Справа № 2а-129/2011
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2014 року м. Київ
К/9991/29203/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 20 червня 2011
року в справі за її позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Корюківському районі Чернігівської
області про зобов'язання підвищити
пенсію,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2010 року позивач звернулася в
суд з адміністративним позовом, в якому
зазначала, що відповідач в порушення
вимог статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з 19
січня 2006 року не підвищував пенсію на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
внаслідок чого виникла заборгованість,
яку просила стягнути, а також
зобов'язати виплачувати підвищення
пенсії у належному розмірі з 01 січня 2010
року.

Ухвалою Корюківського районного суду
Чернігівської області від 07 лютого 2011
року поновлено строк звернення до суду
з частині позовних вимог з 28 серпня 2007
року.

Постановою Корюківського районного
суду Чернігівської області від 08
лютого 2011 року позов задоволено
частково: зобов'язано нарахувати
пенсію з підвищенням її розміру як
дитині війни на 30% мінімальної пенсії
за віком, встановленої Законом України
«Про соціальний захист дітей війни» з 28
серпня по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008
року по 08 лютого 2011 року і здійснити
відповідні виплати за виключенням
виплаченого підвищення до пенсії за
вказаний період.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 20 червня 2011
року рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нове, яким
зобов'язано здійснити перерахунок та
виплату пенсії з урахуванням
щомісячної підвищеної на 30%
мінімальної пенсії за віком з 27 лютого
2010 року по 08 лютого 2011 року відповідно
до статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
частини першої статті 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», статті 52 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2010 рік», статті 21 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік» з
урахуванням проведених виплат. У решті
позов залишено без розгляду.

У касаційній скарзі позивач просила
скасувати рішення апеляційного суду та
ухвалити нове про задоволення позовних
вимог.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач має право на
підвищення пенсії на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком відповідно
до вимог статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» і таке
підвищення з 09 липня 2007 року та з 22
травня 2008 року не проводилося.

Частково задовольняючи позов суд
першої інстанції виходив з того, що
строк звернення до суду позивачем
пропущено з поважних причин та
підлягає поновленню з 28 серпня 2007 року,
права позивача щодо грошового розміру
державної соціальної підтримки
порушені та підлягають поновленню з
урахуванням Рішення Конституційного
суду України від 09 липня 2007 року та
Рішення Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове,
апеляційний суд виходив з того, що
відсутні підстави для поновлення
строку звернення до суду, а тому
позовні вимоги з 28 серпня 2007 року по 26
серпня 2010 року підлягають залишенню
без розгляду.

Також суди попередніх інстанцій
визначили кінцеву дату проведення
підвищення пенсії посилаючись на те, що
відсутній факт порушення пенсійних
прав позивача у майбутньому.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Позивач має право на державну
соціальну підтримку відповідно до
вимог статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Відповідно до вимог статті 7 вказаного
Закону фінансове забезпечення
державних соціальних гарантій,
передбачених цим Законом, здійснюється
за рахунок коштів Державного бюджету
України.

Пунктом 12 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» дію
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» зупинено на 2007 рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09 липня 2007 року (справа про
соціальні гарантії громадян) положення
пункту 12 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
визнані неконституційними з дня
ухвалення цього рішення.

Таким чином з 09 липня 2007 року державна
соціальна підтримка дітей війни
підлягала виплаті, а вихідним
критерієм її обчислення виступав
мінімальний розмір пенсії за віком,
який відповідно до частини першої
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування2 обчислювався виходячи з
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Пунктом 41 розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України2 текст
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» було викладено в
такій редакції:

«Дітям війни (крім тих, на яких
поширюється дія Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту») до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, виплачується підвищення у
розмірі надбавки, встановленої для
учасників війни.

Ветеранам війни, які мають право на
отримання підвищення до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, відповідно до цього Закону та
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» дане підвищення провадиться
за їх вибором згідно з одним із
законів".

Положення пункту 41 розділу II вказаного
Закону втратили чинність, як такі, що є
неконституційними, на підставі Рішення
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року (справа щодо предмета та
змісту закону про Державний бюджет
України).

Вихідним критерієм обрахунку
підвищення пенсії дітям війни був
мінімальний розмір пенсії за віком,
який відповідно до частини 1 статті 28
Закону України «Про
загально-обов'язкове державне пенсійне
страхування» обчислювався виходячи з
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Статтею 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік» та
статтею 70 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
надане право Кабінету Міністрів
України у 2009, 2010 роках встановлювати
розміри соціальних виплат, які
відповідно до законодавства
визначаються залежно від розміру
мінімальної заробітної плати, в
абсолютних сумах у межах асигнувань,
передбачених за відповідними
бюджетними програмами.

Кабінетом Міністрів України у 2009, 2010
роках таке право використано не було, а
тому вказані норми не підлягають
застосуванню під час визначення
розміру спірних виплат, у зв`язку з чим
їх виплату слід здійснювати виходячи з
розміру, встановленого статтею 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» установлено, що у 2011 році
норми і положення статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На час вирішення справи судами
попередніх інстанцій на виконання
вимог цього Закону Кабінетом Міністрів
України не було прийнято відповідної
постанови.

Положення частини третьої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» стосовно застосування
мінімального розміру пенсії за віком,
встановленого частиною першої цієї
статті, тільки щодо визначення
розмірів пенсій, при-значених згідно з
цим Законом, не є перешкодою для
застосування даної величини
мінімального розміру пенсії за віком
до обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною першою цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Отже право на підвищення пенсії, що
передбачене статтею 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», у
2007 році виникло з 09 липня 2007 року та у 2008
році з 22 травня 2008 року, тобто з дня
визнання неконституційними положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» та Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» щодо дії
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», у 2009, 2010, 2011 роках -
з 01 січня.

Обмежуючи проведення підвищення
пенсії датою прийняття судового
рішення, суд першої інстанції виходив з
того, що зобов'язання вчинити дії на
майбутнє виходить за межі компетенції
суду. Проте такий висновок є
помилковим, а позовні вимоги з 01 січня
2010 року підлягали задоволенню без
зазначення кінцевої дати.

Апеляційний суд помилково не змінив
рішення суду першої інстанції в цій
частині та необґрунтовано залишив без
розгляду позовні вимоги по 27 лютого 2010
року зазначивши про відсутність
підстав для поновлення процесуального
строку, незважаючи на те, що районним
судом це питання вирішувалося окремим
процесуальним документом - ухвалою, яку
у встановленому порядку не скасовано.

Відповідно до статті 225 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
змінити судове рішення, якщо у справі
немає необхідності досліджувати нові
докази або встановлювати обставини, а
судове рішення, яке змінюється, є
помилковим тільки в частині.

Керуючись статтями 222, 223, 225, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 20 червня 2011
року скасувати.

Постанову Корюківського районного
суду Чернігівської області від 08
лютого 2011 року змінити: з абзацу
третього резолютивної частини
постанови виключити посилання на
кінцеву дату проведення підвищення
пенсії - по 08 лютого 2011 року.

У решті судове рішення залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/