Справа № К/9991/26623/11-С
Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/26623/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Гаманка
О.І.

суддів Білуги
С.В.,

Загороднього А.Ф.

розглянувши в письмовому провадженні
касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 14 лютого 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 20 квітня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України на Південно-Західній
Залізниці про скасування наказу про
звільнення та поновлення на роботі,

встановила:

У лютому 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Південно-Західній Залізниці про
скасування наказу про звільнення № 134
о/с від 21.05.2010 року та поновлення на
роботі.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 14 лютого 2011 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 20 квітня 2011 року, позовну заяву
ОСОБА_2 залишено без розгляду.

ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на допущені судами
порушення норм процесуального права,
просить ухвалу Окружного
адміністративного суду міста Києва від
14 лютого 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 20 квітня 2011 року скасувати, а
справу направити на новий розгляд або
для продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
оскільки рішення суду першої та
апеляційної інстанції постановлені з
додержанням норм матеріального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
є необґрунтованими і не дають підстав,
які передбачені статтями 225- 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
для зміни чи скасування судових рішень.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 відповідно до
наказу Управління Міністерства
внутрішніх справ України на
Південно-Західній залізниці від 21.05.2010
№134 о/с був звільнений з займаної
посади старшого оперуповноваженого
сектору карного розшуку лінійного
відділу на станції Київ-Пасажирський
УМВС України на Південно-Західній
залізниці.

Відповідно до реєстру № 95
рекомендованої кореспонденції від
10.06.2010 року позивачу було направлено
оскаржуваний наказ Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Південно-Західній залізниці від
21.05.2010 року №134 о/с рекомендованим
листом.

Крім того, листами від 09.06.2010 № 37/7-5986 та
від 30.06.2010 року № 37/7-6692 заступника
начальника Управління МВС України на
Південно-західній залізниці
повідомлялось ОСОБА_2 про наказ від
21.05.2010 № 134 о/с щодо його звільнення.

Також судами встановлено, що 11.06.2010 року
ОСОБА_2 звернувся до Міністра
внутрішніх справ України із заявою про
скасування наказу про звільнення та
вимогою про поновлення на роботі, що є
достатньою підставою вважати, що вже
тоді позивачу достовірно було відомо
про оскаржуваний ним наказ щодо
звільнення з роботи, а тому з даним
позовом він повинен був звернутися до
11.07.2010 року.

Адміністративний позов до Окружного
адміністративного суду міста Києва про
скасування наказу та поновлення на
роботі було подано ОСОБА_2 02 лютого 2011
року.

Вирішуючи даний спір, суди попередніх
інстанцій дійшли вірних висновків, що
на момент звільнення ОСОБА_2, позивачу
було відомо про порушення його прав,
проте до суду він звернувся лише 02
лютого 2011 року, тобто за межами строку
встановленого статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в редакції, що діяла на час
виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частин 1, 2 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Частиною 3 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний визначено, що для
звернення до суду у справах щодо
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби встановлюється місячний строк.

Згідно з приписами частини 1 статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

За таких обставин, враховуючи
відсутність належних доказів про
поважність причин пропуску строку,
встановленого статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суди попередніх інстанцій
прийшли до правильного висновку, що
адміністративний позов підлягає
залишенню без розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню,
а ухвалу Окружного адміністративного
суду міста Києва від 14 лютого 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 20 квітня 2011
року необхідно залишити без змін.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а ухвалу Окружного
адміністративного суду міста Києва від
14 лютого 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 20 квітня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління Міністерства
внутрішніх справ України на
Південно-Західній Залізниці про
скасування наказу про звільнення та
поновлення на роботі- без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Гаманко

Судді
С.В. Білуга

А.Ф. Загородній