Справа № К/9991/11666/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/11666/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Державної
податкової адміністрації України на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 17 грудня 2010
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 лютого 2011
року в справі за позовом ОСОБА_4 до
Вищого адміністративного суду України,
третя особа Державна податкова
адміністрація України про стягнення
утриманого податку з доходів фізичних
осіб,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2010 року ОСОБА_4 звернувся в суд
з вказаним адмініс тративним позовом, в
якому зазначав, що в порушення вимог
статті 43 Закону України «Про статус суд
дів» відповідачем утримано податок з
вихідної допомоги, яку було виплачено
при виході у відставку.

Просив стягнути утриманий податок з
доходів фізичних осіб в сумі 74 155,06 грн..

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 17 грудня 2010
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 лютого 2011
року, позов задоволено.

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, третя особа
ставить питання про скасування су
дових рішень та ухвалення нового про
відмову в задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що постановою Верховної
Ради України від 07 жовтня 2010 року суддю
ОСОБА_4 звільнено у відставку.

Відповідно до довідки Вищого
адміністративного суду України від 06
грудня 2010 року при виході у відставку у
жовтні 2010 року позивачу виплачено
вихідну допомогу у розмірі 494 367,06 грн., з
якої утримано податок з доходів
фізичних осіб 15% - в сумі 74 15,06 грн.

Вирішуючи спір суди попередніх
інстанцій виходили з того, що стягнення
податку з доходів фізичних осіб з
вихідної допомоги суперечить
положенням статті 43 Закону України
«Про статус суддів», а також що це є
адресною державною матеріальною
допомогою, яка не включається до складу
загального місячного або річного
оподатковуваного доходу платника
податку.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права колегія суддів
приходить до висновку про те, що ка
саційна скарга не підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 43
Закону України «Про статус суддів»,
чинного на час виникнення спірних
правовідносин, судді, який пішов у
відставку, виплачується вихідна
допомога без сплати податку у розмірі
місячного заробітку за останньою
посадою за ко жен повний рік роботи на
посаді судді, але не менше
шестимісячного заро бітку.

Згідно з підпунктом «д» пункту 1.3
статті 1 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» дохід із
джерелом його походження з України - це
будь-який дохід, одержаний платником
податку або нарахований на його
користь від здійснення будь-яких видів
діяльності на території України, у тому
числі дохід у вигляді заробітної плати,
нарахований (виплачений, наданий)
унаслідок здійснення платником
податку трудової діяльно сті на
території України, від працедавця.

Пунктом 1.1 статті 1 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»
визначено, що для цілей цього Закону
під терміном «заробітна плата»
розуміються також інші заохочува льні
та компенсаційні виплати або інші
виплати та винагороди, які випла
чуються (надаються) платнику податку у
зв'язку з відносинами трудового найму
згідно із законом.

Відповідно до підпункту 22.2 статті 22
зазначеного Закону у разі, якщо норми
інших законів чи інших законодавчих
актів, що містять правила
оподаткування доходів (прибутків)
фізич них осіб, суперечать нормам цього
Закону, пріоритет мають норми цього
Закону.

Згідно з підпунктом 4.3.1 пункту 4.3 статті
4 Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» до складу загального
місячного або річного
оподатковуваного доходу платника
податку не включаються такі доходи (що
не підлягають відображенню в його
річній податковій декларації) сума
державної матеріальної та соціальної
допомоги у вигляді адресних виплат
коштів та надання соціальних послуг
відповідно до закону, житлових та інших
субсидій або дотацій, компенсацій
(включаючи допомогу по вагітності та
пологах), винагород та страхових
виплат, які отримуються платником
податку відповідно з бюджетів та
фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування
згідно із законом.

Оскільки вихідна допомога судді, який
пішов у відставку, має разовий характер
та відноситься до державної
матеріальної допомоги, утримання з
позивача прибуткового податку є
неправомірним та суперечить
положенням закону.

Вихідна допомога судді в разі виходу
його у відставку є видом соціальної
допомоги в розумінні Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»,
тому не підлягає оподаткуванню. При
цьому, у правовідносинах щодо
оподаткування вихідної допомоги судді,
який пішов у відставку, з огляду на
правову позицію Конституційного Суду
України, висловлену у рішенні від 18
червня 2007 року №4-рп/2007 (справа про
гарантії незалежності суддів),
спеціальною нормою є положення статті
43 Закон України «Про статус суддів»,
яка виключає можливість оподаткування
вихідної допомоги.

Утримуючи податок з вихідної допомоги
судді відповідач безпідставно
застосував законодавство з питань
оподаткування.

Вирішуючи питання колізії законів щодо
оподаткування вихідної допомоги судді
суди по передніх інстанцій
обґрунтовано, з посиланням на
відповідні Рішення Конституційного
Суду України щодо статусу суддів,
виходили з їх особливого статусу,
гарантій незалежності суддів,
складовою частиною яких є грошове
утримання та умови від-ставки суддів й
прийшли до обґрунтованого висновку про
пріоритетність застосування Закону
України «Про статус суддів» у
вирішенні даного спору.

Судові рішення ухвалено з додержанням
норм процесуального та матеріального
права, передбачених статтею 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
під-став для їх скасування та прийняття
нового судового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинс
тва України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної податкової
адміністрації України залишити без
задоволення, а постанову Київського
окружного адміністративного суду від 17
грудня 2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 15 лютого 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/