Справа № 826/3621/14
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3621/14
Головуючий у 1-й інстанції: Дегтярьова
Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 серпня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді
Мацедонської В.Е.,

суддів Грищенко
Т.М., Лічевецького І.О.,

при секретарі
Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві справу за
апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції в Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м.Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
м.Києва від 26 травня 2014 року у справі за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції в Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м.Києві про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 30 квітня 2013 року та
скасування податкової вимоги від 04
березня 2014 року №1399-25,-

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від 26
травня 2014 року адміністративний позов
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Державної податкової інспекції в
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення та
податкової вимоги задоволено повністю,
визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Оболонському районі м.Києва ДПС від 30
квітня 2013 року №; скасовано
податкову вимогу №1399-25 ДПІ у
Оболонському районі ГУ Міндоходів у
м.Києві від 04 березня 2014 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції з мотивів порушення
судом норм матеріального та
процесуального права та прийняти нову
постанову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог повністю.
Свої вимоги апелянт обгрунтовує тим, що
у зв'язку з порушенням позивачем норм
Податкового кодексу України щодо
сплати податку на землю у встановлені
строки, відповідачем правомірно
винесено податкове
повідомлення-рішення та податкова
вимога щодо ОСОБА_2

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення учасників процесу,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, з
наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
ДПІ в Оболонському районі м.Києва ДПС
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 30 квітня 2013
року №, відповідно до якого за
порушення пп.54.3.3 п.54.3 ст.54, п.286.5 ст.286
Податкового кодексу України позивачу
визначено суму податкового
зобов'язання з плати за землю
громадянами в розмірі 39977,93 грн.
Зазначене податкове
повідомлення-рішення отримано
позивачем 01 липня 2013 року.

Підставою для нарахування плати за
землю на суму 39977,93 грн. став висновок
податкового органу про те, що 07 червня
2005 року між позивачем та ВАТ «Завод
КІНАП» було укладено договір
купівлі-продажу нежилих приміщень,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1,
внаслідок чого позивачем набуто право
власності на об'єкти нерухомого майна:
виробничий корпус №1 (літ.Б11) площею 5032,8
м2 та частина нежитлових приміщень
виробничого корпусу №1 (літ.Б1) площею
152,1 м2 - загальною площею 5184,9 м2, що
складає 110/1000 від майнового комплексу
площею 47012,9 м2.

Згідно Реєстраційного посвідчення
№011304, виданого Київським міським бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна 04 липня 2005 року,
зазначені нежитлові приміщення
зареєстровано за ОСОБА_2 на праві
приватної власності, про що в реєстрову
книгу №д.4П-149 внесено запис за
реєстровим №486-з.

Згідно листа Департаменту земельних
ресурсів Виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) від 24 квітня
2013 року №05707-8324, на підставі технічного
звіту по встановленню зовнішніх меж
землекористування, земельна ділянка за
адресою: АДРЕСА_1 (код ділянки 78:112:025)
площею 1776,91 кв.м. за даними
автоматизованої системи ПК «Кадастр»
станом на 17 квітня 2013 року
зареєстрована за ОСОБА_2

У зв'язку з непроведенням оплати
податкового зобов'язання, визначеного
податковим повідомленням-рішенням
№ від 30 квітня 2013 року, протягом 60
днів, ДПІ в Оболонському районі ГУ
Міндоходів у м.Києві було винесено
податкову вимогу №1399-25 від 04 березня 2014
року на підставі п.59.1 ст.59 Податкового
кодексу України.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, дійшов висновку, що
відповідачем не надано доказів набуття
позивачем статусу власника або
землекористувача щодо земельної
ділянки, де знаходяться належні йому
нежитлові приміщення, та доказів того,
що позивачем укладався договір оренди
земельної ділянки, на якій розташовані
нежилі приміщення, що є власністю
позивача.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне:

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.120
Земельного кодексу України у разі
набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, що
перебувають у власності, користуванні
іншої особи, припиняється право
власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.
Якщо жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об'єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

В силу ст.206 Земельного кодексу України
використання землі в Україні є платним.
Об'єктом плати за землю є земельна
ділянка. Плата за землю справляється
відповідно до закону.

Відповідно до пп.14.1.147 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України плата за
землю - загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності.

Земельний податок - обов'язковий
платіж, що справляється з власників
земельних ділянок та земельних часток
(паїв), а також постійних
землекористувачів (пп.14.1.72 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України).

Відповідно до ст.269 Податкового кодексу
України платниками податку є власники
земельних ділянок, земельних часток
(паїв) та землекористувачі.

Об'єктами оподаткування є земельні
ділянки, які перебувають у власності
або користуванні, а також земельні
частки (паї), які перебувають у
власності (ст.270 Податкового кодексу
України).

Відповідно до ст.285 Податкового кодексу
України базовим податковим (звітним)
періодом для плати за землю є
календарний рік. Базовий податковий
(звітний) рік починається 1 січня і
закінчується 31 грудня того ж року (для
новостворених підприємств та
організацій, а також у зв'язку із
набуттям права власності та/або
користування на нові земельні ділянки
може бути меншим 12 місяців).

Відповідно до п.286.1 ст.286 Податкового
кодексу України підставою для
нарахування земельного податку є дані
державного земельного кадастру.

Згідно п.286.5 ст.286 Податкового Кодексу
України нарахування фізичним особам
сум податку проводиться контролюючими
органами, які видають платникові до 1
липня поточного року податкове
повідомлення-рішення про внесення
податку за формою, встановленою у
порядку визначеному статтею 58 цього
Кодексу.

В силу п.286.6 ст.286 Податкового кодексу
України за земельну ділянку, на якій
розташована будівля, що перебуває у
спільній власності кількох юридичних
або фізичних осіб, податок
нараховується з урахуванням
прибудинкової території кожному з
таких осіб: у рівних частинах - якщо
будівля перебуває у спільній сумісній
власності кількох осіб, але не поділена
в натурі, або одній з таких
осіб-власників, визначеній за їх
згодою, якщо інше не встановлено судом;
пропорційно належній частці кожної
особи - якщо будівля перебуває у
спільній частковій власності;
пропорційно належній частці кожної
особи - якщо будівля перебуває у
спільній сумісній власності і поділена
в натурі. За земельну ділянку, на якій
розташована будівля, що перебуває у
користуванні кількох юридичних або
фізичних осіб, податок нараховується
кожному з них пропорційно тій частині
площі будівлі, що знаходиться в їх
користуванні, з урахуванням
прибудинкової території.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ
в Оболонському районі ГУ Міндоходів у
м.Києві було прийнято податкове
повідомлення-рішення від 30 квітня 2013
року №, відповідно до якого за
порушення п.286.5 ст.286 Податкового
кодексу України позивачу визначено сум
податкового зобов'язання з плати за
землю громадянами на суму 39977,93 грн.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
відповідачем не надано доказів, що
позивач набув статус власника або
землекористувача земельної ділянки
площею 1776,91 кв.м. під будівлею, в якій
розташовані нежитлові приміщення,
придбані позивачем згідно договору
купівлі-продажу від 07 червня 2005 року,
доказів належності йому вказаної
земельної ділянки на праві власності
чи праві користування або виділення її
в якості прибудинкової території, тому
донарахування позивачу плати за землю
за спірним податковим
повідомленням-рішенням № від 30
квітня 2013 року є протиправним, оскільки
згідно п.287.6 ст.287 Податкового кодексу
України при переході права власності
на будівлю, споруду (їх частину) податок
за земельні ділянки, на яких
розташовані такі будівлі, споруди (їх
частини), з урахуванням прибудинкової
території сплачується на загальних
підставах з дати державної реєстрації
права власності на нерухоме майно.
Нежитлові приміщення, розташовані за
адресою АДРЕСА_1, згідно реєстраційного
посвідчення №011304, виданого Київським
міським бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна 04 липня 2005
року, зареєстровано за ОСОБА_2 на праві
приватної власності, про що в реєстрову
книгу №д.4П-149 зроблено запис за
реєстровим №486-з.

За таких обставин, відповідачем
правомірно винесено податкове
повідомлення-рішення № від 30
квітня 2013 року, оскільки в силу п.286.6
ст.286, п.287.6 ст.287 Податкового кодексу
України обов'язок по сплаті плати за
землю покладено на позивача як
власника об'єктів нерухомого майна та
внаслідок реєстрації за позивачем
згідно технічного звіту по
встановленню зовнішніх меж
землекористування земельної ділянки
площею 1776,91 кв.м за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до пп.14.1.39 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України грошове
зобов'язання платника податків - сума
коштів, яку платник податків повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податкове зобов'язання та/або штрафну
(фінансову) санкцію, що справляється з
платника податків у зв'язку з
порушенням ним вимог податкового
законодавства та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, а
також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання набуває статусу
податкового боргу.

У відповідності до п.59.1 ст.59
Податкового кодексу України у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Пунктом 59.3 ст.59 Податкового кодексу
України передбачено, що податкова
вимога надсилається не раніше першого
робочого дня після закінчення
граничного строку сплати суми
грошового зобов'язання. Податкова
вимога повинна містити відомості про
факт виникнення грошового зобов'язання
та права податкової застави, розмір
податкового боргу, який забезпечується
податковою заставою, обов'язок
погасити податковий борг та можливі
наслідки його непогашення в
установлений строк, попередження про
опис активів, які відповідно до
законодавства можуть бути предметом
податкової застави, а також про можливі
дату та час проведення публічних
торгів з їх продажу.

У відповідності до п.п.56.1, 56.2 ст.56
Податкового кодексу України рішення,
прийняті контролюючим органом, можуть
бути оскаржені в адміністративному або
судовому порядку. У разі коли платник
податків вважає, що контролюючий орган
неправильно визначив суму грошового
зобов'язання або прийняв будь-яке інше
рішення, що суперечить законодавству
або виходить за межі повноважень
контролюючого органу, встановлених цим
Кодексом або іншими законами України,
він має право звернутися до
контролюючого органу вищого рівня із
скаргою про перегляд цього рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, у
зв'язку з непроведенням оплати
податкового зобов'язання, визначеного
податковим повідомленням-рішенням
№ від 30 квітня 2013 року, протягом 60
днів, ДПІ в Оболонському районі ГУ
Міндоходів у м.Києві винесено
податкову вимогу №1399-25 від 04 березня 2014
року на підставі п.59.1 ст.59 Податкового
кодексу України.

При цьому, посилання позивача на
оскарження податкового
повідомлення-рішення № від 30
квітня 2013 року в адміністративному
порядку судом не приймається, оскільки
скарга всупереч п.п.56.2, 56.3 ст.56
Податкового кодексу України подана до
податкового органу, який виніс
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, а не до
податкового органу вищого рівня.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку щодо правомірності
винесення відповідачем податкової
вимоги №1399-25 від 04 березня 2014 року щодо
сплати податкового зобов'язання у
розмірі 39977,93 грн. у зв'язку з
непроведенням оплати узгодженої суми
грошового зобов'язання, визначеного
податковим повідомленням-рішенням
№ від 30 квітня 2013 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що порушення норм
матеріального права призвели до
неправильного вирішення справи, тому
постанова Окружного адміністративного
суду м.Києва від 26 травня 2014 року
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254
КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м.Києві - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м.Києва від 26 травня 2014 року -
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у
задоволенні позовних вимог фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції в Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м.Києві про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 30 квітня 2013 року та
скасування податкової вимоги від 04
березня 2014 року №1399-25 відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
її складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 08
серпня 2014 року.

Головуючий суддя
В.Е.Мацедонська

Судді
Т.М.Грищенко

І.О.Лічевецький

Головуючий суддя

Мацедонська В.Е.

Судді:

Лічевецький І.О.

Грищенко Т.М.