Справа № 820/12826/14
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

29 липня 2014 р.
№ 820/12826/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді - Горшкової О.О.,

при секретарі судового засідання -
Сальніковій А.А.,

за участю представників сторін:
позивач - Ткаченко О.В., відповідач -
Дудник В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові адміністративну справу за
позовом Державного підприємства
дослідного господарства "Червоний
Жовтень" Інституту рослинництва ім. В.Я.
Юр'єва Української академії аграрних
наук до Прокуратури Балаклійського
району Харківської області про
скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Державне підприємство
дослідне господарство "Червоний
Жовтень" Інституту рослинництва ім.
В.Я. Юр'єва Української академії
аграрних наук, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Прокуратури Балаклійського району
Харківської області, в якому просить
суд визнати протиправною та скасувати
постанову Прокуратури пол проведення
перевірки у порядку нагляду за
додержанням і зістосуванням законів
від 25.06.2014року за № 11-01-3020 вих. № 14.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що в оскаржуваній постанові у
якості підстав для проведення
перевірки зазначена розглянута
прокурором інформація щодо надання в
користування земельних ділянок,
інформація та матеріали перевірок
додержання вимог земельного та іншого
законодавства при прийнятті рішень у
сфері земельних відносин в діяльності
суб`єктів господарювання. Позивач
зазначив, що у оскаржуваній постанові
не зазначено, які саме прокуратура має
дані, що свідчать про можливі порушення
законодавства з боку підприємства.
Позивач також зазначив на часткову
незгоду з посиланням прокуратури на
наявність ухвали Господарського суду
Харківської області від 07.03.2007 року по
справі № Б-39/31-07, відповідно до якої по
відношенню до підприємства порушено
провадження про банкруцтво та введено
процедуру санації, у зв`язку з тим, що
відповідач при вирішення вказаного
питання помилкового послався на ст.29
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» № 2343-ХІІ від
14.05.1992року, з огляду на те, що вказане
питання регулюється ст.17-20 вказаного
закону у «старій редакції». Окрім того,
позивач зазначив, що у оскаржуваній
постанові, яка не зареєстрована та не
обліковується у журналі прокуратури,
відповідачем не визначено об`єкту
перевірки.

Позивач вважає, що виходячи з
наведеного та сукупності норм
Конституції України, Закону України
«Про прокуратуру» та Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» правові підстави для
призначення перевірки в порядку
нагляду за додержанням і застосуванням
законів стосовно, ДП ДГ "Червоний
Жовтень" Інституту рослинництва ім.
В.Я. Юр'єва Української академії
аграрних наук були відсутні.

Відповідач, заперечуючи проти позову,
зазначив, що дії прокуратури про
проведенню перевірки відповідають
вимогам чинного законодавства, та
вчинені на підставі наявності
вищезазначеної ухвали Господарського
суду Харківської області від 07.03.2007
року по справі № Б-39/31-07 та з огляду на
можливі зловживання посадовими
особами підприємства своїм службовим
становищем під час проведення тривалої
процедури санації та безпідставне
використання земель підприємства
третіми особами.

В судовому засіданні 29.07.2014року
представники сторін підтримали свої
правові позиції по справі.

Суд, вивчивши доводи позову та
заперечень проти нього, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши зібрані по справі докази в
їх сукупності, проаналізувавши зміст
норм матеріального і процесуального
права, які врегульовують спірні
правовідносини, вважає що
адміністративний позов підлягає
задоволенню виходячи з таких підстав
та мотивів.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що постановою
прокурора Балаклійського району
Харківської області № 72 від 25.06.2014 р.
було призначено проведення в порядку
нагляду за додержанням і застосуванням
законів перевірку діяльності ДП ДГ
"Червоний Жовтень" Інституту
рослинництва ім. В.Я. Юр'єва Української
академії аграрних наук.

Перевіряючи юридичну та
фактичну обґрунтованість мотивів, які
покладені суб'єктом владних
повноважень в основу спірного
правового акту індивідуальної дії на
відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС
України, суд виходить з наступного.

Як з'ясовано судом, юридичною підставою
для прийняття спірної постанови
прокурор обрав положення ч.3 ст.21 Закону
України «Про прокуратуру», а фактичною
підставою слугувала наявність Ухвали
Господарського суду Харківської
області від 07.03.2007року по справі №
Б-39/31-07, відповідно до якої відносно
позивача порушено провадження про
банкруцтво державного підприємства та
введено процедуру санації.

Відповідно до положень статті 121
Конституції України прокуратура
України становить єдину систему, на яку
покладаються:

1) підтримання державного
обвинувачення в суді; 2) представництво
інтересів громадянина або держави в
суді у випадках, визначених законом; 3)
нагляд за додержанням законів
органами, які проводять
оперативно-розшукову діяльність,
дізнання, досудове слідство; 4) нагляд
за додержанням законів при виконанні
судових рішень у кримінальних справах,
а також при застосуванні інших заходів
примусового характеру, пов'язаних з
обмеженням особистої свободи громадян.

Згідно ст. 123 Конституції України
організація і порядок діяльності
органів прокуратури України
визначаються законом.

Згідно п.9 Перехідних положень
Конституції України прокуратура
продовжує виконувати відповідно до
чинних законів функцію нагляду за
додержанням та застосуванням законів
та функцію попереднього слідства - до
введення в дію законів, що регулюють
діяльність державних органів щодо
контролю за додержанням законів, та до
сформування системи досудового
слідства і введення в дію законів, що
регулюють її функціонування.

Статтею 5 Закону України «Про
прокуратуру» визначені функції
прокуратури: 1) підтримання державного
обвинувачення в суді; 2) представництво
інтересів громадянина або держави в
суді у випадках, визначених законом; 3)
нагляд за додержанням законів
органами, які проводять
оперативно-розшукову діяльність,
дізнання, досудове слідство; 4) нагляд
за додержанням законів при виконанні
судових рішень у кримінальних справах,
а також при застосуванні інших заходів
примусового характеру, пов'язаних з
обмеженням особистої свободи громадян.
На прокуратуру не може покладатися
виконання функцій, не передбачених
Конституцією України і цим Законом.

Перелік функцій прокуратури, згідно ст.
121 Конституції України та ст. 5 Закону
України «Про прокуратуру» є
вичерпним.

Функціями на здійснення нагляду за
додержанням законів з інших питань
прокуратура в силу закону не наділена.

Статтею 19 Закону України «Про
прокуратуру» передбачено, що
прокуратура не підміняє органи
відомчого управління та контролю і не
втручається у господарську діяльність,
якщо така діяльність не суперечить
чинному законодавству.

Відповідно до ч. 1 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» державний нагляд
(контроль) - діяльність уповноважених
законом центральних органів
виконавчої влади, їх територіальних
органів, державних колегіальних
органів, органів виконавчої влади
Автономної Республіки Крим, органів
місцевого самоврядування (далі - органи
державного нагляду (контролю)) в межах
повноважень, передбачених законом,
щодо виявлення та запобігання
порушенням вимог законодавства
суб'єктами господарювання та
забезпечення інтересів суспільства,
зокрема належної якості продукції,
робіт та послуг, прийнятного рівня
небезпеки для населення, навколишнього
природного середовища. Заходами
державного нагляду (контролю) - є
планові та позапланові заходи, які
здійснюються шляхом проведення
перевірок, ревізій, оглядів, обстежень
та інших дій, передбачених даним
законом.

Відповідно до пункту 2.4 Положення про
порядок проведення органами
прокуратури перевірок при здійсненні
нагляду за додержанням і застосуванням
законів, затвердженого наказом
Генерального прокурора України від 12
листопада 2012 року N 111 (далі - Положення),
підставами для проведення перевірки
прокурором за власною ініціативою є
дані, що свідчать про можливі порушення
законності.

Висновки про наявність підстав для
проведення перевірки можуть бути
зроблені за наслідками проведених
аналізів, узагальнень, опрацювання
інформації про стан законності,
вивчення актів та матеріалів органів
державного нагляду (контролю),
матеріалів розгляду судами цивільних,
адміністративних, господарських справ
та справ про адміністративні
правопорушення, матеріалів
кримінальних проваджень,
інформаційних баз даних державних
органів, повідомлень у засобах масової
інформації, мережі Інтернет та з інших
джерел, які також можуть відображатися
в:

- дорученнях Генерального прокурора
України, наданих у межах компетенції
дорученнях його першого заступника,
заступників, прокурорів Автономної
Республіки Крим, міст Києва і
Севастополя, областей та прирівняних
до них прокурорів, їх перших
заступників та заступників;

- наказах Генерального прокурора
України;

- планах роботи органів прокуратури;

- рішеннях колегій Генеральної
прокуратури України, прокуратур
обласного рівня;

- рішеннях нарад у керівників органів
прокуратури;

- дорученнях прокуратури іншого
регіону щодо проведення перевірки, яка
потребує вчинення окремих дій у межах
повноважень, передбачених статтею 20
Закону України "Про прокуратуру";

- інших організаційно-розпорядчих
документах.

Відповідно до ч.3 ст.21 Закону України
«Про прокуратуру» для здійснення
перевірки прокурор приймає постанову,
в якій зазначає підстави, що свідчать
про можливі порушення законності, та
обґрунтовує необхідність вчинення дій,
передбачених пунктами 3, 4 та 5 частини
першої статті 20 цього Закону.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної
постанови від 25.06.2014року, прокурор
чітко не визначив на якій саме підставі
(за власної ініціативи прокурора чи за
письмовим зверненням) буде проводитись
вказана перевірка, що вказує на
недотриманням відповідачем норм ст.21
Закону України «Про прокуратуру».

Також з оскаржуваної постанови слідує,
що фактичною підставою прийняття
постанови та, відповідно, призначення
перевірки, слугувала інформація про
стан законності у сфері земельних
правовідносин, інформація органів
державного контролю, а також
інформація щодо використання
земельних ділянок суб`єктами
господарювання.

Суд зазначає, що із вказаних положень
оскаржуваної постанови не вбачається
можливим визначити, яка саме
інформація слугувала підставою для
проведення перевірки, від яких
конкретних органів державного
контролю вона надійшла, які саме
земельні ділянки (не зазначено ні
кадастрового номера, ні місця
розташування, ні площі таких ділянок) і
яким конкретно визначеним суб`єктам
вони належать. Будь-яких належних
пояснень прокуратурою не надано,як у
своїх запереченнях, так і в ході
судових засідань.

З приводу посилання у оскаржуваній
постанові на те, що відповідно до
ухвали Господарського суду
Харківської області від 07 березня 2007
року по справі №Б-3 9/31-07 відносно
позивача порушено провадження про
банкруцтво та введено процедуру
санації. суд зазначає наступне.

Як вбачається з пояснень позивача,
вкзаною ухвалою порушено провадження у
справі про банкруцтво позивача, але не
введено процедурур санації. Ухвала ж
про проведення процедури санації
підприємства та призначення керуючого
санацією була винесена Господарським
судом Харківської обласьі 01.06.2009року.
Вказані обставини підтверджуються
відповідачем в його запереченнях.

Окрім того, в оскаржуваній постанові
прокурор посилається на відсутність у
позивача погодженого плану санації, а у
якості обгрунтування цього порушення
посилається на статтю 29 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
№ 2343-ХП від 14 травня 1992 року.

Закон України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» № 2343-ХП був
прийнятий 14 травня 1992 року та введений
в дію з 01 липня 1992 року Постановою
Верховної Ради України Про введення в
дію Закону України «Про банкрутство»
за № 2344-ХП від 14 травня 1992 року (надалі
за текстом - «стара редакція закону»).

18 січня 2013 року набрав чинності Закон
України «Про внесення змін до Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» № 4212-VI від 22
грудня 2011 року, згідно з якими цей закон
був викладений у новій редакції (надалі
за текстом -«нова редакція закону»).

Відповідно до пункту 1-1 Розділу X
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» № 2343-ХП від 14
травня 1992 року (надалі за текстом -
Закон України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом») положення
«нової редакції закону»
застосовуються під час розгляду справ
про банкрутство, провадження в яких
порушено після набрання чинності
«новою редакцією закону», тобто після 18
січня 2013 року.

Таким чином, будь-які питання щодо
банкрутства позивача регулюються
нормами Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
у «старій редакції закону», а питання
стосовно його санації відповідно
регулюються статтями 17-20 цієї «старої
редакції закону».

Крім того слід зазначити, що
провадження у справах про банкрутство,
а також контрольні функції у цьому
провадженні (включно з санацією)
належать до компетенції господарських
судів України відповідно до вимог
пункту 2 частини 1 статті 12
Господарського процесуального кодексу
України та Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
а прокуратура не має повноважень щодо
здійснення контролю за діяльністю
органів судової влади, зокрема шляхом
здійснення перевірок суб'єктів
банкрутства у порядку загального
нагляду щодо дотримання законодавства
під час провадження у таких справах.

Компетенція щодо надання висновків
стосовно незаконних дій у разі
банкрутства належить державному
органу з питань банкрутства, що
передбачено вимогами частини 1 статті 3
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Стосовно наявності плану санації
позивача слід зазначити, що відповідно
до ухвали господарського суду
Харківської області від 21 травня 2014
року зобов'язано керуючого санацією
надати план санації до господарського
суду 12 серпня 2014 року. Будь-яких
заперечень прокурора щодо вкзаних
обставин до суду не надано.

Ст.21 Закону України "Про Прокуратуру"
закріплено, що перевірки проводяться
за письмовими зверненнями органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування, депутатів усіх рівнів,
фізичних та юридичних осіб, а також за
власною ініціативою прокурора. При
цьому перевірки за заявами фізичних чи
юридичних осіб, зверненнями та
запитами депутатів усіх рівнів, крім
заяв та повідомлень про кримінальне
правопорушення, проводяться лише у
разі їх попереднього розгляду
компетентними органами виконавчої
влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими чи
службовими особами або неприйняття
ними у встановлені строки рішень з цих
питань.

У разі якщо захист прав і свобод людини
і громадянина та інтересів держави
згідно із законом є компетенцією
відповідних органів державного
нагляду (контролю), перевірки
проводяться з обов'язковим наданням
оцінки щодо законності їх діяльності. У
зв'язку з бездіяльністю уповноваженого
органу державного нагляду (контролю)
або відсутністю такого органу
вживаються відповідні заходи
прокурорського реагування, спрямовані
на забезпечення захисту прав і свобод
людини і громадянина, інтересів
держави.

Для здійснення перевірки прокурор
приймає постанову, в якій зазначає
підстави, що свідчать про можливі
порушення законності, та обґрунтовує
необхідність вчинення дій,
передбачених пунктами 3, 4 та 5 частини
першої статті 20 цього Закону. Не
допускається проведення перевірки без
надання копії зазначеної постанови
представнику підприємства, установи,
організації незалежно від форм
власності, підпорядкованості чи
приналежності, фізичній особі -
підприємцю. Постанова прокурора може
бути оскаржена цими особами до
прокурора вищого рівня або суду в
порядку адміністративного судочинства
протягом десяти днів з дня одержання
копії постанови. За результатами
розгляду скарги прокурор вищого рівня
приймає рішення про задоволення скарги
та скасування постанови або про
відмову у задоволенні скарги.
Оскарження постанови до прокурора
вищого рівня не позбавляє особу права
на її оскарження до суду, яке може бути
здійснене нею протягом десяти днів з
дня одержання рішення прокурора вищого
рівня про результати розгляду скарги.

З зазначеної норми вбачається, що заяви
фізичних чи юридичних осіб, звернення
та запити депутатів усіх рівнів, крім
заяв та повідомлень про кримінальне
правопорушення, можуть бути підставою
для перевірки за умови, коли їх
попередньо розглянуто компетен
компетентними органами виконавчої
влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими чи
службовими особами або неприйнято ними
у встановлені строки рішення з цих
питань.

Згідно ч. 2.4 Інструкції про порядок
розгляду і вирішення звернень та
особистого прийому в органах
прокуратури України, затвердженого
Наказом Генерального прокурора
України від 21.06.11р. №9гн, перевірки за
заявами та скаргами фізичних і
юридичних осіб, зверненнями та
запитами депутатів усіх рівнів, крім
заяв та повідомлень про кримінальні
правопорушення, проводяться лише у
разі їх попереднього розгляду
компетентними органами виконавчої
влади, державного нагляду (контролю),
органами місцевого самоврядування,
посадовими чи службовими особами
відповідного рівня або неприйняття
ними рішень з цих питань у встановлені
строки.

Суд вважає за потрібне зауважити, що
відповідач у своїх запереченнях
послався на той факт, що 10.06.2014року до
прокуратури Харківської області
звернувся віце-президент Національної
академії аграрних наук Українги ОСОБА_3
щодо порушенян вимог чинного
законодавства під час здійснення
процедури банкруцтва позивача та щодо
протиправних дій керуючого. Проте
матеріали справи не містять, а
відповідачем в ході судових засідань
до суду не надано, доказів на
підтвердження вищевикладених
обставин.

Окрім того, в спірній постанові від
25.06.2014 року відсутні будь-які підстави
та докази, що свідчать про попередній
розгляд компетентними органами
виконавчої влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими чи
службовими особами або на наявність
неприйнятого ними у встановлені строки
рішення з цих питань, не вбачається
можливі порушення законності
позивачем, а також відсутнє будь-яке
обґрунтування необхідності вчинення
дій, передбачених пунктами 3, 4 та 5 ч. 1
статті 20 закону про прокуратуру.

Також, текст оскаржуваної постанови не
містить посилань на вказане звернення
ОСОБА_3, який визначений прокурором як
одна із підстав проведення перевірки,
що підтверджується змістом заперечень
відповідача.

Суд вважає за потрібне відмітити, що зі
змісту резолютивної частини
оскаржуваної постанови від 25.06.2014року,
випливає, що перевірка мала
проводитись на предмет додержання
земельного законодавства при
використанні земельних ділянок
сільськогосподарського призначення, у
той час, як прокурор у фабулі вказаної
постанови визначив предмет - «нагляд за
додержанням та застосуванням законів»
з безпосереднім посиланням на
постанову Господарського суду від
07.03.2007року по справі № Б-39/31-07.

Окрім того, у резолютивній частині
постанови не зазначено, щодо
використання яких саме земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення у прокуратури виникли
сумніви, тобто не визначений
конкретний об`єкт перевірки, як того
вимагає законодавець. Будь-яких
пояснень щодо вказаних обставин,
прокуратурою до суду також не надано.

Предмет нагляду за додержанням та
застосуванням законів визначений
пунктами 1-3 ч.1 ст.19 Закону України «Про
прокуратуру» та не передбачає
компетенції прокуратури проводити
перевірки додержання і застосування
законів щодо земельних відносин.

Суд зазначає, що зі змісту оскаржуваної
постанови не можливо також встановити,
які саме конкретно визначені треті
особи можуть безпідставно
використовувати землі підприємства та
яким чином посадові особи суб`єкта
господарювання можуть скористатися
своїм службовим положення. Таким чином,
вказані положення ґрунтуються лише на
узагальнених припущеннях, які
позбавлені конкретних фактів чи
зафіксованих подій, які свідчили б про
порушенням норм діючого законодавства.

Суд при вирішенні справи, відповідно до
ст. 8 КАСУ керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави. Суд
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.
Звернення до адміністративного суду
для захисту прав і свобод людини і
громадянина безпосередньо на підставі
Конституції України гарантується.
Забороняється відмова в розгляді та
вирішенні адміністративної справи з
мотивів неповноти, неясності,
суперечливості чи відсутності
законодавства, яке регулює спірні
відносини.

Статтею 86 КАС України передбачено, що
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не
мають для суду наперед встановленої
сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності (ч.3 ст.86).

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта
владних повноважень мають бути
законними та обґрунтованими,
прийнятими чи вчиненими в межах
наданих повноважень, мати під собою
конкретні об'єктивні факти, на підставі
яких його ухвалено або вчинено, а суд,
відповідно до п. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, перевіряє чи прийнято
такі рішення на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
використанням повноважень з метою, з
якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення, безсторонньо
(неупереджено), добросовісно,
розсудливо, з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації,
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення,
з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення, своєчасно,
тобто протягом розумного строку. Також
рішення суб'єкта владних повноважень
на може ґрунтуватися на припущеннях.

Вивчивши зміст спірного рішення, суд
доходить висновку, що постанова про
призначення перевірки від 25.06.2014року не
містить ані підстав, котрі можуть
вказувати на можливі порушення
законності, ані обґрунтування
необхідності вчинення дій в порядку
п.п.3-5 ч.1 ст.20 Закону України «Про
прокуратуру», ані приводів прийняття
рішення про призначення перевірки. В
постанові лише зазначені факти, котрі,
на думку прокурора, підлягають
перевірці з мотиву потреби у наданні
правової оцінки повноти вжитих
позивачем заходів по використанню
земель сільськогосподарьсокго
призначення та проведення процедури
банкруцтва (санації).

Проте, згаданий мотив, обраний
прокурором як підстава для видання
спірного рішення, не віднесений
законодавцем до кола обставин,
визначених як підстави для призначення
перевірки.

З огляду на викладене, суд вважає, що
спірна постанова не відповідає вимогам
ст..8 Конституції України, ч.3 ст.21 Закону
України «Про прокуратуру» за ознакою
забезпечення принципу юридичної
визначеності, позаяк невідображення
суб'єктом владних повноважень у тексті
правозастосовчого акту вичерпних,
детальних і ґрунтовних юридичних та
фактичних мотивів волевиявлення
суперечить як нормі матеріального
закону, так принципу верховенства
права в цілому.

Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, рішення якого
оскаржується, не надав до суду
належних та допустимих доказів
наявності та достатності підстав
прийняття рішення у формі постанови
про призначення перевірки.

Таким чином, зважаючи на те, що
постанова за підписом прокурора
Балаклійського району № 72 від 25.06.2014
року є такою, що прийнята без
дотриманням вимог чинного
законодавства та приймаючи до уваги, що
судовим розглядом встановлено факт
порушення прав та охоронюваних законом
інтересів позивача у сфері
публічно-правових відносин, тому суд
дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійсненні нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 160,161,162,163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державного
підприємства дослідного господарства
"Червоний Жовтень" Інституту
рослинництва ім. В.Я. Юр'єва Української
академії аграрних наук до Прокуратури
Балаклійського району Харківської
області про скасування постанови -
задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Прокуратури Балаклійського
району Харківської області про
проведення перевірки у порядку нагляду
за додержанням і застосуванням законів
від 25.06.2014року за № 72.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Державного підприємства
дослідного господарства "Червоний
Жовтень" Інституту рослинництва ім. В.Я.
Юр'єва Української академії аграрних
наук (64235, Харківська область,
Балаклійський район, с. Веселе, ) судовий збір в сумі 73
(сімдесят три) грн. 08 коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги у 10-денний строк з
дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили у
порядку, передбаченому ст. 254 КАС
України.

Повний текст постанови виготовлено
04.08.2014року.

Суддя
Горшкова О.О.