Справа № 819/1428/14-а
Суддя: Баб'юк П.М.
Дата ухвалення: 2014-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1428/14-a

"07" серпня 2014 р.
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Баб'юка П.М.

при секретарі судового засідання
Сердюка А.Г.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Намаки З.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Тернополі
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Служби Безпеки України в
Тернопільській області про визнання
протиправною відмови та зобов'язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач)
звернувся до суду з позовом до
Управління Служби безпеки України в
Тернопільській області (надалі по
тексту - відповідач, Управління СБУ в
Тернопільській області) про визнання
протиправною відмову у видачі
посвідчення ветерана військової
служби і нагрудного знака та
зобов'язання видати вказані вище
посвідчення та нагрудний знак.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
наказом голови Служби Безпеки України
від 18.04.2014 року №745-ос позивач був
звільнений з військової служби за
віком. Після звільнення з військової
служби ОСОБА_1 написав заяву про видачу
посвідчення ветерана військової
служби і нагрудного знака відповідно
до ст.ст.5, 10 Закону України «Про статус
ветеранів військової служби, ветеранів
органів внутрішніх справ і деяких
інших осіб та їх соціальний захист»,
оскільки прослужив на військовій
службі більше 25 років в календарному
обчисленні.

Однак, 12.05.2014 року позивачу було
відмовлено в задоволенні заяви у
зв'язку із тим, що його військова служба
не була бездоганною, посилаючись на
сувору догану від 14 квітня 2014 року, яка
не була знята у передбаченому
Дисциплінарним Статутом Збройних Сил
України порядку. Позивач вважає
вказану відмову неправомірною.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав в повному обсязі,
відзначив, що підставою для видачі
посвідчення і вручення нагрудного
знака «Ветеран військової служби» в
його випадку є тільки наказ про
звільнення з військової служби в запас
(в даному випадку від 18.04.2014 року №745-ос),
в якому не згадуються ніякі
дисциплінарні стягнення, про що він
дізнався в ході ознайомлення з цим
наказом перед звільненням. У вказаному
наказі зазначені тільки зняття з нього
грошових премій. При цьому, відповідно
до п. «В» ст.27 Дисциплінарного Статуту
Збройних Сил України грошова премія є
видом заохочення, а тому зняття премії
не може вважатися покаранням за
порушення дисципліни.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав. У
письмових запереченнях Управлінням
СБУ в Тернопільській області
відзначено, що за результатами
проведення службового розслідування,
наказом від 14.04.2014 року №122/дск на
відповідача відповідно до вимог
Дисциплінарного статуту Збройних сил
України накладено дисциплінарне
стягнення у вигляді суворої догани.
Наказом від 18.04.2014 №745-ос ОСОБА_1 був
звільнений у запас СБУ, водночас,
накладене на позивача дисциплінарне
стягнення до дня його звільнення з
військової служби не було скасоване чи
зняте у встановленому порядку.

Вважає, оскільки військова служба
позивача перед його звільненням не
була бездоганною, то в Управлінні
відсутні правові підстави для визнання
його «ветераном військової служби» та
для видачі останньому посвідчення і
нагрудного знака «Ветерана військової
служби».

Розглянувши матеріали справи та
з'ясувавши всі обставини справи,
заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, суд прийшов
до висновку, що позовні вимоги не
підлягають до задоволення, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив
військову службу в органах Служби
Безпеки України в період з 01.08.1983 по
25.04.2014, що підтверджується копією
військового квитка, Серія НОМЕР_1 (а.с. 8).

Водночас, за результатами проведеного
службового розслідування, наказом
начальника Управління СБУ в
Тернопільській області від 14 квітня 2014
року №122/ДСК, за неналежне виконання
службових обов'язків, що виразилось у
грубому порушенні вимог ряду відомчих
нормативних актів та п.7 Постанови
Кабінету Міністрів України від 12.04.2002
року №522 «Про затвердження Порядку
підключення до глобальних мереж
передачі даних», відповідно до ст.45,
пункту «в» статті 68, ст.85
Дисциплінарного Статуту Збройних Сил
України на ОСОБА_1 накладене стягнення
у вигляді суворої догани.

Під час проходження служби вказане
стягнення не було скасоване чи зняте у
встановленому порядку.

Вказані обставини підтверджуються
довідкою відповідача від 07.08.2014 №218-вк,
визнані сторонами в судовому засіданні
та не потребують доведенню (ч.3 ст.72 КАС
України).

Згідно ст.45 Закону України «Про
Дисциплінарний статут Збройних Сил
України» від 24 березня 1999 року №551-XIV у
разі невиконання (неналежного
виконання) військовослужбовцем своїх
службових обов'язків порушення
військовослужбовцем військової
дисципліни або громадського порядку
командир повинен нагадати йому про
обов'язки служби, а за необхідності -
накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до пункту «в» статті 68
Закону України «Про Дисциплінарний
статут Збройних Сил України» на
молодших та старших офіцерів
накладається таке дисциплінарне
стягнення, як сувора догана.

Статтею 85 Закону України «Про
Дисциплінарний статут Збройних Сил
України» передбачено, що службове
розслідування призначається
письмовим наказом командира, який
вирішив притягти військовослужбовця
до дисциплінарної відповідальності.
Воно може бути проведено особисто
командиром, доручено офіцерові чи
прапорщикові (мічманові), а у разі
вчинення правопорушення рядовим
(матросом) чи сержантом (старшиною) -
також сержантові (старшині).

Матеріалами справи підтверджено, що
підполковник ОСОБА_1 був звільнений у
запас Служби Безпеки України наказом
Голови СБУ від 18.04.2014 року №745-ос за
підпунктом «а» пункту 61 та підпунктом
«в» пункту 63 «Положення про
проходження військової служби за
контрактом та кадрової військової
служби у Службі Безпеки України»,
затвердженого Указом Президента
України від 27.12.2007 року №1262/2007, та з
22.04.2014 року наказом начальника
Управління СБУ в Тернопільській
області від 25.04.2014 №74-ос був виключений
зі списків особового складу.

Станом на 22.04.2014 року вислуга років
ОСОБА_1 для призначення пенсії склала:
календарна - 30 років 08 місяців 21 день,
пільгова - 03 роки 02 місяці 29 днів,
загальна - 33 роки 11 місяців 20 днів.

Згідно ст.10 Закону України «Про статус
ветеранів військової служби, ветеранів
органів внутрішніх справ і деяких
інших осіб та їх соціальний захист»
ветеранам військової служби
вручаються посвідчення та нагрудні
знаки.

Після звільнення з військової служби,
за наявності 25 років військової
вислуги в календарному обчисленні,
позивачем подано заяву начальнику
Управління СБУ в Тернопільській
області про видачу йому посвідчення
ветерана військової служби і
нагрудного знака відповідно до ст.ст. 5,
10 Закону України «Про статус ветеранів
військової служби, ветеранів органів
внутрішніх справ і деяких інших осіб та
їх соціальний захист».

Розглянувши вищевказану заяву ОСОБА_1,
Управлінням надано відповідь від 12.05.2014
року №69/21/1-П-50/323/22 (а.с.5) про відмову у
наданні йому статусу ветерана
військової служби, а також у видачі
посвідчення ветерана військової
служби і відповідного нагрудного
знака, оскільки для цього не було
необхідних правових наслідків,
посилаючись на норму ст.5 розділу ІІ
«Про статус ветеранів військової
служби, ветеранів органів внутрішніх
справ і деяких інших осіб та їх
соціальний захист».

23 травня 2014 року та 26 червня 2014 року
позивачем на адресу начальника
Управління СБУ в Тернопільській
області надіслано повторні заяви
стосовно надання йому статусу ветерана
військової служби та видачі
відповідного посвідчення.

Згідно відповідей Управління СБУ в
Тернопільській області від 28.05.2014 року
№69/16-П-10/333п/22 (а.с. 6) та від 02.07.2014 року
№69/21/1-П-104/323/22 (а.с. 7) позивача
проінформовано, що дане звернення
розгляду не підлягає з підстав ст.8
Закону України «Про звернення
громадян».

Згідно приписів ст.8 Закону України
«Про звернення громадян» не
розглядаються повторні звернення
одним і тим же органом від одного і того
ж громадянина з одного і того ж питання,
якщо перше вирішено по суті.

Щодо визнання протиправною відмови
відповідача від 12.05.2014 у видачі
позивачу посвідчення ветерана
військової служби і нагрудного знака
та зобов'язання видати вказані вище
посвідчення та нагрудний знак слід
зазначити наступне.

Відповідно до п.1 ст.5 Закону України
«Про статус ветеранів військової
служби, ветеранів органів внутрішніх
справ і деяких інших осіб та їх
соціальний захист» ветеранами
військової служби визнаються
громадяни України, які бездоганно
прослужили на військовій службі, в
органах внутрішніх справ, податковій
міліції, державній пожежній охороні,
Державній кримінально-виконавчій
службі України, органах і підрозділах
цивільного захисту, Державній службі
спеціального зв'язку та захисту
інформації України 25 і більше років у
календарному або 30 та більше років у
пільговому обчисленні (з яких не менше
20 років становить вислуга у
календарному обчисленні) і звільнені в
запас або у відставку відповідно до
законодавства України або колишнього
Союзу РСР чи держав СНД.

Як встановлено судом, накладене на
позивача дисциплінарне стягнення до
дня його звільнення з військової
служби не було скасоване чи зняте у
встановленому порядку, про що не
заперечує сам ОСОБА_1

Таким чином, аналізуючи посилання
позивача на норми ст.45 Закону України
«Про Дисциплінарний статут Збройних
Сил України», а саме, що усі
дисциплінарні стягнення, крім
позбавлення військового звання,
накладені на військовослужбовців і не
скасовані до дня звільнення їх у запис
чи відставку, втрачають чинність з дня
звільнення, - суд відзначає, що
зазначена норма є діюча, однак вона не
поширюється на досліджувані судом
правовідносини, оскільки власне сама
служба позивача не була бездоганною.

Враховуючи те, що військова служба
позивача не була бездоганною, то в
Управління були відсутні правові
підстави для визнання його «ветераном
військової служби».

Крім цього, відповідно до ч.1 ст.10 Закону
України «Про статус ветеранів
військової служби, ветеранів органів
внутрішніх справ і деяких інших осіб та
їх соціальний захист», посвідчення та
нагрудні знаки вручаються ветеранам
військової служби.

Таким чином, оскільки позивачу
правомірно відмовлено у надані статусу
ветерана військової служби, то і вимоги
про зобов'язання видати йому
посвідчення та нагрудний знак до
задоволення не підлягають.

Щодо посилання позивача на «Порядок
видачі посвідчення і вручення
нагрудного знака «Ветеран військової
служби», затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 30
серпня 1999 року №1601, слід зазначити, що
відповідно до п.1 вказаного Порядку,
посвідчення та нагрудні знаки "Ветеран
військової служби" видаються
(вручаються) особам, які набули статусу
ветеранів військової служби
відповідно до Закону України "Про
статус ветеранів військової служби та
їх соціальний захист".

Оскільки позивач не набув статусу
ветерана військової служби, то
відсутні підстави для видачі йому
вказаного посвідчення та нагрудного
знака в порядку, визначеному
Постановою Кабінету Міністрів України
від 30 серпня 1999 року №1601.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що за результатами
розгляду заяви ОСОБА_1 відповідачем
прийнято рішення в межах наданих
повноважень та у спосіб, передбачений
законодавством, у зв'язку з чим, позовні
вимоги є необґрунтованими та такими, що
не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 71, 94, 158-167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Управління Служби
Безпеки України в Тернопільській
області про визнання протиправною
відмови та зобов'язання вчинити певні
дії - відмовити в повному обсязі.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд у порядок і строк,
передбачені статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строків апеляційного
оскарження. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо воно не
скасовано, набирає законної сили після
закінчення апеляційного розгляду
справи.

В повному обсязі постанова складена 11
серпня 2013 року.

Суддя
Баб'юк П.М.

копія вірна

Суддя
Баб'юк П.М.