Справа № 1807/2а-8777/2011
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2014 р. Справа №
1807/2а-8777/2011Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м. Конотопі та Конотопському
районі Сумської області на постанову
Конотопського міськрайонного суду
Сумської області від 22.08.2011р. по
справі № 1807/2а-8777/2011

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м. Конотопі та Конотопському
районі Сумської області

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до
Конотопського міськрайонного суду
Сумської області з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Конотопі Сумської області
в якому просив суд визнати незаконними
дії відповідача та зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок
пенсії з 01.03.2011 року, виходячи із
середньої заробітної плати по Україні
в 2010 році в сумі 1982 грн. 63 коп., а також
здійснити виплату недоплаченої суми
пенсії з березня 2011 року.

За результатами розгляду справи в
порядку скороченого провадження,
постановою Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в м. Конотопі
при вирішенні питання щодо перерахунку
пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в м. Конотопі провести
перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно
до вимог ч. 4 ст. 42 Закону України "Про
загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування" в редакції, що діяла до
внесення до неї змін Законом України
"Про Державний бюджет України на 2008р. та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" і
продовжує діяти після визнання
неконституційними цих змін рішенням
Конституційного Суду України №10-рп від
22.05.2008р. з 01 березня 2011 року з
застосуванням середньої заробітної
плати працівників по Україні за 2010 рік
з урахуванням виплачених сум.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідачем подано
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті оскаржуваної постанови, норм
матеріального та процесуального права,
відповідач просить постанову
Конотопського міськрайонного суду
Сумської області від 22.08.2011 року
скасувати та прийняти нове рішення,
яким в задоволенні позову ОСОБА_1
відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач, зокрема,
посилається на порушення судом першої
інстанції приписів ст.ст. 40, 42 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", ст.ст.
22, ч. 1 ст. 46 Конституції України, що
призвело до неправильного вирішення
справи, а також на доводи та обставини
викладені в апеляційній скарзі.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 05.08.2014 року
замінено в порядку процесуального
правонаступництва первинного
відповідача - Управління Пенсійного
фонду України в м. Конотопі Сумської
області на Управління Пенсійного фонду
України в м. Конотопі та Конотопському
районі Сумської області.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС
України, апеляційна скарга
розглядається в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що позивач -
ОСОБА_1, знаходиться на обліку в
управління Пенсійного фонду України в
м. Конотопі та Конотопському районі
Сумської області, отримує пенсію за
віком та продовжує працювати. 13.03.2011
року позивач звернувся до відповідача
із заявою про проведення перерахунку
пенсії як працюючому пенсіонеру згідно
статті 42 Закону № 1058-IV, однак
відповідачем було зроблено
перерахунок пенсії, з яким позивач не
погодився.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідно до
частини 4 статті 42 Закону № 1058-IV для
перерахунку пенсії береться показник
середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
за календарний рік, що передує року
звернення за перерахунком пенсії.

Колегія суддів не погоджується з даним
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Частиною 4 статті 42 Закону № 1058-IV
встановлено, що у разі якщо
застрахована особа після призначення
пенсії продовжувала працювати,
провадиться перерахунок пенсії з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Кожний наступний
перерахунок пенсії провадиться не
раніш як через два роки після
попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу,
зазначені в частині 1 статті 40 цього
Закону.

Дана редакція існує після визнаних
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними), згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 змін,
внесених підпунктом "б" підпункту 10
пункту 35 розділу ІІ Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" від 28
грудня 2007 року № 107-VI.

Аналіз наведеної норми дає підстави
вважати, що показник заробітної плати
для перерахунку пенсії визначається за
двома можливими методами за вибором
пенсіонера.

За першим методом розрахунок пенсії
здійснюється із тієї заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія.

При застосуванні другого методу
змінюються лише ті показники
розрахунку заробітної плати, на які
здійснюється посилання в цій нормі (за
періоди страхового стажу, зазначені в
частині 1 статті 40 цього Закону).

За змістом частини 1 статті 40 Закону №
1058-IV для обчислення пенсії
враховується заробітна плата (дохід) за
будь-які 60 календарних місяців
страхового стажу підряд до 1 липня 2000
року, незалежно від перерв, та за весь
період страхового стажу починаючи з 1
липня 2000 року.

Слова "за весь період страхового стажу
починаючи з 1 липня 2000 року" означають,
що враховується вся заробітна плата, у
тому числі і та, яку отримував
пенсіонер після призначення пенсії.

Заробітна плата для обчислення пенсії
в обох випадках розраховується за
формулою, наведеною в частині 2 статті 40
Закону № 1058-IV: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп -
заробітна плата (дохід) застрахованої
особи для обчислення пенсії, у гривнях;
Зс - середня заробітна плата
працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за календарний рік,
що передує року звернення за
призначенням пенсії; Ск - сума
коефіцієнтів заробітної плати (доходу)
за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + КзN);
К - кількість місяців страхового стажу,
за які розраховано коефіцієнти
заробітної плати (доходу)
застрахованої особи.

Тобто, заробітна плата, яку отримував
пенсіонер, продовжуючи працювати після
призначення йому пенсії, має значення
для визначення додаткових
коефіцієнтів заробітної плати за
кожний відпрацьований місяць після
призначення пенсії.

Таким чином, у наведеній формулі
обчислення заробітної плати Зп = Зс х
(Ск : К) змінними показниками є (Ск : К).

Зі змісту частини 4 статті 42 Закону №
1058-IV вбачається, що при обчисленні
заробітної плати для перерахунку
пенсії можуть бути змінені показники
заробітної плати за періоди страхового
стажу після призначення пенсії, але не
визначено, за який календарний рік
береться середня заробітна плата
працівників, зайнятих у галузях
економіки України.

Виходячи з буквального тлумачення
частини 2 статті 40 Закону № 1058-IV цей
показник повинен бути незмінним, тобто
таким, яким він був на час призначення
пенсії.

Таким чином, пенсіонер має право обрати
метод обчислення заробітної плати для
перерахунку пенсії, в тому числі і з
урахуванням заробітної плати, яку він
отримував до моменту перерахунку
пенсії, але не має права вимагати
застосування показника середньої
заробітної плати працівників, зайнятих
у галузях економіки України, за
календарний рік, що передує року
звернення за перерахунком пенсії, а
тому відповідач обґрунтовано відмовив
позивачеві у застосуванні показника
середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні
за 2010 рік.

Відповідно до вимог частини 1 статті 244-2
КАС України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Частиною 2 статті 161 КАС України
встановлено, що при виборі правової
норми, що підлягає застосуванню до
спірних правовідносин, суд
зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

Верховний Суд України в постановах від
10 квітня 2012 року № 21-16а12, № 21-25а12, №
21-36а12, № 21-37а12, № 21-59а12, № 21-60а12, від 24
квітня 2012 року № 21-92а12, № 21-98а12, № 21-100а12,
від 8 травня 2012 року № 21-85а12, № 21-88а12, від
22 січня 2013 року № 21-419а12, 21-421а12, від 26
лютого 2013 року № 21-2а13, від 5 березня 2013
року № 21-1а13, № 21-22а13 зазначив, що
висновки судів першої, апеляційної та
касаційної інстанцій про
правомірність дій управлінь
Пенсійного фонду щодо перерахунку
пенсій працюючим пенсіонерам, як у 2009
році, так і у 2010 році із застосуванням
показника середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні
за 2007 рік, а не за попередній до
звернення з заявою рік, ґрунтуються на
правильному застосуванні норм
матеріального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи, державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що при здійсненні
перерахунку пенсії позивача,
відповідач діяв на підставі та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, а тому позовні вимоги
ОСОБА_1 є необґрунтованими і такими, що
не підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 159 КАС України,
судове рішення повинне бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Колегія суддів зазначає, що постанова
суду першої інстанції не відповідає
зазначеним вимогам ст. 159 КАС України,
оскільки вона ухвалена з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а постанова суду
першої інстанції, через порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, які призвели до
ухвалення неправильного рішення,
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови про відмову у задоволенні
позову.

Згідно ч. 10 ст. 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі оскарження в
апеляційному порядку постанови,
прийнятої у скороченому провадженні,
судове рішення апеляційної інстанції
по такій справі є остаточним і
оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 183-2, п. 3 ст.
198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Конотопі
та Конотопському районі Сумської
області задовольнити.

Постанову Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
від 22.08.2011р. по справі № 1807/2а-8777/2011
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позову ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Конотопі та Конотопському районі
Сумської області про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва
С.В.Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П.
Перцова Т.С.