Справа № 344/8931/13-а (2-а/344/573/13)
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2014-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" серпня 2014 р. м. Київ
К/800/66860/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого судді
Загороднього А.Ф.,

суддів:
Білуги С.В.,

Гаманка О.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження заяву ОСОБА_2 про
роз'яснення постанови Вищого
адміністративного суду України від 15
травня 2014 року за касаційною скаргою
Управління Пенсійного фонду України в
Тлумацькому районі Івано-Франківської
області на постанову
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 02 липня
2013 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 27 листопада 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області, Управління
Пенсійного фонду України в Тлумацькому
районі Івано-Франківської області про
визнання дій протиправними,
зобов'язання перерахувати та
виплачувати щомісячне довічне грошове
утримання, -

в с т а н о в и л
а:

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 15 травня 2014 року
касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Тлумацькому
районі Івано-Франківської області
задоволено частково. Ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27 листопада
2013 року скасовано, а постанову
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 02 липня
2013 року змінено та викладено
резолютивну частину в наступній
редакції: «Позовні вимоги ОСОБА_2
задовольнити частково. Визнати
неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в Тлумацькому
районі Івано-Франківської області щодо
непроведення перерахунку розміру
призначеного ОСОБА_2 довічного
грошового утримання судді у відставці
відповідно до розміру заробітної плати
працюючого судді на посаді голови
Тлумацького районного суду
Івано-Франківської області.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Тлумацькому районі
Івано-Франківської області здійснити
перерахунок призначеного ОСОБА_2
довічного грошового утримання судді у
відставці за період з 01 січня 2012 року по
03 червня 2013 року у розмірі 80 відсотків
грошового утримання працюючого судді з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в межах десяти
прожиткових мінімумів, установлених
для осіб, які втратили працездатність.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Тлумацькому районі
Івано-Франківської області здійснити
перерахунок призначеного ОСОБА_2
довічного грошового утримання судді у
відставці відповідно до розміру
заробітної плати працюючого судді на
посаді голови Тлумацького районного
суду Івано-Франківської області згідно
вимог частини 3 статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів», починаючи з 03 червня 2013 року. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовити.».

04 серпня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Вищого адміністративного суду України
із заявою про роз'яснення зазначеного
судового рішення, в якій просить
роз'яснити рішення суду касаційної
інстанції, а саме: «Чи зобов'язане
управління Пенсійного фонду України в
Тлумацькому районі Івано-Франківської
області на виконання вказаного
судового рішення провести з 01 грудня 2013
року перерахунок і відтоді виплачувати
мені щомісячне грошове утримання судді
у відставці в розмірі 86 % заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
судді, з урахуванням 80 % надбавки за
вислугу років та 10 % надбавки за
перебування на адміністративній
посаді в суді. А також, чи зобов'язане
управління Пенсійного фонду України в
Тлумацькому районі Івано-Франківської
області на виконання вказаного
судового рішення і надалі при кожному
можливому наступному підвищенні
заробітної плати працюючим суддям
проводити перерахунок мого
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці».

Відповідно до частини першої статті 170
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення є
незрозумілим, суд, який його ухвалив, за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
або державного виконавця ухвалою
роз'яснює своє рішення, не змінюючи при
цьому його змісту.

З аналізу вказаної норми вбачається, що
необхідність роз'яснення судового
рішення зумовлена його нечіткістю за
змістом, коли воно є неясним та
незрозумілим, як для осіб, стосовно
яких воно ухвалене, так і для тих, хто
буде здійснювати його виконання.

Разом з тим, заява ОСОБА_2 про
роз'яснення судового рішення не
містить обґрунтованих доводів про те,
що певні частини ухвали суду
викликають труднощі в її розумінні.

Крім того, в постанові Вищого
адміністративного суду України від 15
травня 2014 року чітко та зрозуміло
зазначено нормативно-правові акти,
якими керувався суд вирішуючи спір, та
відповідно до яких відповідачу
необхідно проводити нарахування та
виплату позивачу грошового утримання.

Так, положення частини третьої статті
138 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» в редакції Закону
України від 08 липня 2011 року N 3668-VI
визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 03
червня 2013 року N 3-рп/2013.

Відповідно до статті 152 Конституції
України закони та інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

На момент виникнення спірних відносин
(з 01 січня 2012 року), їх правове
регулювання здійснювалося відповідно
до частини третьої статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» в редакції Закону України від 08
липня 2011 року № 3668-VI, а з 03 червня 2013
року - відповідно до частини третьої
статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» в редакції
Закону України від 07 липня 2010 року №
2453-VI.

При цьому, зобов'язання перерахувати
суми грошового утримання у подальших
періодах при підвищенні грошового
забезпечення судді, працюючого на
відповідній посаді, є неправомірним,
оскільки судове рішення повинно бути
наслідком чинного правового
регулювання та спрямовано на
відновлення порушених прав, свобод та
інтересів, тобто, воно не може
регулювати суспільні відносини в
майбутньому.

Отже, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів дійшла висновку про
відсутність правових підстав для
роз'яснення судового рішення.

З огляду на викладене та керуючись
статтею 170, 222, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

у х в а л и л а:

Відмовити ОСОБА_2 в роз'ясненні
постанови Вищого адміністративного
суду України від 15 травня 2014 року за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в Тлумацькому
районі Івано-Франківської області на
постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 02 липня 2013 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27 листопада
2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Івано-Франківській області,
Управління Пенсійного фонду України в
Тлумацькому районі Івано-Франківської
області про визнання дій
протиправними, зобов'язання
перерахувати та виплачувати щомісячне
довічне грошове утримання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Ф. Загородній

Судді
С.В. Білуга

О.І. Гаманко