Справа № 826/9414/14
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2014-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

в порядку письмового провадження

м. Київ

25 липня 2014 року №
826/9414/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Маруліної Л.О.,
суддів Арсіря Р.О. та Костенка Д.А.,
розглянув у письмовому провадженні
адміністративну справу

за позовомПідприємства зі
стовідсотковим іноземним капіталом
"Брама-Консалтинг"доМіністерства
доходів і зборів Українипровизнання
протиправним та скасування
наказуОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Підприємство зі стовідсотковим
іноземним капіталом "Брама-Консалтинг"
(далі також - позивач) звернулось до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
про визнання протиправним та
скасування наказу Міністерства
доходів і зборів України від 25.04.2014 №263,
яким затверджено Узагальнюючу
податкову консультацію щодо
оподаткування податком на нерухоме
майно, відмінне від земельної ділянки.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 03.07.2014 відкрито
провадження у справі та призначено
судовий розгляд.

В судове засідання, 16.07.2014, прибули
представники сторін.

Позивач позов підтримує в повному
обсязі. Позовні вимоги вмотивовує тим,
що викладені в узагальнюючій
податковій консультації вимоги до
платників податків грубо порушують їх
права, встановлені чинним
законодавством, та суперечать діючим
правовим нормам, оскільки згідно з
Податковим кодексом України базовим
звітним періодом оподаткування
податком на нерухоме майно є рік, і
юридичні особи вже задекларували свої
зобов'язання по даному податку за 2014
рік, тому зміна бази оподаткування в
середині року порушує права платників
податків та породжує зобов'язання, що
не передбачені діючим законодавством.
Як зазначено у додаткових поясненнях
до позову чинним законодавством не
передбачено обов'язку для платника
податків здійснювати перерахунок
своїх податкових зобов'язань в разі
внесення зміни бази оподаткування в
середині звітного року та подавати у
зв'язку з цим уточнюючі розрахунки.

Відповідач проти позову заперечує з
підстав, викладених у письмових
запереченнях, в яких зазначається про
відсутність порушеного права позивача
у зв'язку із затвердженням
оскаржуваним наказом Узагальнюючої
податкової консультації щодо
оподаткування податком на нерухоме
майно, відмінне від земельної ділянки,
оскільки узагальнююча податкова
консультація не носить сили
нормативно-правового акта, відповідно
Податковий кодекс України не
передбачає для платників податків
наслідків її застосування чи
незастосування. Крім того, в
запереченнях зазначено, що висновки,
викладені в оскаржуваній
узагальнюючій податковій
консультації, є обґрунтованими, та не
суперечать нормам Податкового кодексу
України, а також правам та інтересам
платників податків.

Оскільки представниками сторін подано
заяви про продовження розгляду справи
у порядку письмового провадження, суд
на підставі частини четвертої статті
122, частини шостої статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
ухвалив продовжити розгляд справи у
письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, Окружним
адміністративним судом міста Києва
встановлено, що Підприємство зі
стовідсотковим іноземним капіталом
"Брама-Консалтинг" зареєстроване як
юридична особа 04.02.2003, номер запису про
включення до Єдиного державного
реєстру 0003391, присвоєно
ідентифікаційний код 32385630,
місцезнаходження: 08500, Київська
область, м. Фастів, вул. Куйбишева, 13.

Відповідно до реєстраційного
посвідчення №011902 Підприємству зі
стовідсотковим іноземним капіталом
"Брама-Консалтинг" на праві власності
належить квартира №?100 в будинку №?18 по
вул. Павлівська в м. Києві.

Позивачем подано до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
податкову декларацію з податку на
нерухоме майно, відмінне від земельної
ділянки, за 2014 рік, якою визначено суму
податкового зобов'язання з вказаного
податку у розмірі 2289,84 грн. (по 572,46 грн.
щоквартально) відносно об'єкта
житлової нерухомості: 01054, м. Київ, вул.
Павлівська, 18. кв. 100.

Вказану податкову декларацію прийнято
органом державної податкової служби
10.01.2014, що підтверджується квитанцією
№2, яку було долучено позивачем до
позовної заяви.

Наказом Міністерства доходів і зборів
України від 25.04.2014 №263 затверджено
Узагальнюючу податкову консультацію
щодо оподаткування податком на
нерухоме майно, відмінне від земельної
ділянки, в якій зазначено, зокрема, що:
"З метою забезпечення виконання Закону
України від 27.03.2014 №1166-VII "Про
запобігання фінансової катастрофи та
створення передумов для економічного
зростання в Україні" в частині зміни
бази оподаткування податку на нерухоме
майно, відмінне від земельної ділянки,
податкові зобов'язання платників
податку - юридичних осіб потребують
перерахунку з урахуванням загальної
площі об'єктів житлової нерухомості, у
т.ч. їх часток, як бази оподаткування
для такого податку з 01 квітня 2014 року.

За І квартал 2014 року перерахунок
податкового зобов'язання проводити не
потрібно.

За результатами перерахунку
пропонується подати не пізніше 30 липня
2014 року (граничного терміну сплати
авансових внесків з податку на
нерухоме майно, відмінне від земельної
ділянки, за ІІ квартал 2014 року)
уточнюючі декларації. При цьому, до
уточнюючої декларації платник має
право додати доповнення, відповідно до
абзацу 2 пункту 46.4 статті 46 Податкового
кодексу, в якому зазначити, що
податкові зобов'язання збільшуються на
виконання вимог статті 265 Податкового
кодексу зі змінами, внесеними Законом.

Пунктом 4 розділу ІV Закону доручено
Кабінету Міністрів України протягом
трьох місяців з дня набрання чинності
Законом забезпечити перегляд та
приведення міністерствами та іншими
центральними органами виконавчої
влади своїх нормативно-правових актів
у відповідність із цим Законом.

Таким чином, до затвердження нових форм
звітності з податку на нерухоме майно,
відмінне від земельної ділянки,
платникам податків - юридичним особам у
колонці 3 "Житлова площа об'єкта
житлової нерухомості» форми
декларації, затвердженої Наказом, та
колонці 7 "Житлова площа відповідно до
документів, що підтверджують право
власності (усього)», колонці 9 "Розмір
частки/поділу житлової площі, яка
знаходиться у спільній частковій,
спільній сумісній власності" додатка
до такої декларації пропонується
вказувати (зазначати) загальну площу
об'єкта житлової нерухомості, у т.ч.
його частки.".

Проаналізувавши матеріали справи, суд
вважає позовні вимоги
необґрунтованими, а адміністративний
позов таким, що не підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Відносини, які виникають з приводу
справляння податків і зборів, порядок
адміністрування податків і зборів,
права та обов'язки платників податків,
компетенція контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства в
Україні регулюються Податковим
кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI.

Відповідно до підпункту 14.1.173 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
узагальнююча письмова податкова
консультація - оприлюднення позиції
контролюючого органу, що склалася за
результатами узагальнення податкових
консультацій, наданих платникам
податків.

Згідно з пунктом 52.6 статті 52
Податкового кодексу України
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
проводить періодичне узагальнення
податкових консультацій, які
стосуються значної кількості
платників податків або значної суми
податкових зобов'язань, та затверджує
наказом узагальнюючі податкові
консультації, які підлягають
оприлюдненню, у тому числі за допомогою
Інтернет-ресурсів.

Підпунктом 38 пункту 3 "Положення про
Міністерство доходів і зборів України",
затвердженого Указом Президента
України від 18.03.2013 №141/2013, встановлено,
що Міндоходів України відповідно до
покладених на нього завдань надає
консультації відповідно до
Податкового та Митного кодексів
України, законодавства з питань сплати
єдиного внеску.

Законом України від 27.03.2014 №1166-VII "Про
запобігання фінансової катастрофи та
створення передумов для економічного
зростання в Україні", який набрав
чинності 01.04.2014, було внесено зміни,
зокрема, до статті 265 Податкового
кодексу України в заміни слів "житлова
площа" словами "загальна площа" у
відповідному відмінку, в результаті
чого змінилася база оподаткування
податком на нерухоме майно, відмінне
від земельної ділянки, як для
юридичних, так і фізичних осіб -
власників об'єктів житлової
нерухомості.

В зв'язку з цим та з метою забезпечення
виконання Закону України "Про
запобігання фінансової катастрофи та
створення передумов для економічного
зростання в Україні" наказом
Міністерства доходів і зборів України
від 25.04.2014 №263 затверджено Узагальнюючу
податкову консультацію щодо
оподаткування податком на нерухоме
майно, відмінне від земельної ділянки.

Відтак, приймаючи оскаржуваний наказ,
Міністерство доходів і зборів України
діяло на підставі, в межах та у спосіб,
що встановлені Податковим кодексом
України та "Положенням про
Міністерство доходів і зборів України".

Позивачем не наведено, а судом під час
судового розгляду не встановлено
підстав для визнання наказу
Міністерства доходів і зборів України
від 25.04.2014 №263 протиправним та його
скасування.

За висновком суду, позивачем не
доведеного його порушеного права у
зв'язку із прийняттям оскаржуваного
наказу, оскільки зазначений наказ не
створює для позивача будь-яких прав та
обов'язків та не впливає на існуючі
його права та обов'язки.

За змістом статті 53 Податкового
кодексу України оскарженню підлягає
саме податкова консультація, а не
наказ, яким її затверджено. Тому, в
даному випадку, оскаржуючи наказ
Міністерства доходів і зборів України
від 25.04.2014 №263, яким затверджено
Узагальнюючу податкову консультацію
щодо оподаткування податком на
нерухоме майно, відмінне від земельної
ділянки, якою, на думку позивача
порушено його права та інтереси,
позивачем обрано невірний спосіб
захисту.

Аналіз підпункту 14.1.173 пункту 14.1 статті
14, пункту 52.6 статті 52 Податкового
кодексу України дає підстави для
висновку, що узагальнююча податкова
консультація є лише позицією
контролюючого органу, має виключно
рекомендаційний характер та не є
обов'язковою до виконання для
платників податків, оскільки, надаючи
узагальнюючу податкову консультацію,
контролюючий орган не створює нової
правової норми, а лише надає
роз'яснення відповідних положень
податкового законодавства.

Крім того, за змістом пункту 53.1 статті 53
Податкового кодексу України відсутня
будь-яка відповідальність платника
податків, який діяв відповідно до
узагальнюючої податкової
консультації, що також підтверджує
відсутність у позивача порушеного
права в зв'язку із затвердженням
Узагальнюючої податкової консультації
щодо оподаткування податком на
нерухоме майно, відмінне від земельної
ділянки.

Викладені у позовній заяві доводи
позивача про те, що згідно з Податковим
кодексом України базовим звітним
періодом оподаткування податком на
нерухоме майно є рік, і юридичні особи
вже задекларували свої зобов'язання по
даному податку за 2014 рік, тому зміна
бази оподаткування в середині року
порушує права платників податків та
породжує зобов'язання, що не
передбачені діючим законодавством,
свідчать про незгоду позивача з
рішенням законодавця про зміну бази
оподаткування податком на нерухоме
майно, відмінне від земельної ділянки.
Водночас, беручи до уваги, що базу
оподаткування зазначеним податком
було змінено Законом України "Про
запобігання фінансової катастрофи та
створення передумов для економічного
зростання в Україні", питання його
конституційності не належить до
юрисдикції адміністративних судів, а
відноситься до повноважень
Конституційного Суду України.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яке
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Враховуючи викладене, зважаючи на
відсутність порушеного права позивача
у зв'язку із прийняттям оскаржуваного
наказу, суд дійшов висновку, що доводи
позивача про протиправність наказу
Міністерства доходів і зборів України
від 25.04.2014 №263, яким затверджено
Узагальнюючу податкову консультацію
щодо оподаткування податком на
нерухоме майно, відмінне від земельної
ділянки, не підтверджуються наявними у
матеріалах справи доказами та
фактичними обставинами справи, відтак
у задоволенні адміністративного
позову слід відмовити.

Відповідно до частини другої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

З матеріалів справи убачається, що
позивачем сплачено судовий збір у
розмірі 73,08 грн. (квитанція від 19.06.2014).
Відповідач не надав суду доказів
понесення ним судових витрат, тому
підстави для присудження на його
користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 69-71, 94, 97, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Підприємства зі стовідсотковим
іноземним капіталом "Брама-Консалтинг"
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили згідно
зі статтею 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185 -187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Л.О.
Маруліна

Суддя
Р.О. Арсірій

Суддя
Д.А. Костенко