Справа № 802/2790/14-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

31 липня 2014 р.
Справа № 802/2790/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Крапівницької Н.Л.,

секретаря судового засідання
Мельника В.С.

за участю представників сторін:

позивача:
Охрімовського Я.В.,

відповідача:
Гордійчука А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Вінниці
адміністративну справу за позовом

Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головуправління
Міндоходів у Вінницькій області

До Староміського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції

про скасування постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулась
Вінницька об'єднана державна податкова
інспекція ГУ Міндоходів у Вінницькій
області з позовом до Староміського
відділу державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції про скасування постанови про
відмову у відкритті виконавчого
провадження.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за
відсутності підстав державним
виконавцем Староміського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції за наслідками виконавчого
листа виданого Вінницьким окружним
адміністративним судом 17.10.2012р. у
справі №2а/0270/4519/12, винесено постанову
про відмову у відкритті виконавчого
провадження від 08.07.2014р. ВП 43758149

На думку податкового органу вказану
постанову винесено за відсутності не
те законних підстав, що слугувало
підставою для звернення до суду з
позовом.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав та просив
його задовольнити на підстав та в межах
заявлених позовних вимог.

Представник відповідача в судовому
засіданні щодо позову заперечував та
просив відмовити в задоволенні
позовних вимог з огляду на
рекомендації інформаційного листа
Вищого адміністративного суду України
від 24.10.2013р. №1484/12/13-13.

Розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд приходить до
наступного.

Надані до суду докази свідчать про те,
що за наслідками отриманого
виконавчого листа виданого Вінницьким
окружним адміністративним судом
№2а/0270/4519/12 від 17.10.2012р., Вінницькою ОДПІ,
як стягувачем, подано заяву про
відкриття виконавчого провадження від
16.06.2014р. за вих. №13771-25/10 .

08.07.2014р. старшим державним виконавцем
Староміського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції винесено
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 08.07.2014р. ВП
№43758149. Згідно з супровідним листом від
09.07.2014р. за вих. №10690/10-35, копію вказаної
постанови направлено на адресу
позивача.

Оскільки, на думку податкового органу,
вказана постанова винесена за
відсутності не те законних підстав,
тому Вінницька ОДПІ звернулась до суду
з позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних
вимог, суд виходив з наступного.

Основи організації та діяльності
державної виконавчої служби, її
завдання, правовий статус працівників
органів державної виконавчої служби та
їх соціальний захист визначено
положеннями Закону України "Про
державну виконавчу службу" від 24.03.1998р.
№202/98-ВР (зі змінами та доповненнями),
відповідно до ст.1 якого, державна
виконавча служба входить до системи
органів Міністерства юстиції України і
здійснює виконання рішень судів,
третейських судів та інших органів, а
також посадових осіб відповідно до
законів України. Завданням державної
виконавчої служби є своєчасне, повне і
неупереджене примусове виконання
рішень, передбачених законом.

Згідно із ст.2 Закону України "Про
державну виконавчу службу" правову
основу діяльності державної
виконавчої служби становлять
Конституція України, цей Закон, інші
закони та нормативно-правові акти, що
прийняті на їх виконання.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню, у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначено Законом України "Про
виконавче провадження" від 21.04.1999р.
№606-XIV (зі змінами та доповненнями)
(надалі - Закон), зокрема, ст.1 визначено,
що виконавче провадження, як
завершальна стадія судового
провадження, та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 2 Закону примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України. Примусове виконання
рішень здійснюють державні виконавці,
визначені Законом України "Про
державну виконавчу службу".

Частинами 1, 3 статті 5 Закону
передбачено, що вимоги державного
виконавця щодо виконання рішень
обов'язкові для всіх органів,
організацій, посадових осіб, фізичних і
юридичних осіб на території України.
Невиконання законних вимог державного
виконавця тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.11 Закону
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Норми частин 1,2 статті 17 Закону
встановлюють, що примусове виконання
рішень здійснюється державною
виконавчою службою на підставі
виконавчих документів, визначених цим
Законом. Відповідно до цього Закону
підлягають виконанню державною
виконавчою службою, зокрема, такі
виконавчі документи: виконавчі листи,
що видаються судами, і накази
господарських судів, у тому числі на
підставі рішень третейського суду та
рішень Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті.

Як встановлено судом, вбачається з
наявних у матеріалах справи
документів, підставою для звернення
позивача до Вінницького окружного
адміністративного суду з даною
позовною заявою слугувало винесення
Староміським відділом державної
виконавчої Вінницького міського
управління юстиції постанови про
відмову у відкритті виконавчого
провадження від 08.07.2014р. ВП №43758149
(відмову у прийнятті до провадження
виконавчого документа).

Дана постанова мотивована тим, що
відповідно до роз'яснень Вищого
адміністративного суду України
викладених в інформаційному листі
№1484/12/13-13 від 24.10.2013р., повноваження щодо
стягнення податкового боргу із
платників податків-юридичних осіб
покладається на органи доходів і
зборів, які відповідно до пунктів 95.7-95.21
статті 95 Податкового кодексу України,
мають повноваження та чітко визначену
процедуру погашення податкового боргу
за рахунок реалізації майна цих
платників податків. Дане роз'яснення
виключає підстави для відкриття
виконавчого провадження та діяльність
виконавчої служби з примусового
виконання рішення про стягнення боргу
з платників податків, у зв'язку з чим
виконавчий документ не підлягає
виконанню органами державної
виконавчої служби, так як це суперечить
положенню ст.1 Закону України "Про
виконавче провадження".

Положення ч.ч.1,2 ст.11 Закону визначають,
що державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець, у тому числі,
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Системний аналіз наведених приписів
свідчить про те, що порядок та спосіб
виконання рішення суду визначено
законодавчо, та врегульовано,
положенням Закону України "Про
виконавче провадження", та самим
виконавчим документом.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Імперативність вказаної норм полягає
в обов'язку державного виконавця
відкрити виконавче провадження у
випадку дотримання інституту обставин,
що допускають таке відкриття
виконавче провадження.

Згідно з ч.1 ст.26 Закону державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі:
пропуску встановленого строку
пред'явлення документів до виконання;
неподання виконавчого документа,
зазначеного у статті 17 цього Закону, та
неподання заяви про відкриття
виконавчого провадження у випадках,
передбачених цим Законом; якщо рішення,
на підставі якого видано виконавчий
документ, не набрало законної
(юридичної) сили, крім випадків, коли
воно у встановленому законом порядку
допущено до негайного виконання;
пред'явлення виконавчого документа до
органу державної виконавчої служби не
за місцем або не за підвідомчістю
виконання рішення; якщо не закінчилася
відстрочка виконання рішення, надана
судом, яким постановлено рішення;
невідповідності виконавчого документа
вимогам, передбаченим статтею 18 цього
Закону; офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури; якщо виконавчий документ
повернуто стягувачу за його заявою,
крім виконавчих документів про
стягнення аліментів та інших
періодичних платежів; наявності інших
передбачених законом обставин, що
виключають здійснення виконавчого
провадження.

Тобто перелік підстав для відмови у
відкритті виконавчого провадження є
виключним.

Судом встановлено, що при винесенні
оскаржуваної позивачем постанови ВП
№43758149 від 08.07.2014р. про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову у прийнятті до провадження
виконавчого документа державний
виконавець Староміського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції керувався п.8 ч.1 ст.26 Закону
України "Про виконавче провадження",
мотивуючи свої дії, наявністю
роз'яснень Вищого адміністративного
суду України №1484/12/13-13 від 24.10.2013р.

Однак, суд відмічає, що вказані дії
виконавця є прямим порушенням Закону,
оскільки, підстави для відмови у
відкритті виконавчого провадження,
передбачених ст.26 Закону відсутні,
натомість, така обставина, як
покладення на податковий орган, згідно
пунктів 95.7-95.21 статті 95 Податкового
кодексу України, повноважень щодо
стягнення з платників податків
податкового боргу, не є підставою для
відмови у відкритті виконавчого
провадження, адже, вимоги виконавчого
листа Вінницького окружного
адміністративного суду від 17.10.2014р. по
справі №2а-0270/4519/12 48/13-а, відповідно до
приписів Закону є обов'язковим до
виконання, а саме, Староміським
відділом державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції.

Крім того, суд звертає увагу на те, що
застосування відповідачем до даних
правовідносин положень ст.26 Закону,
тягне за собою неможливість подальшого
звернення виконавчого документа до
виконання, унеможливлюючи виконання
виконавчого листа Вінницького
окружного адміністративного суду,
виданого на виконання постанови по
справі №2а-0270/4519/12, та як наслідок,
порушення прав Вінницької ОДПІ як
стягувача.

Згідно з ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Беручи до уваги вищевикладене, та
оцінюючи наявні в матеріалах справи
письмові докази в сукупності, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області правомірні, документально
підтверджені та обґрунтовані,
відповідають чинному законодавству і
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження

ВП №43758149 від 08 липня 2014 року.

Постанова суду може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Вінницький окружний адміністративний
суд, шляхом подачі в 10-ти денний строк,
з дня її проголошення, апеляційної
скарги у порядок і строки, передбачені
статтями 186 і 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку ст. 254 КАС України.

Суддя Крапівницька Н. Л.