Справа № 818/1541/14
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2014-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2014 р.
Справа № 818/1541/14

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Соп'яненка О.В.

за участю секретаря судового засідання
- Усенко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Піто Ойл" до
Охтирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень та податкової
вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом,
який підтримав в судовому засіданні та
мотивує тим, що відповідачем прийнято
рішення від 12 лютого 2014 року про
зменшення розміру бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість в розмірі 1041028 грн. та рішення
про збільшення грошового зобов'язання
з податку на додану вартість в розмірі
221938 грн. Крім того, в березні-травні 2014
року відповідачем видавались нові
податкові повідомлення-рішення та 16
травня винесено податкову вимогу, але
усі ці рішення прийняті шляхом
перенесення сум з податкових
повідомлень-рішень попереднього
місяця.

Вважає такі рішення
протиправними. Постановою Сумського
окружного адміністративного суду від
06.112013 року встановлено залишок
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного періоду в розмірі 1041028 грн.
Постанова набрала законної сили 22.11.2013
року. В декларації за листопад 2013 року
було відображено залишок від'ємного
значення. Крім того, право позивача на
відображення від'ємного значення з
податку на додану вартість в
декларації за листопад 2013 року
підтверджено висновком ХНДІСЕ в м.
Бокаріуса. В декларації за січень 2011
року позивач від'ємне значення, на яке
мав право, не відобразив.

За ініціативою відповідача 21.06.2011
року реєстрацію позивача як платника
податку на додану вартість скасовано.
Відповідно до вимог ст. 187 ПК України
при скасуванні реєстрації платника
податку на додану вартість, на обліку у
якого маються товари та необоротні
активи, при придбанні яких суми податку
включено до податкового кредиту, має
бути нараховано зобов'язання з податку
на додану вартість на суму такого
податку, але такий порядок визначено
для випадку скасування реєстрації за
заявою самого платника. Порядок
відображення в обліку наслідків
анулювання реєстрації платником ПДВ за
ініціативою податкового органу
Податковим кодексом визначено не було.
Таким чином, позивач не використав
залишок від'ємного значення.

23 жовтня 2013 року позивач знову
зареєструвався як платник ПДВ. Законом
не встановлено строку, протягом якого
до обліку може бути включено від'ємне
значення з податку на додану вартість.
Вважає, що ним правомірно включено суму
від'ємного значення, на яку мав право
станом на 01 січня 2011 року, до податкової
декларації за листопад 2013 року.

Податкові повідомлення-рішення
від 19 березня 2014 року, 18 квітня 2014 року
та 20 травня 2014 року, вони винесені
відповідачем протиправно, з порушенням
вимог т. 56 п. 56.15 ПК України, оскільки на
момент їх винесення не була розглянута
скарга позивача на податкове
повідомлення-рішення від 12 лютого 2014
року. 14 травня 2014 року позивачем тільки
подано повторну скаргу. З таким же
порушенням відповідачем винесено
податкову вимогу від 16 травня 2014 року.
Просить скасувати податкові
повідомлення-рішення та податкову
вимогу.

Представник відповідача позов не
визнав. Пояснив, що відповідачем
проведено камеральну перевірку
податкової декларації позивача за
червень 2010 року. За наслідками
перевірки винесено податкове
повідомлення-рішення, яким зменшено
розмір бюджетного відшкодування
податку на додану вартість. Постановою
Сумського окружного адміністративного
суду в справі за позовом ТОВ "Піто Ойл" в
задоволенні вимог про скасування
податкового повідомлення-рішення
відмовлено. В податковій звітності з
вересня 2010 року по травень 2011 року
позивач усі показники декларації
відображались з нульовим значенням. За
червень 2011 року декларація позивачем
взагалі не подавалась. Будь-які
уточнюючі розрахунки до декларацій
позивач мав право подати до моменту
анулювання його реєстрації як платника
ПДВ. 21.06.2011 року анульовано реєстрацію
позивача платником ПДВ. 29.10.2013 року
позивач знову зареєструвався
платником податку. В порушення вимог
ст. 202 ПК України за жовтень 2013 року ним
подано декларацію з ДПВ з нульовими
значеннями, тобто в цьому періоді ніякі
операції, що підлягають оподаткуванню
податком на додану вартість, не
проводились. В декларації за листопад
позивачем відображено залишок
від'ємного значення з податку на додану
вартість попереднього звітного
періоду. За наслідками камеральної
перевірки 12 лютого 2014 року
відповідачем винесено податкові
повідомлення-рішення,якими зменшено
розмір відмовного значення з податку
на додану вартість та збільшено
зобов'язання з податку на додану
вартість. В наступних періодах позивач
продовжував безпідставно відображати
в деклараціях залишок від'ємного
значення попередніх періодів. За
наслідками перевірок відповідачем
винесено податкові
повідомлення-рішення 19 березня 2014 року,
18 квітня 2014 року та 20 травня 2014 року.
Твердження позивача про винесення
податкових повідомлень рішень під час
оскарження попередніх рішень є
безпідставним. Податкові
повідомлення-рішення від 12.02.2014 року
оскаржені позивачем 04.03.2014 року. Акт
камеральної перевірки відповідачем
виготовлено 19.02.2014 року та направлено
позивачу 20.02.2014 року. Просить в
задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, суд
вважає, що позов задоволенню не
підлягає. Судом встановлено, що
відповідачем проведено камеральну
перевірку даних, задекларованих
позивачем у звітності з податку на
додану вартість за листопада 2013 року.
За наслідками перевірки 12 лютого 2014
року винесено податкові
повідомлення-рішення форми "В4" №,
яким зменшено розмір від'ємного
значення з податку на додану вартість
на 1041028, форми "Р" №, яким збільшено
зобов'язання з податку на додану
вартість на 177550 грн., застосовано
штрафні (фінансові) санкції в розмірі
44388 грн. (а.с. 17-18). Такі рішення
відповідачем прийнято на підставі
висновків про безпідставне уточнення
позивачем відомостей з податку на
додану вартість за січень 2011 року.

В зв'язку з тим, що позивач в
наступних деклараціях з податку на
додану вартість продовжував
відображати залишок від'ємного
значення з податку на додану вартість,
який виник в попередніх періодах,
відповідачем проведено камеральні,
перевірки податкових декларацій за
грудень 2013 року, січень 2014 року, лютий
2014 року, березень 2014 року, квітень 2014
року (а.с. 23-38, 88-92, 101-106). За наслідками
зазначених перевірок відповідачем
винесено податкові
повідомлення-рішення від 19.03.2014 року
форми "В4" №, яким зменшено розмір
від'ємного значення з податку на додану
вартість на 863478 грн., форми "Р" №,
яким збільшено зобов'язання з податку
на додану вартість на 15489 грн.,
застосовано штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 7745 грн. 18 квітня 2014
року форми "В4" № , яким зменшено
розмір від'ємного значення податку на
додану вартість на 847989 грн., форми "Р"
№ яким збільшено зобов'язання з
податку на додану вартість на 50833 грн.,
застосовано штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 25417 грн. 20 травня 2014
року форми "В4" №, яким зменшено
розмір від'ємного значення з податку на
додану вартість на 797156 грн. 17 червня 2014
року форми "В4" № , яким зменшено
розмір від'ємного значення з податку на
додану вартість на 797156 грн. 04 липня 2014
року форми "В4" № яким зменшено
розмір від'ємного значення з податку на
додану вартість на 797156 грн. (а.с. 17-22, 87,
100). 16 травня 2014 року відповідачем
винесено податкову вимогу №850-25 на суму
податкового боргу 225770 грн. 10 коп (а.с. 46).

Судом встановлено, що ТОВ "Піто
Ойл" було зареєстровано платником
податку на додану вартість 23.06.2009 року.
Рішенням від 21 червня 2011 року
анульовано реєстрацію позивача як
платника ПДВ з 21 червня 2011 року в
зв'язку з тим, що протягом 12 послідовних
місяців до податкового органу
подавались декларації, які свідчать
про відсутність операцій з
постачання/придбання товарів,
здійснених з метою формування
податкового зобов'язання чи
податкового кредиту (а.с. 110-111). як
повідомлено позивачем та не
заперечується відповідачем, 23 жовтня
2013 року позивача зареєстровано
платником ПДВ.

Відповідно до ст. 200 п.п. 200.1-200.3 ПК
України сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені цим
розділом. При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

В декларації за листопад 2013 року
позивачем відображено залишок
від'ємного значення з податку на додану
вартість, який виник в попередніх
періодах (а.с. 127-132). В обґрунтування
правомірності таких дій позивач
посилається на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від 06
листопада 2013 року,якою встановлено
право позивача на від'ємне значення
податку на додану вартість. Таке
твердження суд вважає безпідставним.
Сумських окружним адміністративним
судом відмовлено в позові ТОЛВ "Піто
Ойл" до Охтирської ОДПІ про скасування
податкового повідомлення-рішення. При
цьому судом зазначено, що право на
отримання бюджетного відшкодування у
позивача виникло з січня 2011 року. Такий
висновок судом було зроблено при
дослідженні правовідносин, що виникли
до 01 січня 2011 року. Як було зазначено
вище, 21 червня 2011 року реєстрацію
позивача як платника податку на додану
вартість анульовано.

Відповідно до ст. 180 ПК України
для цілей оподаткування платником
податку на додану вартість є: будь-яка
особа, що провадить або планує
провадити господарську діяльність і
реєструється за своїм добровільним
рішенням як платник податку у порядку,
визначеному статтею 183 цього розділу;
будь-яка особа, що зареєстрована або
підлягає реєстрації як платник
податку; будь-яка особа, що ввозить
товари на митну територію України в
обсягах, які підлягають оподаткуванню,
та на яку покладається
відповідальність за сплату податків у
разі переміщення товарів через митний
кордон України відповідно до Митного
кодексу України; особа, що веде облік
результатів діяльності за договором
про спільну діяльність без утворення
юридичної особи; особа - управитель
майна, яка веде окремий податковий
облік з податку на додану вартість щодо
господарських операцій, пов'язаних з
використанням майна, що отримане в
управління за договорами управління
майном; особа, що проводить операції з
постачання конфіскованого майна,
знахідок, скарбів, майна, визнаного
безхазяйним, майна, за яким не
звернувся власник до кінця строку
зберігання, та майна, що за правом
успадкування чи на інших законних
підставах переходить у власність
держави (у тому числі майна,
визначеного у статті 243 Митного кодексу
України), незалежно від того, чи досягає
вона загальної суми операцій із
постачання товарів/послуг, визначеної
пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, а
також незалежно від того, який режим
оподаткування використовує така особа
згідно із законодавством; особа, що
уповноважена вносити податок з
об'єктів оподаткування, що виникають
внаслідок поставки послуг
підприємствами залізничного
транспорту з їх основної діяльності, що
перебувають у підпорядкуванні
платника податку в порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України; особа - інвестор (оператор),
який веде окремий податковий облік,
пов'язаний з виконанням угоди про
розподіл продукції. Відповідно до ст.
183 п. 183.18 ПК України Особі, що
реєструється як платник податку,
присвоюється індивідуальний
податковий номер, який
використовується для сплати податку.
Відповідно до ст. 184 п. 184.5 ПК України з
моменту анулювання реєстрації особи як
платника податку така особа
позбавляється права на віднесення сум
податку до податкового кредиту,
виписку податкових накладних. На
момент анулювання реєстрації позивача
платником ПДВ ці правовідносини
регулювалися "Положенням про
реєстрацію платників податку на додану
вартість", затвердженим Наказом ДПА
України від 22.12.2010 року, N 978. Відповідно
до п. 6 Положення особі, що реєструється
як платник податку, присвоюється
індивідуальний податковий номер, який
використовується для сплати податку.
Індивідуальний податковий номер є
єдиним для всього інформаційного
простору України і зберігається за
платником ПДВ до моменту анулювання
реєстрації платника ПДВ. Використання
індивідуального податкового номера,
наданого при реєстрації, є обов'язковим
при оформленні й користуванні всіма
видами документів, які пов'язані з
розрахунками при придбанні товарів,
обліком, звітністю про податок на
додану вартість, оформленні
податкового кредиту. З наведених
нормативних актів вбачається, що особа
набуває статусу платника податку на
додану вартість та усіх пов'язаних з
цим прав та обов'язків лише після
реєстрації її платником ПДВ у
встановленому порядку. Особа,
реєстрацію якої анульовано, втрачає
втрачає права, пов'язані з такою
реєстрацією, крім права на отримання
бюджетного відшкодування, на яке така
особа мала право на момент анулювання
її реєстрації платником ПДВ. Як було
зазначено, реєстрація позивача
платником ПДВ анульовано в зв'язку з
тим, що протягом 12 місяців він не
декларував операцій, що підлягають
оподаткуванню.

В жовтні 2013 року позивач здійснив
нову реєстрацію платником ПДВ.
Податковим кодексом не передбачено
відновлення реєстрації, яку було
анульовано, та продовження
правовідносин, що припинились в зв'язку
з анулюванням реєстрації. За таких
обставин, суд вважає, що з моменту
анулювання реєстрації позивача як
платника ПДВ, він не мав право вчиняти
будь-які дії, пов'язані з нарахуванням
та сплатою ПДВ: проводити облік
податкового кредиту, від'ємного
значення податку та зобов'язань,
видавати податкові накладні, подавати
декларації з ПДВ, в тому числі і
уточнюючі, та реєстри податкових
накладних. Посилання позивач на
висновок експертно-економічного
дослідження № 12726 від 19 грудня 2013 року,
яким подання позивачем уточнюючого
розрахунку з податку на додану
вартість або відобрадження в поточній
декларації з ПДВ коригування сум
бюджетного відшкодування до
податкової декларації за січень 2011
року визнано таким, що відповідає
вимогам Податкового кодексу України,
суд вважає безпідставним. Оцінка дій
позивача та відповідача на предмет їх
правомірності, тобто відповідності
вимогам нормативних актів, є
повноваженням суду та виходить за межі
повноважень експерта-економіста.

Суд також вважає безпідставним
твердження позивача про передчасне та
необґрунтоване винесення
відповідачем податкових
повідомлень-рішень та податкової
вимоги, за умови оскарження податкових
повідомлень-рішень від 12 лютого 2014
року. Як було встановлено судом,
позивачем в деклараціях за грудень 2013
року - квітень 2014 року відображались
суми від'ємного значення податку на
додану вартість, що виникли до 1 січня
2011 року. По кожній з цих декларацій
відповідачем проведено камеральну
перевірку, якою встановлено окремі
порушення при заповненні декларацій.
За наслідками таких перевірок винесено
податкові повідомлення-рішення.

На підставі викладеного, суд
вважає, щ позовні вимоги про скасування
податкових повідомлень-рішень 12.02.2014
року форми "В4" №, форми "Р" №,
від 19.03.2014 року форми "В4" №, форми
"Р" №, від 18.04.2014 р. форми "В4" №
, форми "Р" №, від 20.05.2014 року
форми "В4" №, від 17.06.2014 року форми
"В4" № , від 04.07.2014 року форми "В4" №
; скасування та податкової вимоги
від 16.05.2014 р. №850-25 задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову товариства з обмеженою
відповідальністю "Піто Ойл" до
Охтирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень від 12.02.2014 року
форми "В4" №, форми "Р" №, від
19.03.2014 року форми "В4" №, форми "Р"
№, від 18.04.2014р. форми "В4" № ,
форми "Р" №, від 20.05.2014 року форми
"В4" №, від 17.06.2014 року форми "В4" №
, від 04.07.2014 року форми "В4" № ;
скасування податкової вимоги від
16.05.2014 р. №850-25 відмовити в зв'язку з
необгрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання її копії.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис)
О.В. Соп'яненко

З оригіналом згідно

Суддя
О.В. Соп'яненко