Справа № К/9991/81603/11-С
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/81603/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Феодосійської міжрайонної державної
податкової інспекції Автономної
Республіки Крим

на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 27 січня 2011 року

та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 21 вересня 2011 року

у справі № 2а-11907/10/6/0170

за позовом Дочірнього підприємства
«Кримський Винний Дім» Товариства з
обмеженою відповідальністю «L'ЕMPIRE DU VIN»

до Феодосійської міжрайонної
державної податкової інспекції
Автономної Республіки Крим

про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення
рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Дочірнє підприємство «Кримський
Винний Дім» Товариства з обмеженою
відповідальністю «L'ЕMPIRE DU VIN» (далі -
позивач) звернулось до суду з позовом
до Феодосійської міжрайонної
державної податкової інспекції
Автономної Республіки Крим, яка є
правонаступником Державної податкової
інспекції в місті Феодосії Автономної
Республіки Крим (далі - відповідач), про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 27
січня 2010 року №/0, від 12 квітня 2010
року №/1, від 01 липня 2010 року
№/2, від 20 вересня 2010 року №/3.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 27 січня 2011 року
позов задоволено повністю. Визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення ДПІ в м. Феодосії
АР Крим від 27 січня 2010 року №/0, від
12 квітня 2010 року №/1,
Феодосійської МДПІ АР Крим від 01 липня
2010 року №/2, від 20 вересня 2010 року
№/3. Стягнуто з Державного бюджету
України на користь ДП «Кримський
Винний Дім» ТОВ «L'ЕMPIRE DU VIN» судовий
збір у розмірі 3,40 грн.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 21 вересня 2011 року постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 27 січня
2011 року залишено без змін.

У касаційній скарзі Феодосійська МДПІ
АР Крим, посилаючись на порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 27 січня
2011 року та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 21 вересня 2011 року і ухвалити нове
судове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити повністю.

У запереченні на касаційну скаргу ДП
«Кримський Винний Дім» ТОВ «L'ЕMPIRE DU VIN»,
посилаючись на те, що рішення судів
першої та апеляційної інстанцій є
законними та обґрунтованими, а
положення касаційної скарги жодним
чином це не спростовують, просить
залишити касаційну скаргу без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 27 січня 2011 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 21 вересня
2011 року - без змін.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів, враховуючи межі
касаційної скарги, дійшла висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

Феодосійська МДПІ АР Крим провела
виїзну планову перевірку ДП «Кримський
Винний Дім» ТОВ «L'ЕMPIRE DU VIN» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01 жовтня 2008
року по 30 вересня 2009 року, валютного та
іншого законодавства за період з 01
жовтня 2008 року по 30 вересня 2009 року, за
результатами якої був складений акт
від 11 січня 2010 року № 2/23-1/32945625.

За висновками акту перевірки позивачем
були порушені, зокрема: вимоги
підпункту 7.2.6 пункту 7.2 статті 7,
підпункту 7.4.4 пункту 7.4 статті 7,
підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого занижено
податок на додану вартість на загальну
суму 64979,00 грн., у тому числі: за жовтень
2008 року - 4320,00 грн., за листопад 2008 року -
7919,00 грн., за грудень 2008 року - 3,00 грн., за
січень 2009 року - 7279,00 грн., за лютий 2009
року - 3656,00 грн., за квітень 2009 року - 40308,00
грн., за червень 2009 року - 1494,00 грн.

Зокрема, у акті перевірки було вказано,
що: підприємство неправомірно включило
до складу податкового кредиту
відповідного податкового періоду
податок на додану вартість у загальній
сумі 52737,43 грн., сплачений у складі
вартості рекламних послуг, наданих
йому ТОВ «Бренд Бенд» згідно договору
№ 120 від 01 січня 2004 року, оскільки такі
витрати не пов'язані з його
господарською діяльністю;
підприємство неправомірно включило до
складу податкового кредиту
відповілного податкового періоду
податок на додану вартість на загальну
суму 12241,80 грн. за 13 податковими
накладними, перелік та реквізити яких
наведені на 67-68 аркушах акту перевірки,
період виписки яких припадає на
попередні податкові періоди.

27 січня 2010 року ДПІ в м. Феодосії АР Крим
на підставі вказаного акту перевірки
прийняла податкове
повідомлення-рішення № /0, яким
згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2
пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
визначила ДП «Кримський Винний Дім»
ТОВ «L'ЕMPIRE DU VIN» суму податкового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
(фінансових) санкцій) за платежем:
податок на додану вартість в розмірі
97468,95 грн., у тому числі: за основним
платежем - 64979,00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями - 92489,95 грн.

Вказане податкове
повідомлення-рішення оскаржувалось
позивачем в адміністративному порядку,
за наслідками якого його скарги були
залишені без задоволення, а податковим
органом були прийняті податкові
повідомлення-рішення від 12 квітня 2010
року №/1, від 01 липня 2010 року
№/2, від 20 вересня 2010 року №/3
на аналогічні суми податкових
зобов'язань.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що факт надання
рекламних послуг за договором,
укладеним позивачем з ТОВ «Бренд Бенд»,
підтверджений належним чином
оформленими первинними
бухгалтерськими документами та
пов'язані з господарською діяльністю
позивача, з огляду на види діяльності,
які здійснює позивач, у зв'язку з чим
позивач правомірно сформував
податковий кредит за такими
господарськими операціями. Також, суд
виходив з того, що у випадку, коли право
платника на податковий кредит
підтверджується податковими
накладними, отриманими після
закінчення податкових періодів, в яких
відбулися оплата та отримання товарів
(робіт, послуг), суми податку, вказані в
таких податкових накладних, можуть
бути включені до складу податкового
кредиту в податковому періоді, в якому
такі податкові накладні отримані, але з
урахуванням граничного строку
давності визначення сум податкових
зобов'язань, встановленого статтею 15
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами».

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
з огляду на наступне.

Згідно пункту 5.1 статті 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» (у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
валові витрати виробництва та обігу
(далі - валові витрати) - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Відповідно до підпункту 5.2.1 пункту 5.2
статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин)до складу
валових витрат включаються будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Пунктом 5.4 статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) встановлені
особливості віднесення витрат
подвійного призначення до складу
валових витрат платника податку.

Відповідно до абзацу 1 підпункту 5.4.4
пункту 5.4 статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) до валових
витрат включаються витрати платника
податку на проведення передпродажних
та рекламних заходів стосовно товарів
(робіт, послуг), що продаються
(надаються) такими платниками податку.

Пунктом 19 Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 16 «Витрати»,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 31 грудня 1999 року №
318 (у редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) визначено, що
витрати на збут включають такі витрати,
пов'язані з реалізацією (збутом)
продукції (товарів, робіт, послуг),
зокрема: оплата праці та комісійні
винагороди продавцям, торговим агентам
та працівникам підрозділів, що
забезпечують збут; витрати на рекламу
та дослідження ринку (маркетинг);
витрати на передпродажну підготовку
товарів.

Звідси випливає, що правильність
формування платником податків валових
витрат вимагає наявності зв'язку
витрат платника податків на придбання
послуг з його господарською
діяльністю, що полягає у намірі
платника податку отримати користь від
придбаних послуг.

Згідно довідки АБ № 055000 з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України (т. 1 арк. справи 32),
видами діяльності ДП «Кримський Винний
Дім» ТОВ «L'ЕMPIRE DU VIN» за КВЕД є: 15.93.0 -
виробництво виноградних вин; 15.91.0 -
виробництво дистильованих алкогольних
напоїв; 15.94.0 - виробництво сидру та
інших плодово-ягідних вин; 52.25.0 -
роздрібна торгівля алкогольними та
іншими напоями.

Такий статус позивача означає, що для
нього регулярною, постійною та
суттєвою є діяльність, пов'язана із
виробництвом та продажем алкогольних
напоїв, в тому числі і під торговою
маркою «Ореанда».

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» (в редакції, яка діяла
на момент виникнення спірних
правовідносин) податковий кредит
звітного періоду складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно підпункту 7.4.4 пункту 7.4 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, яка діяла на
момент виникнення спірних
правовідносин) платник податку
придбаває (виготовляє) матеріальні та
нематеріальні активи (послуги), які не
призначаються для їх використання в
господарській діяльності такого
платника, то сума податку, сплаченого у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не включається до
складу податкового кредиту.

Аналіз договору про надання рекламних
послуг № 120 від 01 січня 2007 року,
укладеного позивачем з ТОВ «Бренд
Бенд» (фактичне виконання якого
підтверджується належним чином
оформленими первинними
бухгалтерськими документами, зокрема:
звітами про якість виконаних робіт
(наданих послуг) щодо розповсюдження
рекламних матеріалів, актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
платіжними дорученнями, податковими
накладними - т.1 арк. справи 84-89, 117-134,
184-187), дає підстави вважати, що рекламні
послуги, які придбавались позивачем у
ТОВ «Бренд Бенд», спрямовані на
отримання доходу ДП «Кримський Винний
Дім» ТОВ «L'ЕMPIRE DU VIN».

Таким чином, суди попередніх інстанцій
дійшли обґрунтованого висновку, з яким
погоджується суд касаційної інстанції,
що позивач правомірно сформував
податковий кредит за вказаними
господарськими операціями.

Абзацом 3 підпункту 7.2.3 пункту 7.2 статті
7 Закону України «Про податок на додану
вартість» » (у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
встановлено, що податкова накладна є
звітним податковим документом і
одночасно розрахунковим документом.

Відповідно до абзацу 1 підпункту 7.2.6
пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) податкова
накладна видається платником податку,
який поставляє товари (послуги), на
вимогу їх отримувача, та є підставою
для нарахування податкового кредиту.

При цьому, абзацом 1 підпункту 7.4.5
пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) встановлено, що
не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Отже, у випадку коли право платника на
податковий кредит підтверджується
податковими накладними, отриманими
після закінчення податкових періодів,
в яких відбулися оплата та отримання
товарів (робіт, послуг), суми податку,
вказані в таких податкових накладних,
можуть бути включені до складу
податкового кредиту в податковому
періоді, в якому такі податкові
накладні отримані.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, отримання позивачем 13
податкових накладних, перелік та
реквізити яких наведені на 67-68 аркушах
акту перевірки, саме у жовтні 2008 року,
листопаді 2008 року та грудні 2008 року
підтверджується, зокрема, реєстрами
отриманих та виданих податкових
закладних за відповідні податкові
періоди, а також журналом вхідних
податкових накладних (т.1 арк. справи
55-78, 217-235, т.2 арк. справи 1-94).

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вказує, що у разі, коли платник податку
отримує належним чином оформлену
податкову накладну із запізненням, то
він відповідно до зазначених
законодавчих норм, але з урахуванням
граничного строку давності визначення
сум податкових зобов'язань,
встановленого статтею 15 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (в
редакції, яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин), а
саме: не пізніше закінчення 1095 дня,
наступного за останнім днем граничного
строку подання податкової декларації
звітного періоду, не позбавляється
права на включення вказаної в ній суми
податку на додану вартість до складу
податкового кредиту у тому звітному
періоді, в якому вона була отримана.

Згідно з підпунктом 7.7.1. пункту 7.7
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» (в редакції, яка діяла
на момент виникнення спірних
правовідносин) суми податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені законом
для відповідного податкового періоду.
При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Підпунктом 7.7.2 пункту 7.7. статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, яка діяла на
момент виникнення спірних
правовідносин) передбачено, що якщо у
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, має від'ємне значення, то:
а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів (послуг)
у попередньому податковому періоді
постачальникам таких товарів (послуг);
б) залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду.

Отже, виходячи зі змісту вказаного
підпункту статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» (в
редакції, яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин)
попереднім податковим періодом може
бути будь-який податковий період, який
передує звітному, тому визначення суми
податку на додану вартість, яка
підлягає бюджетному відшкодуванню,
може здійснюватися за будь-який
попередній податковий період, а не лише
за період, який передував звітному.

З огляду на викладене, колегія суддів
вказує, що суди першої та апеляційної
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку, з яким погоджується суд
касаційної інстанції, про те, що
позивач правомірно включив до
податкового кредиту податок на додану
вартість у сумі 12241,80 грн. за
податковими накладними, виписаними у
попередніх періодах, проте отриманими
позивачем у жовтні - грудні 2008 року.

За таких обставин, суди першої та
апеляційної інстанції дійшли
обгрунтованого висновку, з яким
погоджується суд касаційної інстанції,
про неправомірність оспорюваних
податкових повідомлень-рішень та
наявність підстав для їх скасування.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга Феодосійської МДПІ АР Крим
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 27
січня 2011 року та ухвала
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 21 вересня
2011 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Феодосійської
міжрайонної державної податкової
інспекції Автономної Республіки Крим
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 27 січня
2011 року та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 21 вересня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна