Справа № 2а-15597/10/2070
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/18042/11

№ К/9991/18042/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача Усенко Є.А.,

суддів: Веденяпіна О.А., Юрченко В.П.,

розглянувши у порядку письмового
провадження

касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «МАРК ОК
ЛТД»

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 27.01.2011

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 30.03.2011

у справі № 2-а-15597/10/2070 Харківського
окружного адміністративного суду

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «МАРК ОК ЛТД»

до Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова

про визнання недійсним податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 27.01.2011,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 30.03.2011, у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «МАРК ОК ЛТД»,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати ухваленні у справі
судові рішення і прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

Відповідач не скористався правом
надати заперечення на касаційну скаргу

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

У судовому процесі встановлено, що ДПІ
у Дзержинському районі м. Харкова
проведена позапланова виїзна
перевірка ТОВ «МАРК ОК ЛТД» щодо
підтвердження відомостей, отриманих
від особи, яка мала правові відносини з
платником податків ТОВ
«Проектно-будівельна компанія
«Вертикаль»» з 01.01.2008 по 01.06.2009, за
результатами якої складено акт №
6731/2305/14073089 від 22.06.2010. Перевіркою
встановлені такі порушення норм
податкового законодавства: 1) пункту 5.1
ст. 5, підпункту 11.2.1 пункту 11.2 ст. 11
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» (далі - Закон №
334/94-ВР) внаслідок завищення валових
витрат за 2008 рік на 33333, 00 грн., у тому
числі за 3-й квартал 2008 року - 25000,00 грн.,
за 4-й квартал 2008 року - 8333, 00 грн., що
відповідає витратам по сплаті ТОВ
«Проектно-будівельна компанія
«Вертикаль»» вартості послуг з
оперативно-технічного обслуговування
волокон у ВОЛЗ; 2) підпункту 7.4. пункту 7.4,
підпункту 7.7.1 пункту 7.7 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (далі - Закон № 168/97-ВР)
внаслідок завищення суми податкового
кредиту на 6667,00 грн. за податковими
накладними, виписаними ТОВ
«Проектно-будівельна компанія
«Вертикаль»» на поставку послуг з
оперативно-технічного обслуговування
волокон у ВОЛЗ.

На підставі акта про результати
перевірки ДПІ у Дзержинському районі м.
Харкова прийняті податкові
повідомлення-рішення від 02.07.2010: №
/0 - про нарахування податкових
зобов'язань з податку на прибуток у
сумі 12499,50 грн., у тому числі: 8333,00 грн. -
основний платіж, 4166,50 грн. - штрафні
(фінансові) санкції.; № /0 /0 -
про нарахування податкових зобов'язань
з податку на додану вартість у сумі
10000,00 грн., у тому числі: 6667,00 грн. -
основний платіж, 3333,50 грн. - штрафні
(фінансові) санкції.

У судовому процесі встановлено, що з
посиланням на акти виконаних робіт,
податкові накладні, договір від 01.07.2008
на оперативно-технічне обслуговування
волокон у ВОЛЗ, укладений із ТОВ
«Проектно-будівельна компанія
«Вертикаль»», позивач сформував валові
витрати в загальній сумі 33333, 00 грн. в
податковому обліку за 3-4-й квартали 2008
року та податковий кредит в загальній
сумі 6667,00 грн. в податковому обліку
вересень, жовтень 2008 року.

Відповідно до пункту 5.1 ст.5 Закону №
334/94-ВР (втратив чинність з 1 січня 2011
року) валові витрати виробництва та
обігу (далі - валові витрати) - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

До складу валових витрат згідно з
підпунктом 5.2.1 цієї статті включаються
суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

Не належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку (підпункт 5.3.9 пункту
5.3 цієї ж статті).

Абзацами першим, другим підпункту 7.4.1
пункту 7.4 ст. 7 Закону № 168/97-ВР (втратив
чинність з 1 січня 2011 року)
встановлено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону
№ 168/97-ВР) (абзац перший підпункту 7.4.5
пункту 7.4 цієї статті).

При цьому законодавцем, безумовно,
презумується реальність
оподатковуваних операцій та витрат
платника податку, достовірність
документів податкового обліку.

За змістом наведених норм право
платника податків на збільшення
валових витрат та на включення сум ПДВ
до податкового кредиту обумовлено
юридичним складом, до якого входять
такі юридичні факти, як придбання цим
платником податків товарів (послуг) або
основних фондів, призначених для
використання в оподатковуваних
операціях, що відповідають цілям його
господарської діяльності;
підтвердження обліковими,
розрахунковими документами, зокрема
податковою накладною, виписаною
постачальником - платником ПДВ, митною
декларацією (іншими подібними
документами, перелік яких встановлений
підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7
Закону № 168/97-ВР) суми витрат на
придбання товару (послуг) та ПДВ,
нарахованого (сплаченого) в ціні
придбання товару (послуг).

Обов'язкове встановлення факту
поставки як підстави для включення
суми ПДВ, вказаної в податковій
накладній, до податкового кредиту
відповідає правовій позиції
Верховного Суду України по такій
категорії спорів, висловленій, зокрема
в постанові від 22.10.2010 у справі за
позовом Приватного підприємства
«Балтімор» до ДПІ у Кіровоградській
області, Головного управління
Державного казначейства України у
Кіровоградській області про визнання
недійсним податкового
повідомлення-рішення та стягнення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість.

Разом з тим, відсутність у ТОВ
«Проектно-будівельна компанія
«Вертикаль»» трудових ресурсів,
основних фондів та обладнання,
необхідних для здійснення
господарської діяльності, зокрема для
виконання робіт оперативно-технічного
обслуговування волокон на лініях
кабельного зв'язку, які потребують
спеціальної кваліфікації; доказів на
підтвердження допуску працівників ТОВ
«Проектно-будівельна компанія
«Вертикаль»» чи залучених цим
товариством осіб до виконання таких
робіт на ділянках кабельної
каналізації, наданих в користування
позивачу як власнику ліцензії на
будівництво ліній зв'язку, суди першої
та апеляційної інстанцій правильно
оцінили як свідчення відсутності
реального характеру поставок послуг
між ТОВ «Проектно-будівельна компанія
«Вертикаль»» та позивачем, оцінивши ці
обставини відповідно до правил оцінки
доказів, встановлених нормами статті 86
КАС України.

Встановленим обставинам у справі суди
дали правильну юридичну оцінку,
застосувавши пункт 5.1, підпункт 5.2.1,
пункту 5.2, підпункт 5.3.9 пункту 5.3 ст.5
Закону № 334/94-ВР, підпункти 7.4.1 та 7.4.5
пункту 7.4 ст. 7 Закону № 168/97-ВР, та
зробили такий, що відповідає
обставинам у справі і юридично
правильний висновок про
неправомірність віднесення позивачем
в податковому обліку з податку на
прибуток та з податку на додану
вартість сум витрат за господарськими
операціями з ТОВ «Проектно-будівельна
компанія «Вертикаль»» до валових
витрат та податкового кредиту
відповідно.

Таке правозастосування судами першої
та апеляційної інстанцій відповідає
правовій позиції Верховного Суду
України, висловленій, зокрема в
постанові від 27.03.2012 у справі за позовом
Приватного підприємства «Ангара» до
ДПІ у Печерському районі м. Києва,
Головного управління Державного
казначейства України в м. Києві про
скасування податкового
повідомлення-рішення та стягнення
бюджетного відшкодування. Згідно з
правовою позицією Верховного Суду
України надання податковому органу
належним чином оформлених документів,
передбачених законодавством про
податки та збори, з метою одержання
податкової вигоди є підставою для її
одержання, якщо податковий орган не
встановив та не довів, що відомості, які
містяться в цих документах, неповні,
недостовірні та (або) суперечливі, є
наслідком укладення нікчемних
правочинів або коли відомості
ґрунтуються на інших документах,
недійсність даних в яких установлена
судом.

Про необґрунтованість податкової
вигоди можуть також свідчити
підтверджені доказами доводи
податкового органу, зокрема про
наявність таких обставин, як
неможливість реального здійснення
платником податків зазначених
операцій з урахуванням часу, місця
знаходження майна або обсягу
матеріальних ресурсів, економічно
необхідних для виробництва товарів,
виконання робіт або послуг,
нездійснення особою, яка значиться
виробником товару, підприємницької
діяльності; відсутність необхідних
умов для досягнення результатів
відповідної підприємницької,
економічної діяльності у зв'язку з
відсутністю управлінського або
технічного персоналу, основних коштів,
виробничих активів, складських
приміщень, транспортних засобів.

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильність висновків
судів попередніх інстанції щодо
відсутності підстав для задоволення
позову.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин підстави для
скасування рішень судів першої та
апеляційної інстанцій відсутні.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «МАРК ОК
ЛТД» залишити без задоволення, а
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 27.01.2011 та
ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 30.03.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, але
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав та в порядку,
передбачених статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
О.А. Веденяпін В.П. Юрченко