Справа № 802/2332/14-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

24 липня 2014 р.
Справа № 802/2332/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Заброцької Людмили Олександрівни,

за участю:

секретаря судового засідання:
Кулика Віталія Віталійовича,

представника позивача:
Цимбал В.А.,

представника відповідача:
Панченка І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Вінницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області до Ленінського
відділу Державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції про скасування постанови про
відмову у відкритті виконавчого
провадження,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулась
Вінницька об'єднана державна податкова
інспекція ГУ Міндоходів у Вінницькій
області до Ленінського відділу
Державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції про скасування постанови про
відмову у відкритті виконавчого
провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 09.12.2013 року
в адміністративній справі № 802/4618/13-а
задоволено позовні вимоги Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Вінницької області
Державної податкової служби про
стягнення з товариства з обмеженою
відповідальністю "Еко-Профі"
податкового боргу в сумі 22675,88 грн. На
виконання вказаної постанови судом
видано виконавчий лист від 09.12.2013 року.
Постановою державного виконавця ВП №
43635187 від 10.06.2014 року Вінницькій ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області відмовлено у
відкритті виконавчого провадження за
вказаним виконавчим листом. Позивач
вказує на те, що Ленінським відділом
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області відмовлено у відкритті
виконавчого провадження посилаючись
на ст. 3 Закону України " Про виконавче
провадження " та керуючись п. 8 ч. 1 ст. 26
зазначеного Закону. Проте, позивач
вважає таку відмову протиправною і
просить скасувати постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадження від 10.06.2014 року ВП № 43635187.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала в
повному обсязі та просила
адміністративний позов задовольнити,
посилаючись на обставини, викладені у
позовній заяві.

Представник відповідача заперечив
щодо позову в повному обсязі, просив
відмовити в його задоволенні. Зазначив,
що особливий порядок погашення
податкового боргу платника податків -
юридичної особи передбачений ст. 3
Закону України "Про виконавче
провадження" та ст. 95 - 99 Податкового
кодексу України, а також підтверджений
правовою позицією, викладеною в листі
Вищого адміністративного суду України
від 24.10.2013р. №1484/12/13-13, відповідно до
якої було сформовано листи Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області від 16.12.2013 року №13118/7/11-00-24 та
від 10.02.2014 року № 2474/10/11-00-17, в яких також
наголошено на окремому порядку
виконання судових рішень про стягнення
коштів з платників податків - юридичних
осіб.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані докази в їх сукупності,
суд приходить до висновку, що
адміністративний позов не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою
Вінницького окружного
адміністративного суду від 09.12.2013 року
в адміністративній справі № 802/4618/13-а
задоволено позовні вимоги Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Вінницької області
Державної податкової служби про
стягнення з товариства з обмеженою
відповідальністю "Еко-Профі"
податкового боргу в сумі 22675,88 грн.

09.12.2013 року Вінницьким окружним
адміністративним судом видано
виконавчий лист № 802/4618/13-а щодо
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Еко-Профі"
податкового боргу з податку на додану
вартість в сумі 22675,88 грн. ( а.с. 4 ).

З метою виконання вказаного
виконавчого листа, 21.05.2014 року
Вінницька ОДПІ звернулась до
Ленінського відділу Державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції з заявою
за вх. №11310/10/25 про його примусове
виконання ( а.с. 5 ).

Проте, 10.06.2014 року державним виконавцем
Ленінського відділу Державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції прийнято
постанову ВП № 43635187 про відмову у
відкритті виконавчого провадження (
а.с. 6 ). При винесенні вказаної
постанови відповідач посилається на
Закон України від 04.07.2013 року №406-VІІ,
яким внесено зміни до ст. 3 Закону
України "Про виконавче провадження" та
визначено, що у випадках, передбачених
законом, рішення судів та інших органів
щодо стягнення коштів виконуються
органами доходів і зборів, банками та
іншими фінансовими установами. В
зв"язку з чим державним виконавцем, на
підставі п.8 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про
виконавче провадження " відмовлено у
прийнятті до провадження виконавчого
документа та у відкритті виконавчого
провадження.

Визначаючись стосовно позовних вимог,
суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 257 КАС України,
судове рішення, яке набрало законної
сили або яке належить виконати негайно,
є підставою для його виконання.

Згідно ч. 4 зазначеної статті примусове
виконання судових рішень в
адміністративних справах здійснюється
в порядку, встановленому Законом
України "Про виконавче провадження".

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 3
Закону України "Про виконавче
провадження", у випадках, передбачених
законом, рішення судів та інших органів
щодо стягнення коштів виконуються
органами доходів і зборів, банками та
іншими фінансовими установами.

Відповідно до положень пунктів 95.3, 95.4
ст. 95 Податкового кодексу України,
стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, здійснюється
за рішенням суду, яке направляється до
виконання контролюючим органам, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини. Контролюючий орган на
підставі рішення суду здійснює
стягнення коштів у рахунок погашення
податкового боргу за рахунок готівки,
що належить такому платнику податків.
Стягнення готівкових коштів
здійснюється у порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України.

При цьому, детальніше роз'яснення щодо
порядку стягнення податкового боргу
платників податків за статтями 95 - 99
Податкового кодексу України наведено у
інформаційному листі Вищого
адміністративного суду України від
24.10.2013 року №1484/12/13-13.

Із змісту пункту 95.3 статті 95 цього
Кодексу випливає, що Податковим
кодексом України встановлено
особливий порядок виконання судових
рішень про стягнення коштів з платника
податків у рахунок погашення
податкового боргу. Органами стягнення
за такими рішеннями, які здійснюють
процедуру їх примусового виконання, є
контролюючі органи в розумінні
Податкового кодексу України.

Механізм виконання судових рішень про
стягнення коштів у рахунок погашення
податкового боргу передбачений главою
12 Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 21.01.2004 № 22 (далі - Інструкція).

Цей механізм передбачає оформлення
інкасового доручення для примусового
стягнення коштів у рахунок погашення
податкового боргу. При цьому, судове
рішення, на підставі якого з платника
податків стягуються кошти, відповідно
до пункту 12.4 зазначеної Інструкції, до
банку не подається. Натомість
реквізити відповідного судового
рішення зазначаються в самому
інкасовому дорученні.

Згідно з абзацом другим пункту 95.3
статті 95 Податкового кодексу, у разі
відсутності достатньої суми коштів для
погашення податкового боргу,
контролюючий орган звертається до суду
з позовом про надання дозволу на
погашення всієї суми податкового боргу
за рахунок майна платника податків, що
перебуває у податковій заставі.
Рішення суду щодо надання вказаного
дозволу є підставою для прийняття
контролюючим органом рішення про
погашення усієї суми податкового
боргу.

Отже, чинне законодавство передбачає
окремий порядок примусового виконання
судових рішень про стягнення коштів у
рахунок погашення податкового боргу, в
якому органи державної виконавчої
служби до цієї процедури не
залучаються.

Відповідно в розглядуваному випадку
немає підстав для відкриття
виконавчого провадження в порядку,
передбаченому Законом України від 21.04.99
№№ 606-XIV "Про виконавче провадження".

З огляду на викладене, суд зауважує, що
в даному випадку відсутні підстави для
видачі виконавчого листа про примусове
виконання судового рішення у порядку
статей 257 та 258 Кодексу
адміністративного судочинства
України, тому що процедура погашення
податкового боргу є самостійною
процедурою, яка регулюється окремими
нормами, а саме Податковим кодексом
України, а не законодавством про
виконавче провадження.

Стосовно того, що у позивача є
виконавчий лист від 09.12.2013 року суд
зазначає, що, з огляду на наведене,
такий виконавчий лист було видано
судом помилково.

З огляду на викладене, суд не приймає до
уваги твердження представника
позивача, що виконувати рішення
Вінницького окружного
адміністративного суду в справі №
802/4618/13-а повинна державна виконавча
служба.

Відповідно до пункту 8 ч. 1 ст. 26 Закону
України "Про виконавче провадження "
державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження у
разі наявності інших передбачених
законом обставин, що виключають
здійснення виконавчого провадження.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Законами України.
Відповідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Представником відповідача доведено
суду правомірність прийняття
оскаржуваного рішення.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Оцінивши наявні у справі докази, повно,
всебічно, об'єктивно дослідивши їх, суд
приходить до висновку, що у задоволенні
адміністративного позову слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Заброцька Людмила Олександрівна