Справа № П/811/887/14
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2014 року
Справа № П/811/887/14

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі судді
Черниш О.А., за участю секретаря
судового засідання Козоріз О.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді
адміністративну справу за позовом
приватного підприємства "Олікс" до
управління Укртрансінспекції в
Кіровоградській області про
скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Олікс" (надалі -
ПП "Олікс") звернулося до суду з позовом
до управління Укртрансінспекції у
Кіровоградській області про
скасування постанов №027163 від 12.03.14 та
№027164 від 12.03.14.

Позов мотивовано тим, що 05.03.14
співробітниками управління
Укртрансінспекції у Кіровоградській
області проведено перевірку на
маршруті ПП "Олікс" законодавства про
автомобільний транспорт, за
результатами якої складено акт, на
підставі якого винесено спірні
постанови про застосування до ПП
"Олікс" штрафів у сумі 170 грн. за
безпідставну відмову у пільговому
перевезенні пасажира ОСОБА_1 Позивач не
погоджується з постановами, вказуючи,
що договором про організацію
перевезень на автобусному маршруті
загального користування, укладеним між
ним та Управлінням розвитку транспорту
та зв'язку Кіровоградської міської
ради, не встановлено переліку
пільгових перевезень, порядку обліку
та відшкодування втрат доходів від
пільгових перевезень. З цих підстав, а
також заперечуючи факт вчинення
порушень законодавства про
автомобільний транспорт, позивач
просить суд скасувати спірні
постанови.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала у
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві,
та надані у справу матеріали і
документи.

Представник відповідача у письмових
запереченнях та у судовому засіданні
позов не визнав. Пояснив, що під час
рейдової перевірки транспортних
засобів перевізників пасажирів на
автобусному маршруті №1"Ц" встановлено
порушення вимог Закону України "Про
автомобільний транспорт", а саме факти
безпідставної відмови від пільгового
перевезення пасажира, що стало
приводом для застосування до ПП "Олікс"
адміністративно-господарських штрафів
на підставі абз.2 ч.1 ст.60 Закону України
"Про автомобільний транспорт".
Наполягаючи на правомірності спірних
постанов, просив суд у позові
відмовити.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін,
показання свідків, дослідивши та
оцінивши докази, суд встановив такі
обставини.

Приватне підприємство "Олікс"
зареєстроване як юридична особа з 30.04.96,
на підставі ліцензії серії АВ №535643 від
12.05.10 займається господарською
діяльністю з надання послуг з
перевезення пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом - внутрішні
перевезення пасажирів автобусами (а.с.
93). Відповідно до договору №58/07 від 08.01.14
на регулярні перевезення пасажирів на
автобусному маршруті загального
користування в м. Кіровограді,
укладеного з Управлінням розвитку
транспорту та зв'язку Кіровоградської
міської ради, ПП "Олікс" здійснює
регулярні перевезення пасажирів за
міським автобусним маршрутом №1"Ц"
(а.с.71).

Державними інспекторами Управління
Укртрансінспекції у Кіровоградській
області 05.03.14 проведено рейдову
перевірку дотримання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом. У ході перевірки
перевірено належні позивачеві
автобуси, якими здійснювалися
перевезення пасажирів за міським
автобусним маршрутом №1"Ц", а саме
автобус БАЗ А081.10, державний номер
НОМЕР_1, яким керував водій ОСОБА_2, а
також автобус БАЗ А081.10, державний номер
НОМЕР_2, яким керував водій ОСОБА_3, та
встановлено, що водіями цих автобусів
безпідставно відмовлено в пільговому
перевезенні пасажира ОСОБА_1 За
наслідками перевірки складено акти
проведення перевірки додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом №062134 від 05.03.14, №062173 від
05.03.14, якими зафіксовано порушення норм
законодавства про автомобільний
транспорт, а саме абз.2 ч.1 ст.60 Закону
України "Про автомобільний транспорт".
(а.с. 32, 35)

Про час і місце розгляду справи про
порушення законодавства про
автомобільний транспорт позивача
повідомлено через водіїв ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 (а.с.33, 36).

Розглянувши справи про порушення
законодавства про автомобільний
транспорт, начальник Управління
Укртрансінспекції у Кіровоградській
області виніс постанови №027164 від 12.03.14,
№027163 від 12.03.14, якими на підставі абз.2
ч.1 ст.60 Закону України "Про
автомобільний транспорт" за
безпідставну відмову від пільгового
перевезення пасажира до ПП "Олікс"
застосовано адміністративно -
господарський штраф у розмірі 170 грн.
кожною. (а.с. 99, 100).

Не погодившись з вказаними
постановами, позивач звернувся до суду
з даним позовом.

Перевіряючи правомірність спірних
постанов, суд виходив з того, що
відносини між автомобільними
перевізниками, замовниками
транспортних послуг, органами
виконавчої влади та органами місцевого
самоврядування, пасажирами, власниками
транспортних засобів, а також їх
відносини з юридичними та фізичними
особами - суб'єктами підприємницької
діяльності, які забезпечують
діяльність автомобільного транспорту
та безпеку перевезень, регулює Закон
України "Про автомобільний транспорт"
(надалі - Закон).

За визначеннями, наведеними у статті 1
Закону, автомобільний перевізник -
фізична або юридична особа, яка
здійснює на комерційній основі чи за
власний кошт перевезення пасажирів чи
(та) вантажів транспортними засобами;
послуга з перевезення пасажирів чи
вантажів - перевезення пасажирів чи
вантажів транспортними засобами на
договірних умовах із замовником
послуги за плату.

Відповідно до частини 2 статті 11 Закону
послуги з перевезення пасажирів
автобусними маршрутами загального
користування за визначеними
уповноваженими органами тарифами та на
пільгових умовах відповідно до
законодавства є соціально значущими
послугами автомобільного транспорту.

Згідно зі статтею 29 Закону
автомобільним перевізником та
автомобільним самозайнятим
перевізником, які здійснюють
перевезення пасажирів на договірних
умовах, є суб'єкти господарювання, які
відповідно до законодавства та
одержаної ліцензії надають послуги за
договором перевезення пасажирів
транспортним засобом, що
використовується ними на законних
підставах.

Органи виконавчої влади та органи
місцевого самоврядування зобов'язані
надати перевізникам, які здійснюють
пільгові перевезення пасажирів та
перевезення пасажирів за
регульованими тарифами, компенсацію
відповідно до закону.

Частиною 1 статті 31 Закону передбачено,
що відносини автомобільного
перевізника, що здійснює перевезення
пасажирів на автобусних маршрутах
загального користування міських,
приміських та міжміських, які не
виходять за межі території області
(внутрішньообласні маршрути), із
органами виконавчої влади та органами
місцевого самоврядування визначаються
договором про організацію перевезень
пасажирів на автобусному маршруті
загального користування, у якому
встановлюються: перелік маршрутів
загального користування, які буде
обслуговувати автомобільний
перевізник, умови організації
перевезень, показники якості
транспортного обслуговування
населення, термін роботи
автомобільного перевізника,
зобов'язання органів виконавчої влади
та органів місцевого самоврядування
щодо облаштування маршруту, підтримки
проїзної частини автомобільної дороги
та під'їзних шляхів у належному стані
(тільки для міських автобусних
маршрутів), розмір компенсації витрат
автомобільного перевізника внаслідок
перевезення пільгових пасажирів та
регулювання тарифів, механізм їх
виплати.

Умови пільгових перевезень пасажирів
автомобільним транспортом передбачені
статтею 37 Закону. Відповідно до
вказаної норми пільгові перевезення
пасажирів, які відповідно до
законодавства користуються такими
правами, забезпечують автомобільні
перевізники, які здійснюють
перевезення пасажирів на автобусних
маршрутах загального користування.

Автомобільному перевізнику, який
здійснює перевезення пасажирів на
автобусних маршрутах загального
користування, забороняється
відмовлятися від пільгового
перевезення, крім випадків,
передбачених законом.

Безпідставна відмова від пільгового
перевезення тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

Види та обсяги пільгових перевезень
установлюються замовленням, у якому
визначається порядок компенсації
автомобільним перевізникам, які
здійснюють перевезення пасажирів на
маршрутах загального користування,
збитків від цих перевезень.

Частиною 1 статті 39 Закону передбачено,
що автомобільні перевізники, водії,
пасажири повинні мати і пред'являти
особам, які уповноважені здійснювати
контроль на автомобільному транспорті
та у сфері безпеки дорожнього руху,
документи, на підставі яких
виконуються пасажирські перевезення.
За змістом абзацу 4 частини 2 статті 39
Закону, таким документом для
регулярних пасажирських перевезень
для пасажира є квиток на проїзд в
автобусі та на перевезення багажу, а
для пільгового проїзду - посвідчення
особи встановленого зразка.

Відповідно до частини 2 статті 41 Закону
пасажир зобов'язаний зокрема мати при
собі квиток на проїзд, на перевезення
багажу, а за наявності права пільгового
проїзду - відповідне посвідчення.

Згідно з частиною 2 статті 42 Закону
договір перевезення пасажира
автобусом на маршруті загального
користування укладається між
автомобільним перевізником та
пасажиром. Цей договір вважається
укладеним з моменту придбання
пасажиром квитка на право проїзду, а
для осіб, які користуються правом
пільгового проїзду, - з моменту посадки
в автобус.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 18.02.97 №176 затверджено Правила
надання послуг пасажирського
автомобільного транспорту, які
визначають порядок здійснення
перевезень пасажирів та їх багажу
автобусами, таксі, легковими
автомобілями на замовлення, а також
обслуговування пасажирів на
автостанціях і є обов'язковими для
виконання організаторами регулярних
перевезень, замовниками транспортних
послуг, автомобільними перевізниками,
автомобільними самозайнятими
перевізниками, персоналом
автомобільного транспорту,
автостанціями та пасажирами.

Розділом VI цих Правил передбачені
права та обов'язки учасників
транспортного процесу.

Так, відповідно до пунктів 145, 148, 158, 160
цих Правил перевізник зобов'язаний
зокрема здійснювати перевезення
пасажирів з квитками і пасажирів, яким
згідно із законодавством надано пільги
щодо плати за проїзд.

Водій автобуса має право не допускати
до поїздки пасажирів, які не мають
квитків або не пред'являють
посвідчення встановленого зразка, що
підтверджує право на пільги щодо
оплати проїзду, перебувають у стані
алкогольного чи наркотичного
сп'яніння, порушують громадський
порядок, мають при собі небезпечні
вантажі, зокрема легкозаймисті,
вибухонебезпечні і такі, що можуть
забруднити транспортний засіб чи одяг
пасажирів.

Пасажир автобуса зобов'язаний мати при
собі квиток на проїзд, квитанцію на
перевезення багажу, а за наявності
права на пільги щодо оплати проїзду -
посвідчення встановленого зразка або
безоплатний квиток (для міжміських
перевезень).

Пасажирам автобуса забороняється
здійснювати поїздку без оплати її
вартості або без пред'явлення
посвідчення особи встановленого
зразка (у разі наявності права на
пільги щодо проїзду).

Пунктом 41 цих Правил передбачено, що у
разі відсутності у пасажира документа
на проїзд, а за наявності у нього пільг -
документа, що підтверджує право на
пільговий проїзд, пасажир вважається
таким, що не має права на проїзд.

Судом установлено, що ОСОБА_1 є
пенсіонеркою за віком, про що їй 09.11.12
видано пенсійне посвідчення №.
(а.с. 97).

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України №354 від 17.05.93 "Про
безоплатний проїзд пенсіонерів на
транспорті загального користування",
якою введено безоплатний проїзд для
пенсіонерів за віком на міському
пасажирському транспорті загального
користування (крім метрополітену і
таксі) та приміських маршрутах, ОСОБА_1
має право на безоплатний проїзд на
міському пасажирському транспорті
загального користування, за умови
пред'явлення пенсійного посвідчення.

У судовому засіданні допитана в якості
свідка ОСОБА_1 дала суду показання, що у
зв'язку з неодноразовими випадками
відмови їй, як пенсіонерці, у
безкоштовному проїзді в автобусах за
міським автобусним маршрутом №1"Ц" та
нетактовної поведінки з боку водіїв
цих автобусів, вона у березні 2014 року
звернулася з відповідною скаргою до
управління Укртрансінспекції у
Кіровоградській області. У ході
перевірки скарги їй було запропоновано
здійснити поїздку на цьому автобусного
маршруті. У зв'язку з цим вона 05.03.14 на
автобусній зупинці "Дитячий світ" разом
з інспектором Укртрансінспекції
зайшла до автобусу, який здійснював
перевезення за маршрутом №1"Ц", та
пред'явила водію своє пенсійне
посвідчення, на що водій сказав, щоб
вона сплатила половину вартості
проїзду, а саме 1 грн. ОСОБА_1 відповіла,
що для пільгової категорії пасажирів
проїзд є безкоштовним, однак сплатила 1
гривню на вимогу водія. На кінцевій
зупинці ОСОБА_1 запитала водія, чим він
керується, вимагаючи від неї, пасажира
пільгової категорії, сплати половини
вартості проїзду, на що той відповів, що
це наказ директора підприємства. Після
цього інспектор Укртрансінспекції,
який перебував у автобусі, повідомив
водія про проведення перевірки та
почав оформлювати документи про
встановлені порушення. Кошти у розмірі
1 гривня, які були нею сплачена водію,
той їй повернув. Згодом того ж або
наступного дня вона (ОСОБА_1) разом з
інспектором Укртрансінспекції знову
здійснила поїздку в іншому автобусі,
який виконував перевезення за
маршрутом №1"Ц". Увійшовши до автобусу,
вона пред'явила пенсійне посвідчення,
однак водій автобусу повідомив їй про
необхідність сплати 1 грн. за проїзд.
Сплативши водію на його вимогу 1 гривню,
вона запитала, чи видає він білети, на
що той видав їй пачку білетів. На
кінцевій зупинці інспектор
Укртрансінспекції повідомив водія про
проведення перевірки та почав
оформлювати документи про встановлені
порушення. Кошти у розмірі 1 гривня, які
були нею сплачені водію, той їй не
повернув.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_4 дав суду показання, що він,
займаючи посаду старшого державного
інспектора управління
Укртрансінспекції у Кіровоградській
області, 05.03.14 проводив рейдову
перевірку дотримання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів за міським автобусним
маршрутом №1"Ц" перевізником ПП "Олікс".
У ході перевірки, здійсненої під час
руху транспортних засобів, він був
свідком того, як водії автобусів д.н.з.
НОМЕР_1, НОМЕР_2, незважаючи на наявність
у пасажирки ОСОБА_1 пенсійного
посвідчення, яке давало їй право на
безоплатний проїзд, пропонували їй
оплатити 1 гривню, що становило 50% від
встановленого тарифу, та приймали у неї
грошові кошти в якості оплати. За
результатами перевірки були складені
акти про виявлені порушення
законодавства про автомобільний
транспорт, які надані водіям для
ознайомлення під підпис, а також
протоколи про адміністративне
правопорушення за ч. 7 ст.133-1 КУпАП
відносно водіїв.

Свідок ОСОБА_2 пояснив суду, що він
працює водієм у ПП "Олікс" на
маршрутному автобусі д.н.з.НОМЕР_1, який
здійснює перевезення пасажирів за
маршрутом №1"Ц". Навесні 2014 року він
знаходився на маршруті, коли на зупинці
"Дитячий світ" до автобусу зайшла жінка
та сказала, що вона є пенсіонером, на що
він відповів, що пільговики сплачують
по одній гривні за проїзд, так як вже
склалася така практика у м.
Кіровограді. Пасажирка сплатила 1
гривню та попросила квиток, який водій
надав. Вже на кінцевій зупинці
працівник Укртрансінспекції, який їхав
в автобусі, повідомив про здійснення
рейдової перевірки та склав акт та
протокол, який він (ОСОБА_2) підписав без
зауважень.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_3 пояснив, що він працює водієм у
ПП "Олікс" на маршрутному автобусі д.н.з
НОМЕР_2, який здійснює перевезення
пасажирів за маршрутом №1"Ц". Пояснив,
що навесні 2014 року до нього в автобус на
зупинці "Дитячий світ" зайшла жінка та
запитала, чи платити їй кошти за проїзд,
оскільки вона є пенсіонером, на що він
відповів, що так, треба платити. Після
цього жінка сплатила 1 гривню та
попросила квиток, який був їй наданий.
На кінцевій зупинці виявилося, що
посадовими особами Укртрансінспекції
проводиться перевірка на маршруті, за
наслідками якої був складений акт. Цей
акт він (ОСОБА_3) підписав, але зазначив,
що плату за проїзд у розмірі 1 грн. взяв,
бо жінка сама її запропонувала.

Відтак, зібраними у справі доказами
підтверджено факт отримання водіями
автобусів, які здійснювали перевезення
пасажирів на маршруті №1"Ц",
автомобільним перевізником на якому є
ПП "Олікс", плати за проїзд від пасажира
ОСОБА_1, яка однак має право на
пільговий (безкоштовний) проїзд на
автобусному маршруті загального
користування на підставі пенсійного
посвідчення.

Безпідставна відмова у пільговому
(безкоштовному) перевезенні пасажира
становить склад господарського
правопорушення, передбаченого абз.2 ч.1
ст.60 Закону України "Про автомобільний
транспорт", суб'єктом відповідальності
за яке є автомобільний перевізник, та
зумовлює застосовування до нього
адміністративно-господарського
штрафу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 241
Господарського кодексу України
адміністративно-господарський штраф -
це грошова сума, що сплачується
суб'єктом господарювання до
відповідного бюджету у разі порушення
ним встановлених правил здійснення
господарської діяльності. Перелік
порушень, за які з суб'єкта
господарювання стягується штраф,
розмір і порядок його стягнення
визначаються законами, що регулюють
податкові та інші відносини, в яких
допущено правопорушення.

Згідно з частиною 1 статті 218 ГК України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Частиною 2 названої статті встановлено,
зокрема, що учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Позивачем не доведено, що при наданні
05.03.14 послуг з перевезення пасажирів
автобусним маршрутом загального
користування №1"Ц", ним як
автомобільним перевізником,
забезпечено право пасажира ОСОБА_1 на
пільговий (безоплатний) проїзд на цьому
автобусному маршруті, що виключало б
його відповідальність за порушення
законодавства про автомобільний
транспорт.

Отже, у судовому засіданні встановлено
факти вчинення позивачем
господарського правопорушення -
безпідставної відмови від пільгового
перевезення пасажира, за що абзацом 2
частини 1 статті 60 Закону України "Про
автомобільний транспорт" передбачена
відповідальність у вигляді штрафу у
розмірі десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, що
становить 170 грн.

Згідно з частиною 3 статті 60 Закону
України "Про автомобільний транспорт"
при вчиненні однією особою двох або
більше правопорушень
адміністративно-господарський штраф
накладається за кожне правопорушення
окремо.

Судом не приймаються доводи
представника позивача про те, що ПП
"Олікс" не зобов'язане здійснювати
пільгове перевезення пасажирів в
зв'язку з відсутністю укладеного
договору з органами місцевого
самоврядування на перевезення
пільгових категорій громадян на
автобусних маршрутах загального
користування. Суд зазначає, що
відповідно до чинного законодавства
відсутність порядку розрахунку
компенсаційних виплат перевізникам за
пільговий проїзд окремих категорій
громадян не є підставою для відмови від
безоплатного перевезення таких
громадян.

Відповідно до частини 6 статті 60 Закону
України "Про автомобільний транспорт"
порядок стягнення у вигляді штрафу за
порушення, викладені у цій статті, та
порядок оскарження постанови по справі
про правопорушення визначає Кабінет
Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 08.11.06 №1567 затверджено Порядок
здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті (надалі -
Порядок №1567), який визначає процедуру
здійснення державного контролю за
додержанням суб'єктами господарювання,
які провадять діяльність у сфері
автомобільного транспорту (далі -
суб'єкти господарювання), вимог
законодавства про автомобільний
транспорт, норм та стандартів щодо
організації перевезень пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом,
норм міжнародних договорів про
міжнародне автомобільне сполучення,
виконанням умов перевезень, визначених
дозволом на перевезення на міжобласних
автобусних маршрутах, вимог
Європейської угоди щодо роботи
екіпажів транспортних засобів, які
виконують міжнародні автомобільні
перевезення, дотриманням
габаритно-вагових параметрів,
наявністю дозвільних документів на
виконання перевезень та відповідністю
виду перевезень, відповідних ліцензій
і ліцензійних карток, виконанням
суб'єктами господарювання ліцензійних
умов, внесенням
перевізниками-нерезидентами платежів
за проїзд автомобільними дорогами, а
також диспетчерського контролю за
роботою автомобільних перевізників.

Пунктом 14 Порядку №1567 передбачено, що
рейдова перевірка транспортних
засобів проводиться в будь-який час на
окремо визначених ділянках дороги,
маршрутах руху, автовокзалах,
автостанціях, автобусних зупинках,
місцях посадки та висадки пасажирів,
стоянках таксі і транспортних засобів,
місцях навантаження та розвантаження
вантажних автомобілів, місцях
здійснення габаритно-вагового
контролю, під час виїзду з підприємств
та місць стоянки, на інших об'єктах, що
використовуються суб'єктами
господарювання для забезпечення
діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до пункту 15 Порядку під час
проведення рейдової перевірки
перевіряється зокрема виконання
водієм вимог Правил надання послуг
пасажирського автомобільного
транспорту.

Згідно з пунктом 21 Порядку №1567 у разі
виявлення в ході перевірки
транспортного засобу порушення
законодавства про автомобільний
транспорт посадовими особами, що
провели перевірку, складається акт за
формою згідно з додатком 3.

Відповідно до пунктів 25, 26, 27 Порядку
№1567 справа про порушення
розглядається в органі державного
контролю за місцезнаходженням суб'єкта
господарювання або за місцем виявлення
порушення (за письмовою заявою
уповноваженої особи суб'єкта
господарювання) не пізніше ніж
протягом двох місяців з дня його
виявлення.

Справа про порушення розглядається у
присутності уповноваженої особи
суб'єкта господарювання. Про час і
місце розгляду справи про порушення
уповноважена особа суб'єкта
господарювання повідомляється під
розписку чи рекомендованим листом із
повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи
суб'єкта господарювання справа про
порушення розглядається без її участі.
За наявності підстав керівник органу
державного контролю або його заступник
виносить постанову про застосування
адміністративно-господарських
штрафів, яка оформляється згідно з
додатком 5.

Частинами 1, 2 статті 71 КАС України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на це, суд дійшов висновку, що
оскільки відповідачем доведено
правомірність спірних постанов про
застосування
адміністративно-господарських
штрафів, натомість позивачем не
спростовано факти вчинення ним
порушень законодавства про
автомобільний транспорт, тому позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що спір вирішено не на
користь позивача, підстави для
присудження йому судового збору,
сплаченого при зверненні до суду у
розмірі 182,70 грн., відсутні. Крім того, за
правилами частини 3 статті 4 Закону
України "Про судовий збір" з позивача
слід стягнути на користь державного
бюджету решту суми судового збору,
належного до сплати, у розмірі 1644,30 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 158 - 163, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову приватного підприємства "Олікс"
відмовити.

Стягнути з приватного підприємства
"Олікс" на користь Державного бюджету
України судовий збір у сумі 1644, 30 грн.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня отримання її
копії апеляційної скарги, з одночасним
надісланням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
О.А.
Черниш