Справа № 826/7561/14
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
в порядку письмового провадження
08 серпня 2014 року № 826/7561/14
За позовомОСОБА_1доРеєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м.Києві; державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м.Києві
Сипчу Крістіни Миколаївнипро визнання
дій протиправними, скасування рішення
та зобов'язання вчинити дії
Суддя: Кротюк О.В.
Обставини справи:
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернулася ОСОБА_1 з
позовом до Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м.Києві,
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м.Києві
Сипчу Крістіни Миколаївни та просить
суд:
1. Визнати дії державного реєстратора
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Сипчу Крістини Миколаївни щодо
відмови у реєстрації права власності
на 77/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 на
підставі заяви № 4748154 від 25.12.2013 року
2. Визнати незаконним та скасувати
рішення № 9748422 від 08.01.2014 року про
відмову у державній реєстрації права
власності на 77/100 частин домоволодіння
АДРЕСА_1.

3. Зобов'язати Реєстраційну службу
Головного управління юстиції у м. Києві
провести державну реєстрацію права
власності на 77/100 частин домоволодіння
АДРЕСА_1 на підставі заяви № 4748154 від
25.12.2013 року.

Відповідачі свого відношення до позову
не висловили.

В порядку частини 6 ст.128 КАС України
судом ухвалено про розгляд справи в
письмовому провадженні.

Розглянувши подані позивачем
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представника сторони,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

встановив:

Державним реєстратором прав на
нерухоме майно Сипчу К.М. Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
місті Києві за наслідком розгляду
заяви позивача про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень прийняту 25.12.2013 року
№ 4748154 (далі - Заява) було прийнято
рішення від 08 січня 2014 № 9748422 про
відмову у державній реєстрації права
власності на житловий будинок, що
розташований АДРЕСА_1 (далі -
оскаржуване рішення ).

Оскаржуване рішення мотивовано
тим, що рішення Солом'янського
районного суду міста Києва від 25 квітня
2013 року не містить відомостей про
загальну площу усього домоволодіння,
від якого визначені частки. Вказані
обставини унеможливлюють реалізацію
реєстраційних дій, оскільки з метою
проведення державної реєстрації
виникнення права власності державний
реєстратор вносить до запису про
нерухоме майно такі відомості, зокрема,
щодо площі об'єкта нерухомого майна
(загальна та (за наявності) житлова)
(абзац четвертий підпункту 2 пункту 20
"Порядку ведення Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно" №1141).

За таких обставин відповідачем в силу
положень п.4. ч.1 ст.24 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" (№ 1952-IV
від 01.07.2004; далі - Закон) було винесено
оскаржуване рішення, з тих мотивів, що
подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Стаття 161 КАС України встановлює, що під
час прийняття постанови суд вирішує,
зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження.

У відповідності до положень частини 1
статті 69 КАС України доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з
наступного.

Згідно ст. 11 Закону встановлено, що
державний реєстр прав складається з
розділів, які відкриваються на кожний
об'єкт нерухомого майна під час
проведення державної реєстрації права
власності на нього.

Кожний розділ Державного реєстру прав
складається з чотирьох частин, які
містять відомості про:

o нерухоме майно;

o право власності та суб'єкта
(суб'єктів) цього права;

o інші речові права та суб'єкта
(суб'єктів) цих прав;

o обтяження прав на нерухоме майно
та суб'єкта (суб'єктів) цих прав.

Порядок ведення Державного реєстру
прав визначає Кабінет Міністрів
України.

Порядок державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, а також
порядок надання інформації з
Державного реєстру прав встановлює
Кабінет Міністрів України (ч.13. т. 15
Закону).

Документи, що встановлюють виникнення,
перехід, припинення прав на нерухоме
майно та їх обтяжень і подаються для
державної реєстрації прав, повинні
відповідати вимогам, встановленим цим
Законом та іншими нормативно-правовими
актами. (ч.3. ст. 17 Закону).

Державна реєстрація прав проводиться
на підставі рішень судів, що набрали
законної сили п. 5.ч.1. ст.19 Закону.

Аналіз вказаних положень
законодавства дає підстави суду дійти
до висновку, що правовстановлюючі
документи повинні містити всі
необхідні відомості (в тому числі щодо
технічної характеристики), внесення
яких до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно передбачено
діючим законодавством, зокрема,
абзацом четвертим підпункту 2 пункту 20
"Порядку ведення Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно" №1141.

Таким чином, суд погодиться з мотивами,
викладеними в оскаржуваному рішенні,
оскільки відповідні відомості про
загальну полощу об'єкта нерухомості,
відносно якого винесено судове
рішення, відсутні. Вказане перешкоджає
здійсненню реєстрації прав, відмова у
чому мотивована положеннями п.4. ч.1
ст.24 Закону.

Поряд з цим, суд відмітить, що згідно ч.2.
ст.19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

В зв'язку з зазначеним, суд зверне увагу
на ту обставину, що подання позивачем
заяви на реєстрацію прав і прийняття по
ній оскаржуваного рішення, відбувалося
під час дії Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень (затверджено постановою
Кабінету Міністрів України від 22
червня 2011 р. N 703).

Вказаний порядок не передбачав подання
і відповідно використання державним
реєстратором відомостей технічного
паспорту, окрім випадків щодо об'єктів,
які є новозбудованими або
реконструйованими. Відомості щодо
таких обставин відносно будинку, що
розташований АДРЕСА_1, відсутні.

Проте згідно положень п.42 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень (затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 жовтня 2013 р. N 868, набув чинності з
17.02.2014 року) передбачено, що для
проведення державної реєстрації
речових прав на об'єкт нерухомого майна
в разі, коли в документах, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення речових прав на такий
об'єкт, відсутні відомості про його
технічні характеристики, заявник, крім
документа, що підтверджує виникнення,
перехід та припинення речових прав на
нерухоме майно, подає технічний
паспорт на об'єкт нерухомого майна.

Таким чином, оскільки норми Порядку №
868 на час подання і розгляду Заяви
позивача не діяли і були відсутні у
Порядку №703, то покликання позивача на
них є необґрунтованими і
безпідставними, а дії та рішення
відповідача обгрнутованими і
правомірними.

За таких підстав позов задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст. 9, 71, 159, 163 КАС України,
Окружний адміністративний суд міста
Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС
України. Постанова може бути оскаржена
до Київського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги в порядку і строки,
встановлені ст.186 КАС України.

Суддя
О.В. Кротюк