Справа № 2а-28039/10/0570
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/14510/11

№ К/9991/14510/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача:Усенко Є.А.суддів:
Веденяпіна О.А., Островича С.Е.,
розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Куйбишевському районі м.
Донецька

на постанову Донецького окружного
адмінітсратвиного суду від 10.01.2011

та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15.02.2011

у справі № 2а-28039/10/0570 Донецького
окружного адміністративного суду

за позовом Державного підприємства
«Донецьквантажтранс»

до Державної податкової інспекції у
Куйбишевському районі м. Донецька

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання внести зміни в картку
особового рахунку,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Донецького окружного
адмінітсратвиного суду від 10.01.2011,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 15.02.2011, позов задоволено: визнано
неправомірним повідомлення ДПІ у
Куйбишевському районі м. Донецька від
29.10.2010 № 14409 про перерозподіл
сплаченої суми податкових зобов'язань
на погашення податкового боргу з
податку на додану вартість та пеню 830,94
грн.; зобов'язано ДПІ у Куйбишевському
районі м. Донецька внести зміни в
картку особового рахунку ДП
«Донецьквантажтранс» шляхом
зарахування 288539,06 та нарахованої пені
в сумі 830,94 грн. на сплату податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за вересень 2010 року.

У касаційній скарзі ДПІ у
Куйбишевському районі м. Донецька
просить скасувати ухвалені у справі
судові рішення та прийняте нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову, посилаючись на порушення
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права.

Заперечуючи проти касаційної скарги,
позивач просить залишити її без
задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

У судовому процесі встановлено, що
відповідно до повідомлення від 29.10.2010 №
14409 ДПІ перерозподілено сплачені
позивачем платіжним дорученням від
29.10.2010 № 957 самостійно узгоджені
податкові зобов`язання із податку на
додану вартість за вересень 2010 року у
сумі 289370,00 грн. в рахунок податкового
боргу, який виник за попередні
податкові звітні періоди ( 288539,06 грн.) та
пені, нарахованої на цей борг (830,94 грн.).

Згідно з підпунктом 5.3.1 пункту 5.3 статті
5 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (Закон № 2181-III) платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом десяти
календарних днів, наступних за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого підпунктом 4.1.4
пункту 4.1 статті 4 цього Закону для
подання податкової декларації.

Відповідно до пункту 7.7 ст. 7 Закону №
2181-III податковий борг погашається
попередньо погашенню податкових
зобов'язань, які не є податковим боргом,
у порядку календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) - у
рівних пропорціях.

Згідно з підпунктом 16.3.3 пункту 16.3 ст. 16
цього Закону при частковому погашенні
податкового боргу сума такої частки
визначається з урахуванням пені,
нарахованої на таку частку. Податковий
борг, що погашається частково,
сплачується разом зі сплатою пені,
нарахованої відповідно до такої
частки, єдиним платіжним документом, в
якому суми такого податкового боргу та
такої пені визначаються окремо.
Платіжні документи, які не містять
окремо виділену суму податкового боргу
та суму пені, не приймаються до
виконання.

Якщо платник податків не сплачує пеню
разом зі сплатою податкового боргу
(його частини) або не визначає її окремо
у платіжному документі (чи визначає з
порушенням зазначеної пропорції), то
податковий орган самостійно здійснює
розподіл такої сплаченої суми на суму,
що спрямовується на погашення такого
податкового боргу (його частини), та
суму, що спрямовується на погашення
пені, нарахованої на суму такого
погашеного податкового боргу (його
частини), та надсилає такому платнику
податків повідомлення, в якому
міститься зазначена інформація.

Проте ці норми не позбавляють платника
податків права самостійно визначити
джерела погашення узгоджених
податкових зобов'язань відповідно до
пункту 7.1 статті 7 Закону № 2181-III та від
обов'язку самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання відповідно до
підпункту 5.3.1 пункту 5.3 ст. 5 цього ж
Закону. Суми податкових зобов'язань або
податкового боргу, з урахуванням норм
підпункту 16.5.2 пункту 16.5 ст.16 Закону №
2181-III, слід вважати сплаченими у день
реєстрації банківською установою
платіжного документа із зазначеним у
ньому призначенням платежу на сплату
відповідних податкових зобов'язань або
податкового боргу, визначених
платником податків. Зазначеним Законом
серед заходів, які вживаються
контролюючим органом з метою погашення
платниками податків податкового боргу,
не передбачена зміна призначення
платежу, самостійно визначеного
платником податків.

З огляду на зазначене, суди першої та
апеляційної інстанцій із дотриманням
норм матеріального та процесуального
права дійшли юридично обґрунтованого
висновку, що самостійне зарахування
податковим органом сплачених
платником податку сум в рахунок
погашення податкового боргу, пені або
тих податкових зобов'язань, які не
вказані платником у платіжному
дорученні як призначення платежу при
перерахуванні сум поточних податкових
зобов'язань до бюджету, є неправомірним
та суперечить приписам Закону № 2181-III.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин підстави для
скасування оскаржуваних судових
рішень відсутні.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Куйбишевському районі м.
Донецька залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адмінітсратвиного суду від 10.01.2011 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15.02.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
О.А. Веденяпін С.Е. Острович