї померлого у сумі 238,04
грн, у тому числі допомога на поховання
234,38 грн та 3,66 грн витрат на її доставку.

В обґрунтування своїх вимог позивач
вказує, що у порушення вимог Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого спільною
постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04 березня 2003
року №5-4/4, відповідач відмовився
приймати до заліку та відшкодування
суму допомоги на поховання померлого,
який отримував пенсію по інвалідності
у зв'язку із нещасним випадком на
виробництві, за травень 2014 року у
розмірі 234,38 грн та 3,66 грн витрат на її
доставку.

Позивач явку уповноваженого
представника у судове засідання не
забезпечив. надіслав суду клопотання
про розгляд справи без участі
представника управління /а.с. 23/.

Відповідач явку уповноваженого
представника у судове засідання не
забезпечив, хоча про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, про причини неявки не повідомив,
клопотань не надав.

У своїх письмових запереченнях
зазначав, що пунктом 2.6 Порядку
проведення витрат на поховання у разі
смерті потерпілого від нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 11 липня 2001 року
№826, встановлено, що витрати на
поховання провадяться у разі смерті
потерпілого, що настала за обставин, за
яких настає страховий випадок
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, перелік яких визначено
Кабінетом Міністрів України. Розмір і
процедура проведення та обліку витрат
на поховання та пов'язаних з цим
ритуальних послуг встановлюються
правлінням Фонду для обласних
управлінь його виконавчої дирекції на
диференційній основі відповідно до
фінансових можливостей та місцевих
умов за поданням виконавчої дирекції
Фонду. Тобто, Фонд несе витрати на
поховання лише у разі смерті
потерпілого від нещасного випадку на
виробництві, який стався за обставин,
за яких настає страховий випадок
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, а тому тільки у
зазначених випадках підлягають
відшкодуванню Пенсійному фонду
виплачені суми допомоги на поховання.
Разом з тим, у відповідача відсутні
будь-які документи, які б
підтверджували факт причинного зв'язку
між смертю ОСОБА_1 та отриманими
останнім травмами або іншим
ушкодженням здоров'я внаслідок
нещасного випадку на виробництві, що є
необхідною умовою для здійснення
відшкодувань як особам, які здійснили
поховання померлого, так і органам
Пенсійного фонду України. У зв'язку з
викладеним, позовні вимоги вважає
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Суд, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, встановив
наступні факти та відповідні до них
правовідносини.

Відповідно до таблиці розбіжностей до
довідки про відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за травень 2014 року
відповідачем, зокрема, не була
врахована сума витрат на виплату
допомоги на поховання ОСОБА_1 у розмірі
238,04 грн. /а.с. 10/.

Згідно з частиною другою статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків, передбачений
статтею 21 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23 вересня 1999 року
№105-XIV.

Згідно з пунктом 2 частини першої
статті 21 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку організувати
поховання померлого, відшкодувати
вартість пов'язаних з цим ритуальних
послуг відповідно до місцевих умов.

Відповідно до частини восьмої статті 34
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" у разі смерті
потерпілого від нещасного випадку або
професійного захворювання витрати на
його поховання несе Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
згідно з порядком, визначеним
Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 11 липня 2001 року
№826, регулює питання відшкодування
Фондом таких витрат страхувальнику або
сім'ї застрахованого, чи іншій особі,
яка здійснювала поховання потерпілого,
на організацію поховання та пов'язаних
з цим ритуальних послуг.

Відповідно до пункту 2 цього Порядку
витрати на поховання провадяться у
разі смерті потерпілого, що настала за
обставин, за яких настає страховий
випадок державного соціального
страхування громадян від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, перелік яких визначено
Кабінетом Міністрів України..

Згідно з абзацом 2 частини дев'ятої
статті 34 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" у разі смерті
потерпілого, який одержував страхові
виплати і не працював, розмір
відшкодування шкоди особам, зазначеним
у статті 33 цього Закону, визначається
виходячи із суми щомісячних страхових
виплат і пенсії, які одержував
потерпілий на день його смерті, з
відповідним коригуванням щомісячних
страхових виплат згідно із статтею 29
цього Закону. Причинний зв'язок смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів.

Аналіз норм Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", який визначає правову
основу, економічний механізм та
організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що призвели
до втрати працездатності або загибелі
застрахованих на виробництві осіб, та
зазначеного вище Порядку,
затвердженого на виконання частини
восьмої статті 34 цього Закону, дає
підстави вважати, що Фонд зобов'язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.

Відповідно до пункту 11 Положення про
медико-соціальну експертизу,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03 грудня 2009 року
№1317, медико-соціальні експертні
міські, районні, міжрайонні комісії
визначають, зокрема, причини смерті
інваліда або особи, ступінь втрати
працездатності якої визначений
комісією у відсотках на підставі
свідоцтва про смерть у разі, коли
законодавством передбачається надання
пільг членам сім'ї померлого.

Враховуючи те, що докази, які
підтверджують причинний зв'язок смерті
громадянина ОСОБА_1 з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, професійним захворюванням,
позивачем не надані, суд приходить до
висновку про відсутність правових
підстав для відшкодування
відповідачем понесених управлінням
Пенсійного фонду України в
Семенівському районі Полтавської
області витрат на поховання зазначеної
особи.

При вирішенні даного спору судом у
відповідності до вимог статті 2442
Кодексу адміністративного суду
України враховано правову позицію
Верховного Суду України щодо
зобов'язання Фонду відшкодовувати
виплачені іншими страховиками суми
допомоги на поховання лише тих осіб,
які померли від нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, тобто за умови наявності
причинного зв'язку їх смерті з
одержаним каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, висловлену у
постанові від 23 травня 2011 року у справі
№21-48а11.

Відповідно до частини першої статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Частиною першою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи викладене, позовні вимоги
управління Пенсійного фонду України в
Семенівському районі Полтавської
області про стягнення допомоги на
поховання за травень 2014 року у розмірі
238,04 грн є необґрунтованими та
задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову Управління Пенсійного фонду
України в Семенівському районі
Полтавської області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Семенівському та
Хорольському районах Полтавської
області про стягнення грошових витрат
на допомогу на поховання відмовити.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 13
серпня 2014 року.

Суддя
Л.М. Петрова