Справа № 808/3019/14
Суддя: Горобцова Ярослава Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 року о/об 11 год. 30 хв.Справа №
808/3019/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Горобцової Я.В., за участю секретаря
судового засідання Колесникової С.Г.,

за участю представників:

від позивача - О.І. Васильченко,

від відповідача - Н.В. Шалдирван,

за позовом Комунальної установи
«Обласна клінічна психіатрична
лікарня» Запорізької обласної ради

до Виконавчої дирекції Запорізького
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності

про визнання протиправним та
скасування рішення, -

ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

08 травня 2014 року до Запорізького
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Комунальної установи «Обласна
клінічна психіатрична лікарня»
Запорізької обласної ради до
Виконавчої дирекції Запорізького
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, в якому позивач
просить визнати протиправним та
скасувати рішення Виконавчої дирекції
Запорізького обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності «Про
повернення коштів Фонду та застосувати
фінансових санкцій за порушення
законодавства про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності» від 23.04.2014 №89 щодо
повернення Комунальною установою
«Обласна клінічна психіатрична
лікарня» Запорізької обласної ради
неправомірно витрачених страхових
коштів у сумі 4 200,00 грн., та сплати
штрафу у розмірі 50% неправомірно
витрачених коштів у сумі 2 100,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при
перевірці правильності видачі
санаторно-курортних путівок
застрахованим особам та їх
використання встановлено порушення
частини 1 статті 50, частини 1 статті 47
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими
похованням» та пункту 4.2 Порядку
отримання застрахованими особами і
членами їх сімей санаторно-курортного
лікування, що сплачується за рахунок
коштів Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, а
саме: путівка №000366 до санаторію
«Смерічка» вартістю 5 250,00 грн., терміном
лікування 21 день з 23.12.2013, згідно
рішення комісії із соціального
страхування КУ «Обласна клінічна
психіатрична лікарня» ЗОР видана
ОСОБА_3 - зовнішньому суміснику,
основним місцем роботи якої є КУ
«Спеціалізоване територіальне медичне
об'єднання «Психіатрія», з оплатою її
часткової вартості у розмірі 20% - 1 050,00
грн. Рішення прийнято комісією із
соціального страхування на підставі
особистої заяви ОСОБА_3 та довідки за
формою 070-О. Сума використаних коштів
фонду на санаторно-курортне лікування
становить 4 200,00 грн. (5 250,00 грн. - 1 050,00
грн.). Таким чином, з боку Комунальної
установи «Обласна клінічна
психіатрична лікарня» Запорізької
обласної ради не було допущено
порушення Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням».

Заперечуючи проти позовних вимог з
підстав, викладених в письмових
запереченнях, відповідач зазначив, що
протокол комісії із соціального
страхування КУ «Обласна клінічна
психіатрична лікарня» ЗОР від 04.12.2013 №52
про виділення санаторно-курортної
путівки ОСОБА_3 складено у довільній
формі, що суперечить вимогам пункту 4.3
розділу IV Положення про комісію
(уповноваженого) підприємства,
установи, організації із
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
затвердженого Постановою правління
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності від
23.06.2008 №25 та додатку до Положення №25.
Крім того, видача санаторно-курортної
путівки позивачем зовнішньому
суміснику, основним місцем роботи
якого є інша установа, є порушення
частини 1 статті 50, частини 1 статті 47
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» та
пункту 4.2 Порядку отримання
застрахованими особами і членами їх
сімей санаторно-курортного лікування,
що сплачується за рахунок коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності та призвело до
неправомірного витрачання коштів
Фонду у сумі 4 200,00 грн.

Ухвалою Запорізького окружного
адміністративного суду від 05 червня 2014
року відкрито провадження у справі та
призначено справу до розгляду.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги в
повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечив проти задоволення
позову та просив суд відмовити у позові
в повному обсязі.

На підставі частини третьої статті 160
КАС України в судовому засіданні 14
липня 2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Фонд соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності,
відповідно до ст. 14 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
14.01.1998 за №16/98-ВР є органом, який
здійснює керівництво та управління
окремим видом загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
проводить збір та акумуляцію страхових
внесків, контроль за використанням
коштів, забезпечує фінансування виплат
за загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням та здійснюють
інші функції згідно з затвердженими
статутами та положеннями. У
відповідних правовідносинах Виконавча
дирекція Фонду соціального
страхування та робочі органи
виступають як суб'єкти владних
повноважень у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Запорізька міська виконавча дирекція
Запорізького обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності є
робочим органом Запорізького
обласного відділення Фонду.

Частиною 5 ст. 10 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» від
18.01.2001 № 2240-ІІІ зі змінами та
доповненнями (далі - Закон України
№2240-ІІІ) встановлено, що робочими
органами виконавчої дирекції Фонду та
його відділень є виконавчі дирекції
відділень в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві і
Севастополі. Статутом Фонду може бути
передбачено створення виконавчих
дирекцій або уповноважених
представників відділень у районах та
містах республіканського (Автономної
Республіки Крим) та обласного значення.
Виконавчі дирекції відділень
підзвітні правлінням відділень та
виконавчій дирекції Фонду та
здійснюють свою діяльність від імені
Фонду в межах і в порядку., передбачених
статутом Фонду та положенням про
виконавчі дирекції відділень Фонду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 чт. 28 Закону
України № 2240-ІІІ, Фонд має право
проводити перевірку правильності
використання страхових коштів на
підприємствах, в установах і
організаціях незалежно від форми
власності, виду діяльності та
господарювання, у фізичних осіб, які
використовують працю найманих
працівників.

З матеріалів справи вбачається, що
Виконавчою дирекцією Запорізького
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності проведено
планову перевірку дотримання порядку
використання та своєчасності і повноти
повернення невикористання страхових
коштів у Комунальній установі «Обласна
клінічна психіатрична лікарня»
Запорізької обласної ради за період з
01.01.2013 по 31.03.2014. За результатами
проведено перевірки складено Акт від
11.04.2014 реєстраційний №52 (а. с. 7-9).

Під час перевірки виявлено порушення,
яке полягало в тому, путівка №000366 до
санаторію «Смерічка» вартістю 5 250,00
грн., терміном лікування 21 день з 23.12.2013,
згідно рішення комісії із соціального
страхування КУ «Обласна клінічна
психіатрична лікарня» ЗОР видана
ОСОБА_3 - зовнішньому суміснику,
основним місцем роботи якої є КУ
«Спеціалізоване територіальне медичне
об'єднання «Психіатрія», з оплатою її
часткової вартості у розмірі 20% - 1 050,00
грн. Рішення прийнято комісією із
соціального страхування на підставі
особистої заяви ОСОБА_3 та довідки за
формою 070-О.

Таким чином неправомірно використаних
коштів фонду на санаторно-курортне
лікування становить 4 200,00 грн.

Згідно ч.1 ст.30 Закону України №2240-ІІІ,
страхувальники та інші отримувачі
страхових коштів у разі порушення
порядку використання страхових коштів
відшкодовують Фонду в повному обсязі
неправомірно витрачену суму страхових
коштів та/або вартість наданих
соціальних послуг і сплачують штраф у
розмірі 50 відсотків такої суми.

На підставі Акту перевірки від 11.04.2014
відповідачем прийнято рішення №89 про
повернення коштів Фонду та
застосування фінансових санкцій за
порушення законодавства про
загальнообов'язкове держане соціальне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності від 23.04.2014,
згідно якого: підлягає поверненню до
Фонду соціального страхування, як
неправомірно витрачені страхові кошти
у сумі 4 200,00 грн. та до позивача
застосовані фінансові санкції у
розмірі 50% від неправомірно витрачених
страхових коштів в сумі 2 100,00 грн. (а. с.
14).

Згідно ст. 47 Закону України № 2240-ІІІ,
для забезпечення відновлення здоров'я
застрахована особа та члени її сім'ї
(а також особа, яка навчається у
вищому навчальному закладі) мають
право на отримання
санаторно-курортного лікування,
оздоровлення в спеціалізованих
оздоровчих закладах (у тому числі
дитячих) у межах асигнувань,
установлених бюджетом Фонду на
зазначені цілі, та в порядку і на
умовах, визначених правлінням Фонду.

Безпосередній порядок та умови
отримання застрахованими особами і
членами їх сімей санаторно-курортного
лікування, що сплачується за рахунок
коштів Фонду соціального страхування з
тимчасової страти працездатності
згідно ст. 47 Законом України №2240-ІІІ,
передбачаються правлінням Фонду, а
саме - Порядком №12, п. 4.2, якого
передбачено, що відповідно до рішення
комісії (уповноваженого) із
соціального страхування підприємство,
установа, організація (далі -
підприємство), яке є основним місцем
роботи застрахованої особи, видає
путівку до санаторію в період
відпустки, а до
санаторію-профілакторію - в період
відпустки, без відриву від виробництва,
за умови часткового фінансування
санаторію-профілакторію за рахунок
коштів Фонду.

Норма, що передбачає видання путівки за
основним місцем роботи застрахованої
особи, чітко визначена в ч. 1 ст. 50 Закону
України №2240-ІІІ, а саме: матеріальне
забезпечення та соціальні послуги
за загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності
та витратами, зумовленими похованням,
застрахованим особам, зазначеним у
частині першій статті 6 цього Закону,
призначаються та надаються за
основним місцем роботи (крім видів
матеріального забезпечення,
передбачених пунктами 1, 2 статті 34
цього Закону, яке надається за основним
місцем роботи та за сумісництвом у
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України).

Виключення, які містить ч. 1 ст. 50 Закону
України №2240-ІІІ, стосується лише
допомоги по тимчасовій
непрацездатності та допомоги по
вагітності та пологах.

Комісія із соціального страхування
позивача прийняла рішення про видачу
путівки (Протокол комісії від 04.12.2013 №52)
на підставі заяви ОСОБА_3 від 01.12.2013,
складеної на Голову профспілкового
комітету КУ «Обласна клінічна
психіатрична лікарня», що є порушенням
пунктів 4.1, 4.2 Порядку №12, оскільки
рішення про виділення путівки
застрахованій особі приймає комісія із
соціального страхування за основним
місцем роботи застрахованої особи, а не
профспілковий комітет установи, де
працює застрахована особа зовнішнім
сумісником.

Крім того, Протокол комісії із
соціального страхування КУ «Обласна
клінічна психіатрична лікарня» ЗОР від
04.12.2013 №52 про виділення
санаторно-курортної путівки ОСОБА_3
складено у довільній формі, що
суперечить вимогам п. 4.3 розділу ІV
Положення про комісію
(уповноваженого)підприємства,
установи, організації із
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
затвердженого Постановою правління
ФСС з ТВП від 23.06.2008 №25 (далі - Положення
№25) та додатку до Положення №25.

Посилання позивача на ст. 36 Закону
України №2240-ІІІ є безпідставними, у
зв'язку з тим, що дана стаття містить
перелік підстав для відмови виключно в
наданні допомоги по тимчасовій
непрацездатності, а не соціальних
послуг.

Відповідно до п. 6.2 Порядку 12, сума
витрат Фонду за путівки, що видані з
порушенням цього Порядку, у тому числі
не використані, не приймається до
заліку та відшкодовується за рахунок
страхувальника.

Законом України №2240-ІІІ передбачена
відповідальність саме суб'єктів
загальнообов'язкового державного
страхування, у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими похованням, за невиконання
або неналежне виконання своїх
обов'язків. Отже, відповідно до ч. 1 ст. 30
Закону України №2240-ІІІ страхувальники
у разі порушення порядку використання
страхових коштів відшкодовують Фонду в
повному обсязі неправомірно витрачену
суму страхових коштів та/або вартість
наданих соціальних послуг і сплачують
штраф у розмірі 50% такої суми.

Разом з тим, дані щодо роботи ОСОБА_3 за
основним місцем роботи у КУ
«Спеціалізоване територіальне медичне
об'єднання «Психіатрія» та зовнішнім
сумісником у КУ «Обласна клінічна
психіатрична лікарня» ЗОР Уманцева Ю.Л.
підтверджені записами у трудовій
книжці БТ-ІІ №2013675 ОСОБА_3

Таким чином, суд приходить до висновку,
що комісія із соціального страхування
позивача прийняла рішення про
виділення путівок до санаторію
«Смерічка» застрахованій особі ОСОБА_3
без наявності належним чином
оформленої довідки форми №070/о, а отже
безпідставно, внаслідок чого позивач
неправомірно використав кошти Фонду
при наданні послуг на оздоровлення
застрахованій особі у сумі 4 200,00 грн.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлені критерії, якими керується
адміністративний суд при перевірці
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень. Відповідність
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень передбаченим
частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям перевіряється судом з
урахуванням закріпленого статтею 9
Кодексу адміністративного судочинства
України принципу законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

«На підставі» означає, що суб'єкт
владних повноважень: 1) повинен бути
утвореним у порядку, визначеному
Конституцією та законами України; 2)
зобов'язаний діяти на виконання закону,
за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що
суб'єкт владних повноважень повинен
приймати рішення, а дії вчиняти
відповідно до встановлених законом
повноважень, не перевищуючи їх.

«У спосіб» означає, що суб'єкт владних
повноважень зобов'язаний
дотримуватися встановленої законом
процедури і форми прийняття рішення
або вчинення дії і повинен обирати лише
визначені законом засоби.

Зазначені критерії, хоч і адресовані
суду, але одночасно вони є і вимогами
для суб'єкта владних повноважень, який
приймає відповідне рішення, вчиняє дії
чи допускається бездіяльності.

В контексті вищевикладеного Суд
звертає увагу на те, що одним із
принципів, яким повинно відповідати
рішення суб'єкта владних повноважень, є
принцип обґрунтованості, закріплений в
пункті 3 частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Принцип обґрунтованості прийнятого
рішення, тобто прийняття рішення з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення або
вчинення дії, вимагає від суб'єкта
владних повноважень враховувати як
обставини, на обов'язковість
урахування яких прямо вказує закон, так
і інші обставини, що мають значення у
конкретній ситуації. Суб'єкт владних
повноважень повинен уникати прийняття
невмотивованих рішень, обґрунтованих
припущеннями, а не конкретними
обставинами. Рішення суб'єкта владних
повноважень повинно бути мотивованим.

В розумінні Кодексу адміністративного
судочинства України виявлення
невідповідності діяльності суб'єкта
владних повноважень хоча б одному із
зазначених критеріїв для оцінювання
його рішень, дій та бездіяльності
слугує підставою для задоволення
адміністративного позову за умови, що
встановлено порушення прав, свобод та
інтересів позивача.

Суд звертає увагу на те, що дії
відповідача при винесенні
оскаржуваних рішень аналізуються
судом на предмет їх правомірності та
відповідності вимогам чинного
законодавства України станом на момент
вчинення цих дій та обсягу доказів та
інших фактичних обставин, які існували
на цей момент.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

У ч. 2 ст. 71 КАС України зазначено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, особливістю
адміністративного судочинства є те, що
обов'язок доказування в спорі
покладається на відповідача - орган
публічної влади, який повинен надати
суду всі матеріали, які свідчать про
його правомірні дії.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд дійшов висновку,
що викладені в позовній заяві вимоги
позивача є такими, що не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Комунальної
установи «Обласна клінічна
психіатрична лікарня» Запорізької
обласної ради - відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до частини першої статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 КАС України.

Суддя
Я.В.
Горобцова