Справа № 2а-1017/2633/12
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
2а-1017/2633/12 Головуючий у 1-й
інстанції: Капшук Л.О.
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

08 серпня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Аліменко В.О.,

суддів:
Безименна Н.В., Кучма А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
відповідача Управління Пенсійного
фонду України в Миронівському районі
Київської області на постанову
Миронівського районного суду
Київської області від 20.06.2012 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в Миронівському районі
Київської області про оскарження дій і
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, зобов'язання провести
певні дії -,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Миронівського районного
суду київської області від 20 червня 2012
року позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність
відповідача щодо ненарахування та
виплати позивачу пенсії та щомісячної
доплати до пенсії, зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок
пенсії позивача та виплатити
відповідно до ст.39,50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
урахуванням проведених виплат: основну
пенсію по інвалідності у розмірі 8
мінімальних пенсій за віком, щомісячну
доплату до пенсії у розмірі однієї
заробітної плати за період з 05 січня 2011
року по 22 липня 2011 року.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду першої інстанції,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити у задоволенні
вимог адміністративного позову.

Апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197
КАС України, якою передбачено, що суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справ
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої ст. 183-2 КАС України.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
першої інстанції залишенню без змін з
наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
вимога позивача щодо зобов`язання УПФУ
здійснити перерахунок та виплату
доплати до пенсії як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає в зоні
посиленого радіологічного контролю у
розмірі 1 мінімальної зарплати, та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до
категорій 1, інвалідам ІІ групи
призначається у розмірі 75 процентів
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст.ст. 39, 50 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки він знайшов
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є постраждалим внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорія,
інвалідом ІІ групи, та проживає на
території радіоактивного забруднення,
що підтверджується копією посвідчення,
перебуває на обліку у відповідача та
отримує пенсію у відповідача,
додаткову пенсію та доплату за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у відповідності до
ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі Закон).

У відповідності до статті 49 Закону
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Згідно до ст. 39 Закону, пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
проводиться доплата до пенсії, яка
становить у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - одна
мінімальна заробітна плата.

За змістом ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам,
віднесеним до категорії 1, інвалідам IІ
групи призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах - 75 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Враховуючи вищевикладене позивач має
право на одержання щомісячної
додаткової пенсії 75% мінімальної
пенсії за віком.

Всупереч ст.ст. 39, 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивачу вказані доплати
виплачувалися частково, у фіксованому
розмірі, визначеному Постановою
Кабінету Міністрів України № 836 від
26.07.1996 року по ст. 39 вказаного Закону та
по ст. 50, відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008
року № 530, а не в кратному відношенні до
мінімальної заробітної плати та
мінімальної пенсії за віком, як того
вимагає вказаний Закон.

З огляду на те, що Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має вищу юридичну силу в
порівняні з Постановою Кабінету
Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року
та Постановою Кабінету Міністрів
України від 28.05.2008 року № 530 відповідач
не правомірно виплачував додаткову
пенсію та доплату до пенсії в меншому
розмірі ніж це передбачено ст.ст. 39, 50
зазначеного Закону.

Таким чином колегія суддів
погоджується в висновком суду першої
інстанції, щодо часткового задоволення
позовних вимог та зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок
пенсії позивача та виплатити
відповідно до ст.39, ст.50 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Частиною 4 статті 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
встановлено, що в усіх випадках розмір
пенсії для інвалідів ІІ групи, щодо
яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою не може
бути нижчим 8 мінімальних пенсій за
віком.

Враховуючи вищевикладене позивач має
право на одержання щомісячної пенсії у
розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій
за віком.

Всупереч ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивачу пенсія
виплачувалась відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України від 30.05.1997
року № 523.

З огляду на те, що Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має вищу юридичну силу в
порівняні з Постановою Кабінету
Міністрів України від 30.05.1997 року №
523відповідач не правомірно виплачував
пенсію в меншому розмірі ніж це
передбачено ст. 54 зазначеного Закону.

Таким чином, апеляційна інстанція
приходить до однозначного висновку про
правомірність доводів суду першої
інстанції про наявність у позивача
права на перерахунок та виплату пенсії
у розмірах, визначених ст. 54 ЗУ «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

При цьому апеляційна скарга не містить
посилання на обставини, передбачені
статтями 202 - 204 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за яких рішення суду підлягає
скасуванню.

Доводи, викладені заявником в
апеляційній скарзі були предметом
дослідження суду першої інстанції і не
знайшли свого належного підтвердження.

Вказані в апеляційній скарзі
процесуальні порушення не призвели до
неправильного вирішення справи і не є
підставою для скасування судового
рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
апеляційна скарга залишається без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 8-11, 160, 197, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Миронівському районі Київської
області - залишити без задоволення.

Постанову Миронівського районного
суду Київської області від 20.06.2012 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та подальшому оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя:
Аліменко В.О.

Судді:
Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.

Головуючий суддя
Аліменко В.О.

Судді:
Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.