Справа № 806/1786/14
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сичова
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"06" серпня 2014 р.
Справа № 806/1786/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Майора Г.І.

суддів:
Бучик А.Ю.

Одемчука Є.В.,

при секретарі
Городнюк В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Головного
управління Держземагенства у
Житомирській області на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "23" червня
2014 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
Головного управління Держземагенства
у Житомирській області про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
Житомирського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просив визнати вимагання
Головним управлінням Держземагенства
в Житомирській області додаткових
документів за його клопотанням від
25.03.2014 року, які не передбачені ст.123
Земельного кодексу України,
протиправними. Також просив
зобов'язати Головне управління
Держземагенства в Житомирській
області розглянути його клопотання від
25.03.2014 року та прийняти рішення згідно
чинного законодавства. В обґрунтування
позову зазначив, що 25.03.2014 року позивач
звернувсь до Головного управління
Держземагенства в Житомирській
області на підставі статей 122, 123, 124, 134
Земельного кодексу України з
клопотанням про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою
земельної ділянки орієнтовною площею
340 га із земель запасу та резерву на
території Соловіївської сільської
ради Брусилівського району
Житомирської області для ведення
фермерського господарства. До
вказаного клопотання були додані
графічні матеріали. Листом від 07.04.2014
року №19-6-0.21-1988/2-14 відповідач повідомив,
що до клопотання не додані належним
чином оформлені графічні матеріали та
документи, що підтверджують досвід
роботи в сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі, а також копії
паспорта та ідентифікаційного коду.
Позивач вважає, що такі дії відповідача
суперечать статті 123 Земельного
кодексу України, оскільки нею
заборонено вимагати додаткові
документи.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 23 червня 2014
року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного
управління Держземагентства у
Житомирській області щодо вимагання у
ОСОБА_3 документів, які не передбачені
ст.123 Земельного кодексу України за
його клопотанням від 25 березня 2014 року.

Зобов'язано Головне управління
Держземагентства у Житомирській
області розглянути клопотання ОСОБА_3
від 25 березня 2014 року про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою земельної ділянки для
ведення фермерського господарства.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Головне управління Держземагентства у
Житомирській області звернулося до
суду з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати вищевказане рішення
та прийняти нове, яким відмовити в
задоволенні позову. В апеляційній
скарзі відповідач посилається на
незаконність, необ'єктивність та
необґрунтованість оскаржуваного
рішення, порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для скасування постанови суду першої
інстанції.

Позивач та відповідач не скористалися
своїм правом на участь в судовому
засіданні: повноважних представників в
засідання суду не направили, хоча про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином.

01 серпня 2014 року від представника
відповідача Бондар О.О. надійшло
клопотання про перенесення судового
засідання у зв'язку з перебуванням у
відпустці.

05 серпня 2014 від позивача ОСОБА_3
надійшла заява про розгляд справи за
його відсутності.

Колегія суддів враховуючи те, що
сторони належним чином повідомлені про
дату, час та місце розгляду апеляційної
скарги, а відповідач не надав суду
доказів неможливості прибуття в
судове засідання іншого представника
Головного управління Держземагенства
у Житомирській області та положення
частини 4 статті 196 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів відмовляє у
задоволенні клопотання про
перенесення судового засіданні і
уважає за можливе розглядати справу у
відсутності представників сторін.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального законодавства, колегія
суддів уважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як свідчать матеріали справи, 25 березня
2014 року ОСОБА_3 звернувся до Головного
управління Держземагенства в
Житомирській області із клопотанням
(далі - клопотання ОСОБА_3 від 25.03.2014
року), у якому на підставі статей 122, 123,
124, 134 Земельного кодексу України просив
надати дозвіл на розробку проекту
землеустрою земельної ділянки
орієнтовною площею 340 га, за рахунок
земельних ділянок з земель запасу та
резерву на території Соловіївської
сільської ради Брусилівського району
Житомирської області для ведення
фермерського господарства. До
вказаного клопотання позивачем були
додані графічні матеріали (а.с. 6).

Відповідач листом від 07.04.2014 року
№19-6-0.21-1988/2-14 повідомив, що до
клопотання не додано належним чином
оформлені графічні матеріали,
документи, що підтверджують досвід
роботи в сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі, а також копії
паспорта та ідентифікаційного коду.
При цьому відповідач у свої відповіді
посилався на статтю 7 Закону України
"Про фермерське господарство", якою
визначено даний перелік документів
(а.с. 7-8).

Суд уважає, що дії відповідача
суперечать приписам частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, з огляду на таке.

Повноваження органів виконавчої влади,
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим, органів місцевого самоврядування
щодо передачі земельних ділянок у
власність або у користування визначено
статтею 122 Земельного кодексу України.

Зокрема, частиною 4 цієї статті
передбачено, що центральний орган
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів у галузі земельних відносин
та його територіальні органи передають
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності, крім випадків,
визначених частиною восьмою цієї
статті, у власність або у користування
для всіх потреб.

Відповідно до частини 2 статті 123
Земельного кодексу України, особа,
зацікавлена в одержанні у користування
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності за проектом
землеустрою щодо її відведення,
звертається з клопотанням про надання
дозволу на його розробку до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
які відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу,
передають у власність або користування
такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний
розмір земельної ділянки та її цільове
призначення. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування та розмір
земельної ділянки, письмова згода
землекористувача, засвідчена
нотаріально (у разі вилучення
земельної ділянки). Верховній Раді
Автономної Республіки Крим, Раді
міністрів Автономної Республіки Крим,
органам виконавчої влади або органам
місцевого самоврядування, які
передають земельні ділянки державної
чи комунальної власності у
користування відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Аналіз зазначених норм Кодексу дає
підстави для висновку, що для одержання
у користування земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності особі достатньо подати
відповідне клопотання із зазначенням
орієнтовного розміру земельної
ділянки та її цільового призначення, а
також графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування та
розмір земельної ділянки. Перелік
даних документів є виключним та
розширеному тлумаченню не підлягає.
Крім того, дана норма містить пряму
заборону вимагати додаткові документи.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону
України "Про фермерське господарство",
для отримання (придбання) у власність
або в оренду земельної ділянки
державної власності з метою ведення
фермерського господарства громадяни
звертаються до відповідної районної
державної адміністрації. Для отримання
у власність або в оренду земельної
ділянки із земель комунальної
власності з метою ведення фермерського
господарства громадяни звертаються до
місцевої ради.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і
місце розташування ділянки, кількість
членів фермерського господарства та
наявність у них права на безоплатне
одержання земельних ділянок у
власність, обґрунтування розмірів
земельної ділянки з урахуванням
перспектив діяльності фермерського
господарства. До заяви додаються
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі.

Перелік документів, що підтверджують
досвід роботи у сільському
господарстві, затверджується
Кабінетом Міністрів України за
поданням центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної аграрної
політики.

Як правильно зазначив суд першої
інстанції, даною нормою врегульовано
відносини, які виникають лише між
громадянами та районними державними
адміністраціями чи місцевими радами з
питань отримання в оренду земельної
ділянки.

Тобто, стаття 7 Закону України "Про
фермерське господарство" не поширює
свою дію на відносини, які виникли між
ОСОБА_3 та Головним управлінням
Держземагенства в Житомирській
області, оскільки останній не
наділений повноваженнями вимагати
додаткові документи, що не передбачені
статтею 123 Земельного кодексу України.

Згідно із частиною 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Таким чином, не розглянувши належним
чином клопотання ОСОБА_3 від 25.03.2014 року
та не прийнявши рішення відповідно до
законодавства, відповідач порушив
приписи ст.123 Земельного кодексу
України та відповідно право позивача
на розгляд його клопотання від 25
березня 2014 року відповідно до чинного
законодавства.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про
обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції. Постанова суду першої
інстанції прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів уважає, що постанова суду першої
інстанції є законною та обґрунтованою,
відповідає матеріалам справи та
чинному законодавству, а підстави для
задоволення апеляційної скарги
Головного управління Держземагенства
у Житомирській області відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного
управління Держземагенства у
Житомирській області залишити без
задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "23" червня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Г.І. Майор

судді: (підпис)
А.Ю.Бучик

(підпис)
Є.В.Одемчук

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Г.І. Майор

Роздруковано та надіслано: р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу: Головне управління
Держземагенства у Житомирській
області вул. Довженка,45, м.Житомир, 10002

- ,