Справа № 826/7891/14
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 липня 2014 року № 826/7891/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі: судді Мазур А.С.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомКиївського міського центру
зайнятостідо ОСОБА_1простягнення
заборгованості в розмірі 835,01 грн.,в с т
Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом про стягнення з ОСОБА_1 коштів у
розмірі 835,01 грн.. В обґрунтування
позовних вимог покликається на те, що
відповідач 06.03.2014 року подала до
Солом'янського районного центру
зайнятості Київського міського центру
зайнятості заяву про надання їй
статусу безробітного та призначення
виплати допомоги по безробіттю, в якій
зазначила, що вона не є суб'єктом
підприємницької діяльності.
Відповідачу було надано статус
безробітного та призначена допомога по
безробіттю. 18.04.2014 року Солом'янським
РЦЗ було отримано витяг з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, у якому
міститься запис від 31.03.2011 року про
перебування відповідача в стані
припинення за судовим рішенням про
припинення діяльності фізичної
особи-підприємця, що не пов'язано з її
банкрутством. За час перебування на
обліку як безробітний відповідач
отримала допомогу в розмірі 835,01 грн.,
яка підлягає поверненню.
Представник позивача позов підтримала
та дала пояснення аналогічні мотивам
звернення до суду. Просила позов
Відповідач у судове засідання, 09.07.2014
року не прибула, про час, дату та місце
його проведення повідомлялася
Ухвала про відкриття провадження у
справі та призначення її до судового
розгляду, а також повістка про виклик у
судове засідання надсилались
відповідачу за її місцем проживання,
проте були повернуті з незалежних від
суду причин. Відповідно до абзацу
другого частини третьої статті 167,
частини одинадцятої статті 35 КАС
України ухвала про відкриття
провадження у справі та повістки
вважаються врученими відповідачу,
відповідно він належно повідомлявся
про місце, дату та час проведення
судових засідань.

На підставі частин четвертої, шостої
статті 128 КАС України судом ухвалено
здійснювати судовий розгляду справи
без участі відповідача за наявними в
матеріалах судової справи доказами та
про продовження розгляду справи в
письмовому провадженні.

Розглянувши подані позивачем
документи і матеріали, всебічно
з'ясувавши фактичні обставини справи,
на яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає
позовні вимоги такими, що не підлягають
задоволенню, з наступних підстав.

06.03.2014 року ОСОБА_1 звернулася до
Солом'янського центру зайнятості із
заявою про надання статусу
безробітного та призначення виплати
допомоги по безробіттю.

Згідно Наказу Солом'янського районного
центру зайнятості від 13.03.2014 року №НТ
140313 відповідачу було надано статус
безробітного та Наказом від 13.03.2014 року
№НТ 140313 призначено допомогу по
безробіттю з 13.03.2014 по 07.03.2015.

18.04.2014 року Солом'янським районним
центром зайнятості було отримано витяг
з Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, в
якому був відсутній запис про державну
реєстрацію припинення підприємницької
діяльності ОСОБА_1 та зазначено, що з
3.03.2011 перебуває в стані припинення за
судовим рішенням.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про
зайнятість населення" від 05.07.2012 року,
до зайнятого населення належать особи,
які працюють за наймом на умовах
трудового договору (контракту) або на
інших умовах, передбачених
законодавством, особи, які
забезпечують себе роботою самостійно
(у тому числі члени особистих
селянських господарств), проходять
військову чи альтернативну
(невійськову) службу, на законних
підставах працюють за кордоном та які
мають доходи від такої зайнятості, а
також особи, що навчаються за денною
формою у загальноосвітніх,
професійно-технічних та вищих
навчальних закладах та поєднують
навчання з роботою.

Таким чином, законодавець
обов'язковою ознакою зайнятого
населення зазначає наявність
отриманого доходу.

Позивачем не надано доказів отримання
відповідачем доходу у період з 13.03.2014
року, з часу реєстрації його
безробітним.

З Витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на 25.03.2014 року
вбачається, що відповідач
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності та на даний
час знаходиться в стані припинення з
31.03.2011 року за судовим рішенням, однак
жодних даних про отриманий ним дохід у
статусі безробітного немає.

Таким чином суд приходить до висновку,
що відповідач, як особа, яка через
відсутність роботи не має заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів як джерела існування, готова та
здатна приступити до роботи,
відповідно до статті 1 Закону України
«Про зайнятість населення» є
безробітною.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" від 02.03.2000 року з наступними
змінами і доповненнями, Фонд
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття (далі - Фонд)
створюється для управління
страхуванням на випадок безробіття,
акумуляції страхових внесків, контролю
за використанням коштів, виплати
забезпечення та надання соціальних
послуг, здійснення інших функцій
згідно із цим Законом і статутом Фонду.
Фонд є цільовим централізованим
страховим фондом, некомерційною
самоврядною організацією. Держава є
гарантом забезпечення застрахованих
осіб та надання їм відповідних
соціальних послуг Фондом.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач з 13.03.2014 року набула статусу
безробітного з виплатою допомоги по
безробіттю, відповідно до наказу
Солом'янського районного центру
зайнятості в м. Києві №НТ140313 від 13.03.2014
року.

Положеннями ст. 34 Закону встановлено,
що Фонд має право:

користуватися в установленому порядку
відомостями Державного реєстру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, необхідними
для забезпечення виконання покладених
на нього функцій;

перевіряти достовірність
відомостей, поданих роботодавцем для
отримання коштів Фонду, дотримання
порядку використання роботодавцем
виділених йому коштів Фонду та
зупиняти виплати з Фонду в разі відмови
або перешкоджання з боку роботодавця у
проведенні перевірки, виявлення фактів
подання ним Фонду недостовірних
відомостей або порушення порядку
використання роботодавцем коштів
Фонду;

отримувати необхідні пояснення
(у тому числі в письмовій формі) з
питань, що виникають під час перевірки;

стягувати фінансові санкції та
адміністративні штрафи, передбачені
законом за порушення вимог цього
Закону;

стягувати відповідно до закону
кошти Фонду, виплачені особам,
зареєстрованим як безробітні, у
вигляді матеріального забезпечення на
випадок безробіття та витрачені на
надання соціальних послуг безробітним
у разі встановлення факту їх отримання
на підставі недостовірних відомостей,
поданих особою;

стягувати з роботодавця суму
страхових коштів та вартість
соціальних послуг, наданих
безробітному в разі поновлення його на
роботі за рішенням суду, а також
незаконно виплачені безробітному суми
матеріального забезпечення в разі
неповідомлення роботодавцем Фонду про
прийняття його на роботу;

вимагати від керівників та інших
посадових осіб підприємств, установ і
організацій, а також від фізичних осіб
усунення виявлених фактів порушення
законодавства про страхування на
випадок безробіття.

Фонд зобов'язаний:

виплачувати забезпечення та
надавати соціальні послуги,
передбачені цим Законом;

вживати заходів до раціонального
використання коштів і забезпечення
фінансової стабільності Фонду;

контролювати правильність
витрат за страхуванням на випадок
безробіття, передбачених цим Законом
та іншими нормативно-правовими актами
з питань страхування на випадок
безробіття, правильність призначення
роботодавцем та виплати застрахованим
особам допомоги по частковому
безробіттю;

щорічно складати звіт про
результати своєї діяльності та
подавати його Кабінету Міністрів
України;

інформувати застрахованих осіб про
результати своєї роботи через засоби
масової інформації.

Наказом Солом'янського районного
центру зайнятості в місті Києві від
13.03.2014 року №НТ140313 відповідачу було
призначено допомогу по безробіттю та
розпочато виплату такої допомоги,
наказом від 18.04.2014 року №140418 припинено
виплату допомоги по безробіттю.

Позивачем не надано доказів отримання
у цей період відповідачем доходів.

Згідно ч.2, ч.3 ст. 36 згаданого вище
Закону, застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг.

У разі виїзду особи, зареєстрованої в
установленому порядку як безробітна,
за межі України з метою
працевлаштування чи здійснення іншої
діяльності, спрямованої на отримання
прибутку, така особа зобов'язана
повідомити про це державну службу
зайнятості.

Сума виплаченого забезпечення та
вартості наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Таким чином, судом встановлено, що
відповідач не вчинив дій, які б
свідчили про умисне невиконання своїх
обов'язків та зловживання ними (згідно
Закону "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття").

Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується, зокрема, принципом
законності.

Згідно з ч.1, ч. 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку про те, що позивачем не
наведено обставин, які б свідчили про
обґрунтованість його вимог, а тому
позов задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 69-71, 94, 97, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позову - відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили відповідно до
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції в порядку та строки,
встановлені статтями 185-187 цього
Кодексу шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги з
одночасним надсиланням копії
апеляційної скарги до суду апеляційної
інстанції протягом десяти днів з дня
проголошення постанови. У разі
відкладення складення постанови у
повному обсязі, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
А.С. Мазур