Справа № 2а-108/10/2370
Суддя: В.А. Гайдаш
Дата ухвалення: 2014-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2014 року
справа № 2а-108/10/2370

18 год. 20 хв.
м.
Черкаси

Черкаський окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді - Гайдаш В.А.,

суддів - Гаврилюка В.О., Паламара П.Г.,

при секретарі - Журавель Т.В.,

за участю представника відповідача -
Трояна Ю.О. (за довіреністю),
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси адміністративну
справу за позовом ОСОБА_2 до
Міністерства доходів і зборів України
про визнання дій протиправними,
визнання протиправним та скасування
наказу, поновлення на службі та
стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Черкаського
окружного адміністративного суду з
позовом до Міністерства доходів і
зборів України про визнання дій
протиправними, визнання протиправним
та скасування наказу, поновлення на
службі та стягнення коштів.

В адміністративному позові позивач, з
врахуванням заяви про уточнення
позовних вимог, просить суд: визнати
дії ДПА України щодо звільнення ОСОБА_2
з посади та податкової міліції
протиправними; визнати протиправним та
скасувати наказ ДПА України від 28
грудня 2009 року № 1610-о в частині
звільнення ОСОБА_2 з посади та
податкової міліції, поновити ОСОБА_2 на
службі на посаді старшого
оперуповноваженого з особливо
важливих справ аналітичного відділу
оперативно-аналітичного управління
Головного управління податкової
міліції ДПА України із збереженням
усіх доплат і надбавок, які отримував
ОСОБА_2 згідно із розрахунковим листом
за грудень 2009 року; стягнути з ДПА
України на користь ОСОБА_2 грошове та
речове забезпечення за час вимушеного
прогулу в розмірі 11448 грн. 85 коп.,
середній заробіток за час вимушеного
прогулу за затримку у видачі трудової
книжки в розмірі 11448 грн. 85 коп. та
моральну шкоду в розмірі 5000 грн. 00 коп.

Позивач в судове засідання не з'явився,
однак надав суду клопотання про
розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення
адміністративного позову заперечував
в повному обсязі з підстав, викладених
в запереченнях на адміністративний
позов та додаткових поясненнях по
справі.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, розглянувши подані
документи і матеріали, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд встановив.

Наказом ДПА України від 16 листопада 2009
року №1403-о підполковника податкової
міліції ОСОБА_2, який перебував у
розпорядженні ДПА України, призначено
на посаду старшого оперуповноваженого
з особливо важливих справ аналітичного
відділу оперативно-аналітичного
управління ГУ ПМ ДПА України.

Наказом ДПА України від 28 грудня 2009
року №1610-о позивача було звільнено з
посади та податкової міліції у запас
Збройних Сил за пунктом 64 "ж" (за власним
бажанням) Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ з 28 грудня 2009
року.

Підставою для звільнення став рапорт
ОСОБА_2 від 28 грудня 2009 року.

28 грудня 2009 року ОСОБА_2 подав рапорт на
ім'я Голови ДПА України Буряка С.В., в
якому вказав, що у зв'язку з наявністю
вислуги років та погіршенням стану
здоров'я просить звільнити його з
органів податкової служби з 28 грудня 2009
року та направити на
військово-лікарську комісію.

В матеріалах справи мається рапорт
позивача від 24 грудня 2009 року на ім'я
Голови ДПА України, в якому ОСОБА_2
просив передчасно написаний рапорт
щодо звільнення з органів ДПС з 28
грудня 2009 року не розглядати, а вважати
недійсним.

Крім того, 28 грудня 2009 року ОСОБА_2
направив на ім'я Голови ДПА України
термінову телеграму, в якій зазначив,
що у зв'язку з перебуванням на
стаціонарному лікуванні та зміною
обставин відкликає рапорт від 28 грудня
2009 року щодо звільнення його з органів
ДПС з 28 грудня 2009 року, який був
передчасно написаний та переданий
керівнику підрозділу 4 листопада 2009
року. Термінова телеграма на ім'я
Голови ДПА України вручена
уповноваженій особі 28 грудня 2009 року о
16 год.15 хв.

Вирішуючи спір по суті, колегія суддів
зазначає наступне.

Порядок та умови проходження служби в
органах внутрішніх справ визначені
Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 липня 1991 року № 114.

Відповідно до пункту 62 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ звільнення осіб
рядового і начальницького складу зі
служби провадиться:

а) у запас Збройних Сил (з постановкою
на військовий облік), якщо звільнені
особи не досягли граничного віку,
встановленого Законом України «Про
військовий обов'язок і військову
службу» для перебування в запасі осіб,
які мають військові звання і за станом
здоров'я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо звільнені особи
досягли граничного віку, встановленого
Законом України «Про військовий
обов'язок і військову службу» для
перебування в запасі осіб, які мають
відповідні військові звання або
визнані військово-лікарськими
комісіями непридатними за станом
здоров'я до військової служби (із
зняттям з військового обліку).

Підпунктом «ж» пункту 64 Положення
передбачено, що особи середнього,
старшого і вищого начальницького
складу звільняються зі служби в запас
(з постановкою на військовий облік) за
власним бажанням - при наявності
поважних причин, що перешкоджають
виконанню службових обов'язків.

Звільнення зі служби за власним
бажанням відповідно до зазначеної
правової норми можливо при наявності
двох обов'язкових умов: 1) власного
бажання особи, яка проходить службу,
для дострокового звільнення; 2)
наявності причин, що перешкоджають
виконанню службових обов'язків.

Як вбачається з матеріалів
адміністративної справи, ОСОБА_2,
подаючи рапорт про звільнення,
датований 28 грудня 2009 року, зазначив, що
просить звільнити його зі служби з 28
грудня 2008 року "у зв'язку з наявністю
вислуги років та погіршенням стану
здоров'я". Просив також направити його
"на ВКК" - лікарську комісію.
Відповідачем не перевірено наявності
причин, що перешкоджають виконанню
позивачем службових обов'язків та
звільнено позивача зі служби без
наявності висновку про стан здоров'я
позивача. Крім цього, рапортом від 24
грудня 2009 року позивач просив не
звільняти його зі служби з 28 грудня 2008
року, оскільки він бажає продовжувати
службу. Рапорт зареєстрований у
Державній податковій інспекції
України 24 грудня 2009 року. Телеграмою
від 28 грудня 2009 року позивач ще раз
підтвердив відкликання поданого ним
рапорту про звільнення зі служби.

Враховуючи викладені обставини,
колегія суддів прийшла до висновку про
відсутність підстав для звільнення
позивача зі служби у запас Збройних Сил
за пунктом 64 "ж" (за власним бажанням)
Положення та відповідно, незаконності
винесення оскаржуваного наказу про
звільнення позивача.

Пунктом 24 вказаного Положення
встановлено, що в разі незаконного
звільнення або переведення на іншу
посаду особи рядового, начальницького
складу органів внутрішніх справ
підлягають поновленню на попередній
посаді з виплатою грошового
забезпечення за час вимушеного
прогулу.

Пунктом 32 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про практику розгляду
судами трудових спорів» від 06
листопада 1992 року № 9 визначено, що у
випадках стягнення на користь
працівника середнього заробітку за час
вимушеного прогулу в зв'язку з
незаконним звільненням або
переведенням, відстороненням від
роботи, невиконанням рішення про
поновлення на роботі, затримкою видачі
трудової книжки або розрахунку він
визначається за загальними правилами
обчислення середнього заробітку,
виходячи з заробітку за останні два
календарні місяці роботи. Для
працівників, які пропрацювали на
даному підприємстві (в установі,
організації) менш двох місяців,
обчислення проводиться з розрахунку
середнього заробітку за фактично
пропрацьований час. При цьому,
враховуються положення Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
№ 100 (зі змінами, внесеними постановою
Кабінету Міністрів України від 16
травня 1995 року № 348).

Таким чином суд приходить до висновку
про задоволення адміністративного
позову в частині стягнення з
Міністерства доходів і зборів України
на користь ОСОБА_2 середнього заробітку
за час вимушеного прогулу в розмірі 11448
грн.

Щодо стягнення з відповідача на
користь ОСОБА_2 середнього заробітку за
час вимушеного прогулу за затримку у
видачі трудової книжки в розмірі 11448
грн. 85 коп., то колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до п. 4.1 Інструкції про
порядок ведення трудових книжок,
затвердженої наказом Мінпраці України
від 29.07.1993 року № 58, власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний
видати працівнику його трудову книжку
в день звільнення з внесеним до неї
записом про звільнення.

Щодо неотримання трудової книжки
позивачем, в судовому засіданні
представник позивача ОСОБА_3 пояснив,
що оскільки позивач вважав, що його
було звільнено незаконно, то він
трудову книжку відмовився отримувати в
ДПА України, а тому в задоволенні
позовних вимог в цій частині слід
відмовити.

Щодо позовної вимоги про відшкодування
позивачу моральної шкоди в розмірі 5000
грн., то суд зазначає наступне.

При з'ясуванні фактів, з якими закон
пов'язує відшкодування моральної
шкоди, слід виходити з вимог статей 1167,
1187 Цивільного кодексу України, що
визначають підстави покладання
обов'язку по відшкодуванню такої шкоди
та обставини, які мають враховуватися
при визначенні розміру відшкодування.

Відповідно до роз'яснень, даних в
пункті 3 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. № 4,
моральна шкода - це втрати немайнового
характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань, або інших
негативних явищ, заподіяних фізичній
чи юридичній особі незаконними діями
або бездіяльністю інших осіб.

Частиною 2 статті 23 Цивільного кодексу
України передбачено, що моральна шкода
полягає: у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Разом з цим, позивачем не надано
доказів перенесених нею душевних
страждань, характеру немайнових втрат,
тяжкості вимушених змін у її життєвих
стосунках, пов'язаних з неправомірними
діями відповідача.

Враховуючи вимоги вищенаведеного
законодавства, суд приходить до
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 в частині
стягнення на його користь моральної
шкоди в розмірі 5000 грн.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку про часткове задоволення
адміністративного позову.

Згідно ч. 1 та 2 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Керуючись ст.ст. 17, 86, 94, 159, 162, 163, 254 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати дії ДПА України щодо
звільнення ОСОБА_2 неправомірними.

Визнати протиправним та скасувати
наказ ДПА України від 28.12.2009 року № 1610-о
в частині звільнення ОСОБА_2 з посади та
податкової міліції у запас Збройних
Сил України за пунктом 64 підпункту «ж»
(за власним бажанням).

Поновити ОСОБА_2 в Міністерстві доходів
і зборів України на посаді,
рівнозначній тій, яку позивач займав в
Головному управлінні податкової
міліції ДПА України станом на день
звільнення.

Стягнути з Міністерства доходів і
зборів України на користь ОСОБА_2
середній заробіток за час вимушеного
прогулу в розмірі 11448 (одинадцять тисяч
чотириста сорок вісім) грн. 85 коп.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_2 (18000, АДРЕСА_1)
сплачений судовий збір в розмірі 128
(сто двадцять вісім) грн. 29 коп.
відповідно до квитанцій № ПН186 від
21.01.2010 року та № 107 від 09.02.2010 року.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, яка може бути
подана до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення постанови, а в разі
проголошення судом вступної та
резолютивної частини постанови
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Головуючий суддя
В.А. Гайдаш

Судді
В.О. Гаврилюк

П.Г. Паламар

Повний текст постанови
виготовлено та підписано 07 серпня 2014
року