Справа № 815/1807/14     
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1807/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2014 року
м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

Судді
Харченко Ю.В.

При секретарі
Кипаренко Н.Ю.

Розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Першого
Приморського відділу Державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції про визнання
протиправною та скасування Постанови
від 26.04.2013р. ВП №37679785 про стягнення
виконавчого збору у розмірі 11920,84грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернулась до Одеського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просить суд визнати протиправною
та скасувати Постанову Першого
Приморського відділу Державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції від 26.04.2013р. ВП
№37679785 про стягнення виконавчого збору
у розмірі 11920,84грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що у зв'язку з
несвоєчасним отриманням Постанови
Першого Приморського відділу
Державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції від
19.04.2013р. ВП №37679785 про відкриття
виконавчого провадження, ФОП ОСОБА_1
була позбавлена можливості
скористатися правом, наданим їй
Законом України «Про виконавче
провадження» щодо самостійного
виконання рішення суду. До того ж,
позивач посилається на те, що державний
виконавець, починаючи виконувати
рішення, повинен пересвідчитись чи
отримано боржником копію постанови про
відкриття виконавчого провадження, та
чи здійснені ним дії щодо
добровільного виконання рішення у
встановлений постановою строк. Таким
чином, на думку ФОП ОСОБА_1, оскаржувану
Постанову від 26.04.2013р. ВП №37679785 про
стягнення виконавчого збору у розмірі
11920,84грн., Першим Приморським відділом
Державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції винесено
неправомірно, оскільки прийняття таких
рішень, в силу ч.1 ст.28 Закону України
«Про виконавче провадження» можливе у
разі невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений ч.2 ст.25 означеного Закону
для самостійного його виконання, за
умови вчинення державним виконавцем
передбачених законодавством дій щодо
належного повідомлення боржника про
відкриття виконавчого провадження та
про встановлений строк для
добровільного виконання рішення суду,
а також здійснення державною
виконавчою службою заходів з
примусового виконання такого рішення.

Відповідач - Перший Приморський відділ
Державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції з
позовними вимогами не погоджується та
вважає їх необґрунтованими з підстав,
викладених у письмових запереченнях на
адміністративний позов (від 04.08.2014р.
вхід.№ФП/1229/14), наголошуючи, зокрема, на
правомірності винесення оскаржуваної
Постанови від 26.04.2013р. ВП №37679785 про
стягнення виконавчого збору у розмірі
11920,84грн., оскільки боржнику відповідно
до ст.25 Закону України «Про виконавче
провадження», було надано семиденний
строк для самостійного виконання
рішення суду. Однак, у зв'язку з тим, що
боржник рішення суду самостійно не
виконав, 26.04.2014р. державним виконавцем
винесено постанову про стягнення
виконавчого збору у розмірі 11920,84грн.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши наявні у матеріалах справи
письмові докази в сукупності та
системно проаналізувавши приписи
чинного законодавства, суд встановив
наступне.

Як встановлено судом та вбачається з
наявних у матеріалах справи
документів, на підставі рішення,
прийнятого за результатами розгляду
позовної заяви Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сіріуспроект Львів»
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
08.04.2013р. Господарським судом Одеської
області видано Наказ №5017/2424/2012 про
стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ТОВ
«Сіріуспроект Львів» грошової суми в
розмірі 119208,46грн.

Судом встановлено, що Першим
Приморським відділом Державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції, за наслідками
розгляду заяви Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сіріуспроект Львів»
від 18.04.2013р. щодо примусового виконання
Наказу №5017/2424/2012, виданого 08.04.2013р.
Господарським судом Одеської області,
винесено Постанову від 19.04.2013р. серії ВП
№37679785 про відкриття виконавчого
провадження з виконання Наказу
Господарського суду Одеської області
№5017/2424/2012 від 08.04.2013р. щодо стягнення з
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на
користь ТОВ «Сіріуспроект Львів»
грошових коштів у розмірі 119208,46грн.

Також, судом з'ясовано, що у зв'язку з
невиконанням в самостійному порядку у
наданий строк боржником Наказу
Господарського суду Одеської області
№5017/2424/2012 від 08.04.2013р., Першим
Приморським відділом Державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції винесено Постанову
від 26.04.2013р. ВП №37679785 про стягнення з
боржника виконавчого збору у розмірі
11920,84грн.

Не погодившись із означеною Постановою
Першого Приморського відділу
Державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції від
26.04.2014р. ВП №37679785 про стягнення з
боржника виконавчого збору, позивач
звернувся до Одеського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою про визнання її протиправною та
скасування.

Так, на думку суду, позовні вимоги
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є
правомірними, документально
підтвердженими, та такими, що
ґрунтуються на приписах чинного
законодавства України, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії),
безсторонньо (неупереджено),
добросовісно, розсудливо, з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації, пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія), з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення, своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно ст.1 Закону України «Про
виконавче провадження» від 21.04.1999р.
№606-ХІV (зі змінами та доповненнями),
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Відповідно до п.1. ч.2 ст.17 Закону України
«Про виконавче провадження» державною
виконавчою службою, у тому числі,
підлягають виконанню виконавчі листи,
що видаються судами, і накази
господарських судів, у тому числі на
підставі рішень третейського суду та
рішень Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.25 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Так, як встановлено судом та зазначено
вище, Першим Приморським відділом
Державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції, за
наслідками розгляду заяви Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Сіріуспроект Львів» від 18.04.2013р. щодо
примусового виконання Наказу
№5017/2424/2012, виданого 08.04.2013р.
Господарським судом Одеської області,
винесено Постанову від 19.04.2013р. серії ВП
№37679785 про відкриття виконавчого
провадження з виконання Наказу
Господарського суду Одеської області
№5017/2424/2012 від 08.04.2013р. щодо стягнення з
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на
користь ТОВ «Сіріуспроект Львів»
грошової суми в розмірі 119208,46грн.

Зокрема, у вищеозначеній Постанові
Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1
запропоновано виконати вимоги
виконавчого документа у добровільному
порядку, а також зазначено, що при
невиконанні рішення в наданий для
самостійного виконання строк до семи
днів, з моменту винесення постанови
(ненаданням боржником документального
підтвердження виконання рішення),
виконати його в примусовому порядку зі
стягненням з боржника виконавчого
збору та витрат, пов'язаних з
провадженням виконавчих дій,
передбачених ст.ст.28, 41 Закону України
«Про виконавче провадження».

У зв'язку з невиконанням боржником в
самостійному порядку у наданий строк
Наказу Господарського суду Одеської
області №5017/2424/2012 від 08.04.2013р., Першим
Приморським відділом Державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції винесено Постанову
від 26.04.2013р. ВП №37679785 про стягнення з
боржника виконавчого збору у розмірі
11920,84грн.

При цьому, судом встановлено, що 11.10.2013р.
ФОП ОСОБА_1 на ім'я Начальника Першого
Приморського відділу Державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Галата Д.В.
надіслано Лист, у якому зазначено, що
11.10.2013року нею отримано Постанову (ВП
№37679785), винесену 19.04.2013року старшим
державним виконавцем першого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Качурка В.В., якою
відкрито виконавче провадження з
виконання Наказу №5017/2424/2012, виданого
08.04.2013р. Господарським судом Одеської
області щодо стягнення з неї на користь
ТОВ «Сіріуспроект Львів» грошової суми
в розмірі 119208,46грн. Пунктом 3 означено
постанови визначено, що в разі
невиконання рішення в наданий для
самостійного виконання строк до семи
днів з моменту винесення цієї
постанови, тобто в строк до 26.04.2013року,
рішення буде виконано в примусовому
порядку зі стягненням з боржника
виконавчого збору. Також, в означеному
зверненні зазначено, що ФОП ОСОБА_1
погоджується добровільно виконати
рішення суду та сплатити на користь ТОВ
«Сіріуспроект Львів» грошову суму в
розмірі 119208,46грн., однак постанову про
відкриття виконавчого провадження
отримано лише 11.10.2013року, у зв'язку з чим
викладено прохання щодо звільнення її
від сплати виконавчого збору, оскільки
постанову про відкриття виконавчого
провадження (ВП №37679785 від 19.04.2013р.) ФОП
ОСОБА_1 отримано несвоєчасно.

14.10.2013р. ОСОБА_1 на користь Першого
Приморського відділу Державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції було сплачено суму
коштів у розмірі 119258,46грн., про що
свідчить наявне у матеріалах справи
Платіжне доручення від 14.10.2013р. №1673, у
якому призначенням платежу зазначено
«добровільне виконання рішення суду в
рамках ВП №37679785».

Судом з»ясовано, що 27.02.2014р. Першим
Приморським відділом Державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції винесено Постанову
ВП №37679785, якою, на підставі п.8 ч.1 ст.49,
ст.50 Закону України «Про виконавче
провадження», у зв'язку зі сплатою
заборгованості згідно виконавчого
документа у повному обсязі, закінчено
виконавче провадження з примусового
виконання Наказу Господарського суду
Одеської області №5017/2424/2012 від 08.04.2013р.
щодо стягнення з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ТОВ
«Сіріуспроект Львів» грошової суми в
розмірі 119208,46грн.

Частинами 1, 7 статті 28 Закону України
«Про виконавче провадження»,
передбачено, що у разі невиконання
боржником рішення майнового характеру
у строк, встановлений частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
його виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі завершення
виконавчого провадження з виконання
рішення немайнового характеру та в
разі закінчення виконавчого
провадження з підстав, передбачених
статтею 49 цього Закону, якщо виконавчий
збір не стягнуто, державний виконавець
не пізніше наступного робочого дня
після завершення (закінчення) такого
виконавчого провадження відкриває
виконавче провадження за постановою
про стягнення виконавчого збору.

Таким чином, судом встановлено, що лише
за наявності обізнаності боржника про
відкриття виконавчого провадження та
належного повідомлення його про
необхідність самостійно виконати
рішення у визначений строк і,
відповідно, за умови невиконання
рішення у цей строк, у державного
виконавця виникають правові підстави
для стягнення з боржника виконавчого
збору.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України
«Про виконавче провадження» копії
постанов державного виконавця та інші
документи виконавчого провадження, що
державний виконавець зобов'язаний
довести до відома сторін та інших
учасників виконавчого провадження,
надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Між тим, судом з'ясовано, що
відповідачем - Першим Приморським
відділом Державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
до суду не надано жодних доказів на
підтвердження своєчасного надіслання
та отримання Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 постанови
про відкриття виконавчого провадження
від 19.04.2013р. серії ВП №37679785.

Натомість, позивач - ФОП ОСОБА_1
наголошує, що копію Постанови Першого
Приморського відділу Державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції від 19.04.2013р. серії ВП
№37679785 про відкриття виконавчого
провадження нею отримано лише 11.10.2013р.,
тобто вже після встановленого строку
для добровільного виконання.

Таким чином, судом встановлено, що
позивачем не було виконано вимоги
Постанови Першого Приморського
відділу Державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
від 19.04.2013р. серії ВП №37679785 про
відкриття виконавчого провадження у
встановлений для добровільного
виконання строк, з незалежних від нього
обставин, оскільки його право на
добровільне виконання виконавчого
документа було порушено ДВС.

Відповідно ст.41 Закону України «Про
виконавче провадження», витрати
органів державної виконавчої служби,
пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій щодо
забезпечення примусового виконання
рішень, є витратами виконавчого
провадження. Витрати виконавчого
провадження здійснюються за рахунок
коштів Державного бюджету України та
коштів виконавчого провадження, які
використовуються у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України. До витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, у тому числі, належать
кошти, за рахунок яких здійснено
оплату: виготовлення та пересилання
документів виконавчого провадження,
ведення Єдиного державного реєстру
виконавчих проваджень; інших витрат,
необхідних для забезпечення належної
організації виконання рішень органами
державної виконавчої служби. Про
стягнення з боржника витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, державний виконавець
виносить постанову, яка затверджується
начальником відповідного відділу
державної виконавчої служби. Зазначена
постанова надсилається сторонам не
пізніше наступного робочого дня після
її винесення і може бути оскаржена ними
до суду у десятиденний строк.

Таким чином, із системного аналізу
вищенаведених законодавчих приписів
вбачається, що виконавчий збір в
розмірі 10% стягується лише від фактично
стягнутої суми або вартості майна
боржника.

Означена позиція висловлена у п.20
Постанови Пленуму Верховного суду
України «Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
органів і посадових осіб державної
виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження»,
відповідно до якого витрати
виконавчого провадження та виконавчий
збір стягуються за постановою
державного виконавця з боржника, якщо
останній не виконав рішення
добровільно в установлений для цього
строк і воно було виконане примусово.

При цьому, слід зазначити, що
відповідачем не вчинялися буд-які дії
примусового характеру, направлені на
виконання Наказу Господарського суду
Одеської області №5017/2424/2012 від 08.04.2013р.
щодо стягнення з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ТОВ
«Сіріуспроект Львів» грошової суми в
розмірі 119208,46грн., та в примусовому
порядку відповідно до Закону України
«Про виконавче провадження», не було
проведено фактичного стягнення суми
штрафу.

Відтак, з урахуванням вищевикладеного,
судом встановлено, що Перший
Приморський відділ Державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції при винесенні
оскаржуваної Постанови від 26.04.2013р. ВП
№37679785 діяв не у межах повноважень та не
у спосіб, що передбачений Законом
України «Про виконавче провадження»,
що призвело до порушення законних прав
позивача, а тому позовні вимоги ФОП
ОСОБА_1 щодо визнання протиправною та
скасування Постанови Першого
Приморського відділу Державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції від 26.04.2013р. ВП
№37679785 про стягнення виконавчого збору
у розмірі 11920,84грн., є цілком
правомірними та обґрунтованими, а отже
підлягають задоволенню, з
вищенаведених підстав.

Вищевикладене спростовує твердження
відповідача, наведені у письмових
запереченнях на адміністративний
позов.

Згідно з ч.1 ст.11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 ст.71
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування.

Згідно зі ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Згідно з ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене,
та оцінюючи наявні в матеріалах справи
письмові докази в сукупності, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
правомірні, документально
підтверджені та обґрунтовані,
відповідають чинному законодавству,
отже підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-9, 11, 12, 69, 71, 94, ч.4
ст.122, ч.4 ст.128, ст.ст.158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Першого
Приморського відділу Державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції про визнання
протиправною та скасування Постанови
від 26.04.2013р. ВП №37679785 про стягнення
виконавчого збору у розмірі 11920,84грн.,
задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати
Постанову Першого Приморського
відділу Державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
від 26.04.2013р. ВП №37679785 про стягнення
виконавчого збору у розмірі 11920,84грн.

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий
збір у сумі 182(сто вісімдесят дві)грн.
70коп.

Постанова може бути оскаржена шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку, передбаченому приписами ст.254
КАС України.

Суддя
Харченко Ю.В.