Справа № 263/1131/14-а
Суддя: Жаботинська С.В.
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Череповський
Суддя-доповідач - Жаботинська С.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року
справа №263/1131/14-а

приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького
апеляційного адміністративного суду у
складі: судді - доповідача:
Жаботинської С.В., суддів Ханової Р.Ф.,
Білак С.В, розглянувши у порядку
письмового провадження апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі міста
Маріуполя Донецької області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 27 травня 2014
р. у справі № 263/1131/14-а за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі міста Маріуполя
Донецької області про визнання дій
неправомірними та скасування рішень №
№ 46,47,48,49 від 31.01.2014 року щодо
застосування штрафних санкцій, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулась до суду з вказаним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі міста
Маріуполя Донецької області про
визнання дій неправомірними та
скасування рішень №№ 46,47,48,49 від 31.01.2014
року щодо застосування штрафних
санкцій.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що рішення
відповідача є протиправними та такими,
що підлягають скасуванню, оскільки
вони прийняті на підставі ст. 106 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", яка
втратила чинність з 01 січня 2011 року на
підставі пп. 12 п. 11 Перехідних та
прикінцевих положень Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування".

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 27 травня 2014
року позовні вимоги задоволено.

Визнано неправомірним та скасовано
рішення Управлінням Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі міста
Маріуполя Донецької області від 31
січня 2014 року № 46 про застосування
фінансових санкцій за приховування
(заниження) сум заробітної плати
(виплат, доходів), на які нараховуються
страхові внески на загальну суму 6892,00
грн.

Визнано неправомірним та скасовано
рішення Управлінням Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі міста
Маріуполя Донецької області від 31
січня 2014 року № 47 про застосування
фінансових санкцій за донарахування
органом Пенсійного фонду України або
страхувальником сум несвоєчасно не
обчислених та не сплачених страхових
внесків на загальну суму 6767,88 грн.

Визнано неправомірним та скасовано
рішення Управлінням Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі міста
Маріуполя Донецької області від 31
січня 2014 року № 48 про застосування
фінансових санкцій за неподання
розрахунку сум страхових внесків на
обов'язкове державне пенсійне
страхування у строки на загальну суму
15203,86 грн.

Визнано неправомірним та скасовано
рішення Управлінням Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі міста
Маріуполя Донецької області від 31
січня 2014 року № 49 про застосування
фінансових санкцій за неподання,
несвоєчасне подання, подання не за
встановленою формою звітності до
органів Пенсійного фонду України на
загальну суму 12417,85 грн.

Не погодившись з вказаною постановою
суду відповідач подав апеляційну
скаргу, посилаючись на порушення судом
норм матеріального права. Просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та у задоволенні позовних
вимог відмовити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

ОСОБА_2, зареєстрована як фізична
особа-підприємець виконавчим
комітетом Маріупольської міської ради
Донецької області 16.06.1997 року. З 06.02.2013
року позивач знаходиться в стані
припинення підприємницької
діяльності.

Відповідачем, з 09.01.2014 року по 10 січня 2014
року проведено позапланову перевірку
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, за
результатами якої складено акт № 2,
яким встановлено порушення п. 4,6 ч. 2 ст.
17 та ч. 1 ст. 19 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Відповідно до пункту 3 частини 9 статті
106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за приховування
(заниження) сум заробітної плати
(виплат, доходів), на які нараховуються
страхові внески УПФУ винесено рішення
№ 46 про нарахування фінансових санкцій
на загальну суму 6892 грн (а.с. 20).

Пунктом 4 частини 9 статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» за
донарахування органом Пенсійного
фонду або страхувальником сум
своєчасно не обчислених та не
сплачених страхових внесків УПФУ
застосувало фінансові санкції шляхом
прийняття 31 січня 2014 року рішення № 47
на суму 6767 грн. 88 коп (а.с. 21).

На підставі пункту 5 частини 9 статті 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» відповідачем відносно
позивача винесено рішення № 48 про
застосування фінансових санкцій за
приховування (заниження) сум
заробітної плати (виплат, доходів), на
які нараховуються страхові внески на
загальну суму15203 грн. 86 коп. (а. с. 22).

Згідно пункту 5 частини 9 статті 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за неподання, несвоєчасне
подання відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку у строки,
визначені законодавством,
відповідачем вирішено застосувати до
позивача фінансові санкції шляхом
прийняття 31 січня 2014 року рішення № 49 у
розмірі 12470 грн. 85 коп (а.с. 10)

Позивач із вказаними рішеннями
відповідача №№ 46,47,48 та 49 від 31.01.2014 р.
не погоджується та вважає, що останнім
порушуються її інтереси, у зв'язку з чим
звернулася до суду із вказаним позовом.

Пунктом 5 частини дев'ятої статті 106
Закону України від 9 липня 2003 року №
1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в редакції, яка
діяла до 1 січня 2011 року, було
передбачено застосування виконавчими
органами ПФУ до страховиків за
неподання, несвоєчасне подання,
подання не за встановленою формою або
подання недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку та іншої
звітності, передбаченої
законодавством, до територіальних
органів ПФУ фінансових санкцій, а саме
накладення штрафу у встановленому
розмірі.

Платник страхових внесків зобов'язаний
протягом десяти робочих днів з дня
надходження рішення про застосування
фінансових санкцій за приховування
(заниження) сум заробітної плати
(виплат, доходів), на які нараховуються
страхові внески, сплатити наявні суми,
зазначені в рішенні. У разі якщо
платник страхових внесків протягом
десяти робочих днів з дня надходження
рішення не сплатив зазначені у рішенні
суми фінансових санкцій за
приховування (заниження) сум
заробітної плати (виплат, доходів), на
які нараховуються страхові внески, не
оскаржив рішення в судовому порядку
або не сплатив узгоджену суму протягом
десяти робочих днів з дня надходження
узгодженого рішення, територіальний
орган Пенсійного фонду надсилає в
порядку, встановленому законом, до
підрозділу державної виконавчої
служби для стягнення в примусовому
порядку.

Із набранням чинності з 1 січня 2011 року
Законом України від 8 липня 2010 року №
2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон №
2464-VІ) наведена вище норма
матеріального права із Закону № 1058-ІV
виключена. У той же час згідно з абзацом
п'ятим пункту 7 Прикінцевих та
перехідних положень Закону № 2464-VI
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється. Абзацом шостим цього ж
пункту встановлено, що на період до
повного стягнення заборгованості зі
сплати страхових внесків за діючими
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
сум штрафних санкцій, нарахованих
та/або не сплачених у період до 1 січня
2011 року, в тому числі нарахованих
внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011
року не настав, та відповідних штрафних
санкцій за фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування зберігаються
повноваження щодо контролю за
правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

За частиною 1 статті 244 2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Верховний Суду України в постанові від
20 листопада 2012 року № 21-367а12 зазначив
висновки про застосування норм
матеріального права в справах з
подібними правовідносинами. Так,
Верховний Суд України вказав, що
правило наведене в пункті 7 Прикінцевих
та перехідних положень Закону № 2464-VI
щодо збереження порядку стягнення та
контрольних функцій фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, передбачених
законодавством, чинних до 1 січня 2011
року, поширюється лише на
заборгованість зі сплати страхових
внесків та сум штрафних санкцій, які
були нараховані та/або не сплачені до
зазначеної дати. Питання ж
відповідальності страховиків, не
пов'язані із такою заборгованістю,
знаходяться поза межами регулювання,
зокрема, Закону № 1058-ІV та абзаців
п'ятого, шостого пункту 7 Прикінцевих та
перехідних положень Закону № 2464-VI.
Нарахування після 1 січня 2011 року
управлінням ПФУ на підставі пункту 5
частини дев'ятої статті 106 Закону №
1058-ІV позивачу штрафних санкцій за
несвоєчасне подання звітності,
граничний строк подання якої настав до
цієї дати, є протиправним.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що, п. 7 Прикінцевих та перехідних
положень Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 року
№ 2464-VI передбачає можливість стягнення
відповідачем фінансових санкцій,
нарахованих та/або не сплачених у
період до 1 січня 2011 року, але не надає
повноважень нараховувати такі санкції
після 1 січня 2011 року.

Аналізуючи дію в часі правових норм, на
підставі яких до позивача застосовані
фінансові санкції, суд дійшов висновку,
що положення пункту 4 частини 11 статті 25
Закону № 2464-VI діяли з 01 січня 2011 року до
11 серпня 2013 року, а положення ч. 9 ст. 106
Закону № 1058 - з 1 січня 2004 року до 1 січня
2011 року. Отже, саме в цей проміжок часу
вказані норми визначали склад
правопорушень, вид та розмір санкцій,
тобто поняття правопорушення і
відповідальність за нього.

Таким чином, застосовуючи в січні 2014
року фінансові санкції до позивача,
УПФУ діяло на підставі не існуючих
правових норм, що свідчить про
невідповідність оспорюваних рішень
вимогам п. 1 ч. 3 ст. 2 КАС України.

З огляду на наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції спір по суті вирішений вірно,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, тому підстави для
задоволення апеляційних скарг та зміни
або скасування постанови суду першої
інстанції відсутні.

Керуючись статтями 197, 200, 205, 206, 211 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі міста Маріуполя Донецької
області на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 27
травня 2014 року залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 27 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками розгляду в порядку
письмового провадження набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом 20 днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя
С.В. Жаботинська

Судді
Р.Ф. Ханова

С.В. Білак