Справа № 826/6393/14
Суддя: Дегтярьова О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 липня 2014 року 09 год. 10 хв.
№ 826/6393/14
Окружний адміністративний суд
міста Києва у складі: Головуючого -
судді Дегтярьової О.В., розглянувши в
порядку письмового провадження
адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Аделанта»до
Державної податкової інспекції у
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
про визнання незаконними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 25 жовтня 2013 року
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернулось Товариство з
обмеженою відповідальністю «Аделанта»
(далі - позивач, ТОВ «Аделанта») з
позовом до Державної податкової
інспекції у Святошинському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві (далі - відповідач, ДПІ) про
визнання незаконними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 25
В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що висновки
Акта ДПІ у Святошинському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві від 16.10.2013р. №
247/26-57-22-03-07/37588069, складеного за
результатами проведеної
документальної позапланової виїзної
перевірки ТОВ «Аделанта» з питань
повноти нарахування та своєчасності
сплати податку на додану вартість і
податку на прибуток по
взаємовідносинах з контрагентом ТОВ
«Інвестком-Капітал» (ідентифікаційний
код 37240660) за лютий, червень і липень 2012
року, документально та нормативно не
підтверджуються. Позивач вважає, що ТОВ
«Аделанта» в межах та в порядку
встановленому чинним законодавством
України здійснювало витрати на
придбання у ТОВ «Інвестком-Капітал»
поліграфічної продукції на підставі
договору від 27.01.2012р. № 27/01-12, що
безпосередньо пов'язано з
господарською діяльністю позивача. На
думку позивача такі господарські
операції є цілком реальними,
відповідають дійсному економічному
змісту, що підтверджуються необхідними
та належним чином оформленими
документами, в тому числі первинними
(зокрема: специфікаціями,
рахунками-фактурами, актами
здачі-прийняття виконаних робіт
(наданих послуг), податковими
накладними, банківськими виписками).
Однак відповідачем зазначені первинні
документи позивача, що надавалися ним
під час проведення перевірки та разом
із запереченнями на висновки акта
перевірки, протиправно не були
враховані та належним чином
проаналізовані. Натомість висновки
Акта перевірки ТОВ «Аделанта»
ґрунтуються лише на висновках Акта ДПІ
у Печерському районі м. Києва ДПС від
25.09.2012р. № 3910/22-9/37240660 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Інвестком-Капітал», який
не є належним доказом безтоварності
В судових засіданнях по даній справі
представник позивача підтримав
позовні вимоги та просив їх
Представник відповідача в призначені
судові засідання у справі не з'явився,
належним чином повідомлений про дати,
час і місце судових засідань, та жодних
письмових заперечень, документі та
клопотань до суду не подав.
27 червня 2014 року в судовому засіданні
судом було ухвалено перейти до
письмового провадження на підставі
норми ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з огляду на
В ході судового розгляду було
встановлено, що протягом періоду з
03.10.2013р. по 09.10.2013р., згідно з нормами пп.
75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст.
82 Податкового кодексу України, та на
підставі Наказу ДПІ від 03.10.2013р. № 561 та
направлення на перевірку від 03.10.20.13р. №
407/22-03, працівником Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві була проведена
документальна позапланова виїзна
перевірка ТОВ «Аделанта»
(ідентифікаційний код 37588069) з питань
повноти нарахування та своєчасності
сплати податку на додану вартість і
податку на прибуток по
взаємовідносинах з контрагентом ТОВ
«Інвестком-Капітал» (ідентифікаційний
код 37240660) за лютий, червень і липень 2012
року, за результатами якої складений
Акт від 16.10.2013р. № 247/26-57-22-03-07/37588069 (далі -
Перелік документів та відомостей (в т.ч.
первинних та інших документів
позивача), використаних працівником
відповідача під час проведення
вказаної документальної перевірки
міститься на стор. 2 - 3 цього Акта
В ході проведення вказаної
документальної перевірки перевіряючим
встановлені взаємовідносини ТОВ
«Аделанта» з суб'єктом господарської
діяльності ТОВ «Інвестком-Капітал»
(ідентифікаційний код 37240660) щодо
виготовлення поліграфічної продукції
в асортименті на підставі договору від
27.01.2012р. № 27/01-12. Згідно наданих до
перевірки видаткових накладних та
специфікацій ТОВ «Аделанта» отримало
від ТОВ «Інвестком-Капітал»
поліграфічної продукції на загальну
суму 206 734, 23 грн., крім того ПДВ - 41 346,36
грн. В бухгалтерському обліку
господарські взаємовідносини з ТОВ
«Інвестком-Капітал» відображено
наступним чином: Дт84Кт377 в сумі 184 984, 24
грн., Дт201Кт377 в сумі 21 750, 00 грн.
За результатами зазначених
господарських операцій перевіряєме
підприємство сформувало валові
витрати на загальну суму 206 734, 00 грн. (в
т.ч. за 1-ий квартал 2012 року в сумі 63 169, 00
грн., за 2-а квартал 2012 року - 177 219, 00 грн.,
за 3-и квартали 2012 року - 206 734, 00 грн.), що в
податковому обліку було відображено в
ряд. 5.1 «собівартість придбаних та
реалізованих товарів» і ряд. 6.1
«адміністративні витрати» відповідних
Декларацій. А також сформувало
податковий кредит в сумі 48 050, 00 грн. (в
т.ч. за лютий 2012 року в сумі 12 635,00 грн., за
червень 2012 року - 22 810, 00 грн., за липень
2012 року - 12 606, 00 грн.) на підставі
виписаних ТОВ «Інвестком-Капітал»
При цьому в Акті перевірки позивача
зафіксовано ненадання останнім до
перевірки документів на підтвердження
транспортування товару (поліграфічної
продукції) та всіх задекларованих у
Реєстрі отриманих податкових
накладних і Додатку 5 до Податкової
декларації з податку на додану
вартість за звітний період липень 2012
року податкових накладних, а саме: до
перевірки були надані податкові
накладні лише на суму 5 903, 00 грн.
Крім того, до ДПІ у Святошинському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві
надійшов Акт ДПІ у Печерському районі
м. Києва ДПС від 25.09.2012р. № 3910/22-9/37240660 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Інвестком-Капітал»
(ідентифікаційний код 37240660) щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками податків за період з
01.01.2011р. по 31.08.2012р., в якому були
зазначені наступні обставини: 1) стан
платника податків ТОВ
«Інвестком-Капітал» відповідно до бази
даних АІС «ОР» - 9 (направлено
повідомлення про відсутність за
місцезнаходженням»; 2) за результатами
аналізу податкової звітності
підприємства з податку на прибуток
виявлено відсутність основних засобів,
виробничого обладнання, транспортних
засобів; 3) наявна службова
записка ГВПМ ДПІ у Печерському районі
м. Києва ДПС від 30.08.2012р. №
881/вп/07-06/52 відносно названого
підприємства щодо наявності ознак
«фіктивності» та відсутності факту
реального здійснення господарської
діяльності. Зокрема, з даними
підрозділу податкової міліції Сустав
О.О., який значиться директором ТОВ
«Інвестком-Капітал», являється
громадянином Російської Федерації, та
згідно офіційних відомостей державний
кордон України починаючи з 01.01.2011р. не
На підставі вищевикладеного працівник
відповідача, в свою чергу, дійшов
висновку про відсутність у ТОВ
«Аделанта» правової підстави для
формування ним сум валових витрат і
податкового кредиту з податку на
додану вартість на підставі первинних
документів, підписаних ТОВ
«Інвестком-Капітал» за наслідками
фіктивних господарських операцій.
В розділі 4 «Висновок» Акта перевірки
від 16.10.2013р. № 247/26-57-22-03-07/37588069
перевіряючий встановив порушення ТОВ
«Аделанта» норм пп. 14.1.228 п. 14.1 ст. 14, п.
138.1, п. 138.2 і п. 138.8 ст. 138, пп. 139.1.1 п. 139.1 ст.
139, п. 44.1 ст. 44, п. 201.1 і п. 201.6 ст. 201
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження підприємством
податку на прибуток за 3-и квартали 2012
року на суму 43 414, 00 грн. (в т.ч. за 1-ий
квартал 2012 року в сумі 13 265, 00 грн., за 2-и
квартали 2012 року - 37 215, 00 грн., за 3-и
картали 2012 року - 43 414, 00 грн.), до
заниження податку на додану вартість
на загальну суму 42 127, 00 грн. (в т.ч. за
лютий 2012 року в сумі 12 634,00 грн., за
червень 2012 року - 22 810, 00 грн., за липень
2012 року - 6 683, 00 грн., та до завищення
залишку від'ємного значення
попереднього звітного періоду, що
включається до складу податкового
кредиту поточного податкового періоду
(ряд. 21.1 + ряд. 21.2 + ряд. 21.3) , за серпень 2012
року на суму 5 923, 00 грн.
Не погоджуючись з висновками Акта
документальної перевірки позивач
надіслав 22 жовтня 2013 року на адресу ДПІ
письмові заперечення на висновки
вказаного Акта перевірки з
обґрунтуванням своєї позиції.
Згідно листа ДПІ від 25.10.2013р. №
позивача були залишені без розгляду з
підстави пропуску підприємством
строку на подачу таких заперечень до
контролюючого органу.
25 жовтня 2013 року ДПІ у Святошинському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві
підставі Акта перевірки від 16.10.2013р. №
247/26-57-22-03-07/37588069 прийняла наступні
податкові повідомлення-рішення:
«Аделанта» зменшено розмір від'ємного
значення суми податку на додану
вартість по податковій декларації за
серпень 2012 року на 5 923, 00 грн.;
«Аделанта» визначено до сплати суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток у розмірі 65 121, 00 грн., в т.ч. 43
414, 00 грн. - основний платіж, 21 707, 00 грн. -
штрафні (фінансові) санкції;
«Аделанта» визначено до сплати суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 63 190, 50 грн., в
т.ч. 42 127, 00 грн. - основний платіж, 21 063, 50
грн. - штрафні (фінансові) санкції.
Надалі Рішенням Головного управління
Міндоходів у м. Києві від 29.01.2014р. №
824/10/26-15-10-06-15, винесеним за результатами
розгляду первинної скарги ТОВ
«Аделанта» на вказані вище податкові
повідомлення-рішення від 25.10.2013р.,
податкове повідомлення-рішення від
що оформлене за нечинною формою, та в
цій частині відповідно скаргу позивача
задоволено. Решта податкових
повідомлень-рішень від 25.10.2013р. (форми
«Р») були залишені без змін.
07 лютого 2014 року ДПІ у Святошинському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві
підставі Акта перевірки від 16.10.2013р. №
247/26-57-22-03-07/37588069 та рішення ГУ
Міндоходів у м. Києві від 29.01.2014р. №
824/10/26-15-10-06-15 прийняла нове податкове
повідомлення-рішення за
скасованому податковому
повідомленню-рішенню від 25.10.2013р. №
Згідно рішення Міністерства доходів і
зборів України від 01.04.2014р. №
5758/6/99-99-10-01-15, винесеного за
результатами розгляду повторної
скарги ТОВ «Аделанта» на податкові
повідомлення-рішення від 25.10.2013р. №
дана скарга позивача була залишена без
задоволення, а оскаржувані податкові
повідомлення-рішення відповідно - без
При вирішення даного спору суд
виходить з наступного.
В розумінні пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України (далі - ПК
України) «витрати» - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
Одночасно згідно пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14
цього Кодексу «господарська
діяльність» - діяльність особи, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.
Відповідно до п 138.1 ст. 138 ПК України
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті: інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.
Витрати операційної діяльності
включають собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та інші витрати беруться для
визначення об'єкта оподаткування з
урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї
статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140,
статей 142 і 143 та інших статей цього
Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку (пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138
Згідно абз. 1 п. 138.2 ст. 138 ПК України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК
України визначено, що не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.
Отже, наведені правові норми
дозволяють платнику податку формувати
валові витрати у зв'язку з реальним
придбанням товарів (робіт, послуг) з
метою їх використання в своїй
господарській діяльності що, в першу
чергу, має підтверджуватись належним
чином оформленими первинними
документами. Документи, які не мають
статус первинних, самі по собі не
можуть підтверджувати реальність
здійснення господарської операції та,
відповідно, валові витрати. При цьому
неодмінною характерною рисою
господарської діяльності в рамках
податкових відносин є її направлення
на отримання доходу в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
Крім цього, податковим кредитом у
розумінні підпункту 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК
України визнається сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно розділу V цього
Відповідно до підпункту «а» п. 198.1 ст. 198
ПК України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
В силу п. 198.2 ст. 198 цього Кодексу датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.
Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.
Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України
встановлено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою податкову
накладну, у якій зазначаються в окремих
рядках такі обов'язкові реквізити: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання без
урахування податку; ж) ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; з) загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; и) вид цивільно-правового
договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України) (п.
201.1 ст. 201 ПК України).
Форма та порядок заповнення податкової
накладної затверджуються центральним
органом державної податкової служби (п.
201.2 ст. 201 ПК України).
В силу п. 201.4 ст. 201 ПК України податкова
накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг.
Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця (п. 201.6 ст. 201 ПК
Згідно з п. 201.7 ст. 201 ПК України
податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс).
Пунктом 201.8 ст. 201 ПК України
встановлено, що право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.
Згідно з п. 1 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженої
Наказом Міністерства фінансів України
від 01.11.2011р. № 1379, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 22
набрав чинності 16 грудня 2011 року та
втратив чинність 01 березня 2014
року)(далі - Порядок) податкову накладну
заповнює особа, яка зареєстрована як
платник податку в податковому органі
та якій присвоєно індивідуальний
податковий номер платника податку на
Пунктом 5 Порядку встановлено, що
сплачена (нарахована) сума податку на
додану вартість у податковій накладній
повинна відповідати сумі податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг продавця у реєстрі
виданих та отриманих податкових
Податкова накладна є підставою для
віднесення до податкового кредиту
витрат зі сплати податку на додану
вартість у покупця, зареєстрованого як
платник податку (п. 6.2 Порядку).
Одночасно відповідно до положень п. 6.3
цього Порядку не дає права покупцю на
віднесення сум податку на додану
вартість до податкового кредиту:
відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних;
порушення порядку заповнення
податкової накладної; податкова
накладна виписана платником,
звільненим від сплати податку за
рішенням суду, після набрання чинності
таким рішенням суду.

Отже, виходячи з аналізу наведених норм
в сукупності, ПК України визначено
окремі випадки, за яких неможливе
формування податкового кредиту,
зокрема це відсутність зв'язку з
господарською діяльністю, фіктивність
операцій (відсутність поставок),
відсутність податкової
правосуб'єктності, відсутність на
момент перевірки податкових накладних
або видача їх особою, яка не є платником
податку на додану вартість. Таким
чином, із зазначеного вище також
випливає те, що при дослідженні факту
здійснення господарської операції,
оцінці підлягають відносини
безпосередньо між учасниками тієї
операції, на підставі якої сформовані
дані податкового обліку.

При цьому у листі від 02.06.2011р. № 742/11/13-11
Вищий адміністративний суд України
одночасно зазначає, що за відсутності
факту придбання товарів чи послуг або в
разі якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

Сама по собі наявність або відсутність
окремих документів, а так само помилки
у їх оформленні не є підставою для
висновків про відсутність
господарської операції, якщо з інших
даних вбачається, що фактичний рух
активів або зміни у власному капіталі
чи зобов'язаннях платника податків у
зв'язку з його господарською
діяльністю мали місце. Водночас
наявність формально складених, але
недостовірних первинних документів,
відповідність яких фактичним
обставинам спростована належними
доказами, не є безумовним
підтвердженням реальності
господарської операції (про що також
було зазначено в листі Вищого
адміністративного суду України від
01.11.2011р. № 1936/11/13-11).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999р. №
996-ХІV (в редакції на момент спірних
правовідносин)(далі - Закон №
996-ХІV), який визначає правові засади
регулювання, організації, ведення
бухгалтерського обліку та складання
фінансової звітності в Україні,
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

В розумінні Закону № 996-ХІV первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 996-ХІV
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції (ч.
2 ст. 9 Закону № 996-ХІV).

Відповідно до п. 2.1 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. № 88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05 червня
1995 року за № 168/704 (в редакції на момент
спірних правовідносин)(далі -
Положення), яке встановлює порядок
створення, прийняття і відображення у
бухгалтерському обліку, а також
зберігання первинних документів,
облікових регістрів, бухгалтерської
звітності підприємствами, їх
об'єднаннями та госпрозрахунковими
організаціями (крім банків) незалежно
від форм власності (підприємства),
установ та організацій, основна
діяльність яких фінансується за
рахунок коштів бюджету (установи),
первинні документи - це документи,
створені у письмовій або електронній
формі, що фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Господарські операції - це факти
підприємницької та іншої діяльності,
що впливають на стан майна, капіталу,
зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути
складені у момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це
неможливо, безпосередньо після її
завершення. При реалізації товарів за
готівку допускається складання
первинного документа не рідше одного
разу на день на підставі даних касових
апаратів, чеків тощо. (п. 2.2 Положення).

Згідно з п. 2.3 Положення первинні
документи, створені в електронному
вигляді, застосовуються у
бухгалтерському обліку за умови
дотримання вимог законодавства про
електронні документи та електронний
документообіг.

В силу п. 2.4 Положення первинні
документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Залежно від характеру операції та
технології обробки даних до первинних
документів можуть бути включені
додаткові реквізити: ідентифікаційний
код підприємства, установи з
Державного реєстру, номер документа,
підстава для здійснення операцій, дані
про документ, що засвідчує
особу-одержувача тощо.

Усі первинні документи, облікові
регістри і бухгалтерська звітність
повинні складатись українською мовою.
Поряд з українською мовою може
застосовуватися інша мова у порядку,
визначеному статтею 11 Закону України
«Про мови в Україні» (п. 1.3 Положення).

Аналіз викладених норм свідчить про те,
що валові витрати та податковий кредит
для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток та
податком на додану вартість має бути
фактично здійснений і підтверджений
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків, що також було
зазначено в листі Вищого
адміністративного суду України від
02.06.2011р. № 742/11/13-11.

В ході судового розгляду також
встановлено, що 27 січня 2012 року між ТОВ
«Аделанта» (Замовник), в особі
директора Дорошенко Г.І., і суб'єктом
господарської діяльності - ТОВ
«Інвестком-Капітал» (Виконавець), в
особі директора Сустава О.О., був
укладений письмовий договір за № 27/01-12.
За умовами цього Договору (п. 1.1)
Виконавець зобов'язується за
дорученням Замовника виготовити
поліграфічну продукцію в асортименті,
кількості та за цінами, згідно
специфікацій, що є зазначеного
Договору, а Замовник, в свою чергу, -
прийняти готову продукцію та оплатити
її вартість у відповідності до вимог
Договору.

Асортимент, кількість і ціна на
продукцію, що поставляється, зазначені
в Додатках до цього Договору, та є
невід'ємною його частиною (п. 2.1
зазначеного Договору).

Згідно п. 6.1 і п. 6.2 цього Договору
Виконавець зобов'язується передати
продукцію у власність Замовника разом
з усіма документами, необхідними для
прийняття продукції на умовах даного
Договору. Замовник зобов'язаний
забезпечити прийом поставленої
продукції та оплати її вартість в
порядку та у строки, передбачені
Договором.

За результатами детального аналізу
тексту вказаного Договору судом
встановлено, питання щодо місця,
порядку та способу виготовлення
поліграфічної продукції (в тому числі
щодо особи власника
виробничо-технічної бази, матеріалів і
сировини, з яких безпосередньо має
виготовлятися та чи інша продукція;
особи розробника макетів продукції;
порядку і способу обміну макетами
продукції; безпосередньо порядок і
місце передачі готової продукції
Замовнику), а також можливість
залучення до процесу виготовлення
такої продукції третіх осіб, умовами
цього Договорів взагалі не
врегульовані.

Відповідно до пояснень позивача,
викладених в тексті поданого позову, та
наявних в матеріалах даної справи
письмових пояснень від 12.06.2014р. б/н,
укладення вказаного вище спірного
правочину між ТОВ «Аделанта» і ТОВ
«Інвестком-Капітал» було зумовлено
наступним: основним видом діяльності
ТОВ «Аделанта» за КВЕД є діяльність
рекламних агентств, а відповідно
Статуту Товариства - предметом
діяльності позивача, зокрема є:
поліграфічна діяльність,
рекламно-видавнича діяльність. При
цьому у зв'язку з відсутністю
необхідної матеріально-технічної бази
(окрім орендованого офісного
приміщення) ТОВ «Аделанта» змушене
періодично звертатися до інших
підрядних організацій на зразок ТОВ
«Інвестком-Капітал». З метою
забезпечення виготовлення
поліграфічної продукції на виконання
замовлень інших контрагентів позивача
(ДП «ВПЦ «Такі справи» за договором від
01.02.2012 № 01/02/02 та ПАТ «Перший
український міжнародний банк» за
договором від 08.05.2012 № 533/45) між ТОВ
«Аделанта» та ТОВ «Інвестком-Капітал»
був укладений вказаний договір від
27.01.2012р. № 27/01-12. Відповідно до
специфікацій, які є додатками 1-7 до
цього Договору, було замовлено
виготовлення наступної поліграфічної
продукції: блокнот-презент у кількості
4000 піт. на суму 49 703, 24 грн. з ПДВ, плівка
ПВХ 0,4 кр. у кількості 636 листів на суму 26
100, 00 грн. з ПДВ, брошура у кількості 132133
піт. на суму 47 425, 00 грн. з ПДВ, брошура у
кількості 132133 шт. на суму 47 425, 00 грн. з
ПДВ, листівка 96x120 у кількості 212000 шт. на
суму 28 457, 82 грн. з ПДВ, плакат А1 у
кількості 2100 шт. на суму 9 714, 13 грн. з ПДВ,
плакат А2 у кількості 700 шт. на суму 3 837, 90
грн. з ПДВ, коробка для упаковки у
кількості 200 шт. на суму 9 220, 00 грн. з ПДВ,
кольоропроби у кількості 126 шт. на суму
11 053, 00 грн. з ПДВ, макет підготовлений за
ціною 15 145, 00 грн. з ПДВ.

На підтвердження факту отримання ТОВ
«Інвестком-Капітал» поліграфічної
продукції згідно договору від 27.01.2012р.
№ 27/01-12 позивач надав до суду копії
наступних документів:

- Додатків № 1 - № 7 до Договору -
специфікацій, які містять лише
найменування продукції -
«блокнот-презент», «плівка ПВХ 0,4 кр.»,
«брошура», «листівка 96х120», «плакат А1 і
А2», «коробка для упаковки»,
«кольоропроби», «макет підготовлений»,
кількість та ціну. При цьому в даних
специфікаціях відсутній опис
продукції та/або посилання на
наявність розроблених макетів і
ескізів такої поліграфічної продукції;

- рахунків-фактур від 15.02.2012р. № 150202 на
суму 49 703, 24 грн., від 28.02.2012р. № 280203-М на
суму 26 100, 00 грн., від 11.06.2012р. № 110603 на
суму 47 425, 00 грн., від 12.06.2012р. №
120601 на суму 47 425, 00 грн., від 25.06.2012р. №
250607 на суму 42 009, 85 грн., від 03.07.2012р.
№ 030703 на суму 9 220, 00 грн. та від 20.07.2012р.
№ 200704 на суму 26 198, 00 грн. За
результатами огляду цих
рахунків-фактур судом виявлено
відсутність в них посилань на
відповідний договір, що був підставою
для їх складання;

- видаткових накладних від 15.02.2012р. №
150201 на суму 49 703, 24 грн. (з ПДВ), від
28.02.2012р. № 280206 на суму 26 100, 00 грн. (з ПДВ),
від 11.06.2012р. № 110605 на суму 47 425, 00 грн. (з
ПДВ), від 12.06.2012р. № 120603 на суму 47 425, 00
грн. (з ПДВ), від 25.06.2012р. № 250605 на суму 42
009, 85 грн. (з ПДВ), від 03.07.2012р. № 030702 на
суму 9 220, 00 грн. (з ПДВ) та від 20.07.2012р. №
200703 на суму 26 198, 00 грн. (з ПДВ), всього на
загальну суму 248 061,09 грн. (з ПДВ);

- виписок по рахунку позивача у банку за
20.02.2012р., 21.02.2012р., 02.04.2012р. 20.06.2012р., 26.07.2012р.
і 13.08.2012р. з відомостями про
перерахування позивачем коштів на
загальну суму 238 863, 09 грн. (з ПДВ) на
користь ТОВ «Інвестком-Капітал».
Перерахування коштів здійснювалося на
підставі певних рахунків;

- податкових накладних від 15.02.2012р. № 1504
на суму 49 703, 24 грн. (в т.ч. ПДВ - 8 283, 87 грн.),
від 28.02.2012р. № 2807 на суму 26 100, 00 грн. (в
т.ч. ПДВ - 4 350, 00 грн.), від 11.06.2012р. №
1105 на суму 47 425, 00 грн. (в т.ч. ПДВ - 7 904, 17
грн.), від 12.06.2012р. № 1203 на суму 47 425, 00 грн.
(в т.ч. ПДВ - 7 904, 17 грн.), від 25.06.2012р. № 2507
на суму 42 009, 85 грн. (в т.ч. ПДВ - 7 001, 64
грн.), від 03.07.2012р. № 305 на суму 9 220, 00 грн.
(в т.ч. ПДВ - 1 536,67 грн.) та від 20.07.2012р. №
2009 на суму 26 198, 00 грн. (в т.ч. ПДВ - 4 366, 33
грн.), всього на загальну суму ПДВ 41 346, 75
грн., які підписані Сустовим О.О. та
скріплені печаткою ТОВ
«Інвестком-Капітал». При цьому в
половині із наданих до суду податкових
накладних вказані реквізити інших
цивільно-правових договорів;

- генеральної довіреності ТОВ
«Аделанта» від 14.02.2012р. № 2, виданої
Дорошенко Г.І. на отримання
поліграфічної продукції від ТОВ
«Інвестком-Капітал» згідно
зазначеного договору. Саме перелічені
вище документи направлялися позивачем
на адресу відповідача 22.10.2013р. разом із
запереченнями на висновки Акта
перевірки, та до ГУ Міндоходів у м.
Києві разом із супровідним листом від
02.12.2013р., що підтверджується наявними
матеріалами справи.

В ході розгляду даної справи судом
позивач додатково надав суду копії
наступних документів:

- додаткової угоди № 1 від 27.01.20212р. до
спірного Договору, в якому зазначено,
що Виконавець приймає на себе
зобов'язання по виготовленню
поліграфічної продукції згідно
замовлень на власному виробництві, на
листовій машині офсетного друку
«HEIDELBERG_GTO-52», відвантаження продукції
має відбуватися за адресою: м. Київ, вул.
Автозаводська, 2, склад № 3;

- незавірених копій
товарно-транспортних накладних,
датованих лютим, червнем і липнем 2012
року, щодо перевезення ТОВ «Промислові
технології та обладнання» за
замовленням ТОВ «Інвестком-Капітал»
вантажів (продукції) на адресу ТОВ
«Аделанта», однак без жодних пояснень
з питання ненадання таких документів
органам доходів і зборів України під
час проведення документальної
перевірки та складання Акта перевірки,
а також в ході оскарження в досудовому
порядку спірних податкових
повідомлень-рішень в досудовому
порядку. З огляду на ненадання
позивачем пояснень щодо причин
відсутності таких документів на момент
проведення перевірки та прийняття
оскаржуваних рішень відповідача, і з
урахуванням норми п. 44.6 ПК України, суд
не вбачає правових підстав вважати
названі документи такими, що оформлені
на момент вчинення спірного правочину.

Інших первинних документів, оформлених
на підставі Договору про надання
послуг від 27.01.2012р. № 27/01-12, зокрема:
документів на підтвердження
розроблення власними силами та//або
придбання послуг з розробки ескізів та
макетів поліграфічної продукції у
третіх осіб; документальних доказів
руху макетів, сировини та матеріалів,
пропозицій між Замовником та
Виконавцем; документів на
підтвердження транспортування готової
продукції від Виконавця до Замовника
позивач суду не надав.

Додатково на підтвердження
правомірності заявлення своїх
позовних вимог позивач надав суду
наступні документи: свого статуту,
штатного розкладу, відомостей про
нарахування заробітної плати (доходу)
застрахованій особі; договору оренди
нежитлових приміщень від 01.11.2011р.,
укладеного між позивачем (як Орендарем)
та ДП «Такі справи» (Орендодавцем) щодо
платного строкового користування
нежитловим офісним приміщенням за
адресою: м. Київ, вул. Виборзька, буд. 84
(офіси № 8 і № 9). При цьому документів на
підтвердження користування ТОВ
«Аделанта» в своїй господарській
діяльності складськими приміщеннями (в
т.ч. за адресою: м. Київ, вул.
Автозаводська, буд. 2) протягом 2012 року
позивач суду не надав; копії договорів
від 01.02.2012р. № 01/02/02 та 08.05.2012р. № 533/45,
укладених між ТОВ «Аделанта» (як
Виконавцем) і
підприємствами-замовниками (ДП «ВПЦ
«Такі справи» і ПАТ «Перший
український міжнародний банк») щодо
виготовлення поліграфічної продукції,
з додатками до них та оформлених на їх
підставі та/або виконання первинних
документів, зразків поліграфічної
продукції; копії реєстрів виданих та
отриманих податкових накладних за
лютий, березень, червень і липень 2012
року, податкової декларації з податку
на прибуток підприємства ТОВ
«Аделанта» за 2012 рік та фінансового
звіту суб'єкта малого підприємства ТОВ
«Аделанта» за 2012 рік; копії банківських
виписок з відомостями про отримання
позивачем сум коштів від
підприємств-замовників.

Однак, суд критично ставиться до даних
документів, оскільки зі змісту таких
документів не вбачається
причинно-наслідковий зв'язок між
спірним правочином та наведеними
первинними та іншими документами,
оформленими (отриманими) ТОВ
«Аделанта» в ході здійснення
господарської діяльності, оскільки
такі документи не містять жодних
відомостей про виготовлення
поліграфічної продукції саме
підприємством ТОВ «Інвестком-Капітал»
або за його участі в такому процесі.

Враховуючи вищенаведений аналіз
наявних в матеріалах справи первинних
і розрахункових документів, що були
надані позивачем, судом вбачається, що
позивачем ні під час проведення
документальної перевірки, ні в ході
розгляду даної справи в суді, не були
надані документи, зокрема первинні, які
б підтверджували як факти дійсного
надання ТОВ «Інвестком-Капітал» послуг
з виготовлення та доставки
поліграфічної продукції на користь
позивача, так і наявність зв'язку таких
операцій з господарською діяльністю
ТОВ «Аделанта».

Таким чином, суд вважає, що позивачем не
доведений факт здійснення
господарських операцій з отримання
поліграфічної продукції від
контрагента належними первинними і
розрахунковими документами, а тому
відповідно формування валових витрат і
віднесення сум податку на додану
вартість з вартості таких послуг до
складу податкового кредиту на підставі
податкових накладних та інших
первинних документів, виписаних ТОВ
«Інвестком-Капітал» на підставі
Договору від 27.01.2012р. № 27/01-12, є
безпідставним.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (ч. 2 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства
України).

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
законодавства України та наданих
сторонами доказів, суд дійшов висновку
про безпідставність позовних вимог, у
зв'язку з чим адміністративний позов не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 2, ст. 9, ст.ст. 69 - 71, ст. 94,
ст.ст. 158-163, ст. 167, ст. 186, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аделанта»
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена за
правилами, встановленими в ст.ст. 185 - 187
Кодексу адміністративного судочинства
України відповідно.

Суддя
О.В. Дегтярьова