Справа № 2а/0570/10326/2012
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" серпня 2014 р. м. Київ
К/9991/65856/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А., Голяшкіна О.В.,
Смоковича М.І., розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України у Ворошиловському районі м.
Донецька Донецької області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 29 серпня 2012
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04 жовтня 2012
року у справі за позовом управління
Пенсійного фонду України у
Ворошиловському районі м. Донецька
Донецької області до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Ворошилівському
районі м. Донецька про стягнення суми, -
в с т а н о в и л а:Управління Пенсійного
фонду України у Ворошиловському районі
м. Донецька Донецької області
звернулось до суду з позовом до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Ворошилівському
районі м. Донецька про стягнення суми.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 29 серпня 2012
року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04 жовтня 2012
року постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 29 серпня 2012
року залишено без змін.

Не погоджуючись з постановленими у
справі рішеннями судів, управління
Пенсійного фонду України у
Ворошиловському районі м. Донецька
Донецької області звернулось до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій посилається
на неправильне застосування судами
норм матеріального і процесуального
права, просить рішення судів
попередніх інстанцій скасувати та
постановити нове рішення, яким позов
задовольнити.

У зв'язку з відсутністю клопотань усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, відповідно
до пункту 1 частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд касаційної скарги проводиться
в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню за
таких підстав.

Судами встановлено, що згідно з
таблицями розбіжностей до актів
щомісячної звірки особових справ
пенсіонерів, які мають право на пенсії
у зв'язку з нещасним випадком на
виробництві або професійним
захворюванням, розрахунку
неврахованих сум витрат на виплату
пенсії, відділенням виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Ворошилівському
районі м. Донецька не враховані та не
прийняті до заліку суми витрат,
пов'язані з виплатою пенсій у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та державної адресної
допомоги за березень-травень 2012 року на
суму 2206,30 грн.

З метою стягнення витрат, пов'язаних з
виплатою пенсій у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та
державної адресної допомоги за
березень-травень 2012 року, позивач
звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову в
частині відшкодування державної
адресної допомоги суд першої
інстанції, з яким погодився і суд
апеляційної інстанції, виходив із того,
що Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та постановою
Кабінету Міністрів України від 26
березня 2008 року № 265 «Деякі питання
пенсійного забезпечення громадян» не
встановлено обов'язку Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України відшкодовувати
державну адресну допомогу.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з таким висновком судів
попередніх інстанцій з огляду на таке.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України,
передбачений статтею 21 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», відповідно до якої
останній зобов'язаний у встановленому
законом порядку своєчасно та в повному
обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів
України від 26 березня 2008 року № 265
встановлено, що виплата щомісячної
державної адресної допомоги
здійснюється за рахунок коштів, з яких
виплачується пенсія або державна
соціальна допомога.

Аналіз положень вищенаведеної
постанови, якою передбачено надання
щомісячної державної адресної
допомоги, дає підстави вважати, що така
допомога як окремий вид соціальної
допомоги не входить до складу розміру
пенсії по інвалідності та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Вирішуючи питання чи здійснюються ці
виплати за рахунок коштів Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, необхідно
враховувати те, що страхування від
нещасного випадку є самостійним видом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, за допомогою
якого здійснюється соціальний захист,
охорона життя та здоров'я громадян у
процесі їх трудової діяльності.

Одним із основних принципів
страхування від нещасного випадку є
цільове використання коштів, які
відповідно до статті 46 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» не формуються за
рахунок Державного бюджету України, не
включаються до його складу та
використовуються виключно за їх прямим
призначенням.

Зважаючи на особливості фінансування
страхування від нещасного випадку,
виключно цільове використання цих
коштів та враховуючи те, що адресна
допомога як окремий вид соціальної
допомоги не входить до складу розміру
пенсії по інвалідності та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України не може нести
витрати з виплати державної адресної
допомоги.

Отже, вірним є висновок судів
попередніх інстанцій про відсутність у
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Ворошилівському
районі м. Донецька обов'язку
відшкодовувати державну адресну
допомогу та витрати на її доставку
управлінню Пенсійного фонду України у
Ворошиловському районі м. Донецька
Донецької області.

Щодо відшкодування відповідачем суми
витрат на виплату і доставку пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, слід зазначити наступне.

Страховими виплатами є грошові суми,
які згідно зі статтею 21 Закону України

«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
виплачує застрахованому чи особам, які
мають на це право, у разі настання
страхового випадку. Зазначені грошові
суми, в тому числі, складаються із
страхової виплати пенсії у зв'язку з
втратою годувальника.

Відповідно до статті 33 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» у разі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом «д» пункту 1
частини першої статті 21 цього Закону)
мають непрацездатні особи, які
перебували на утриманні померлого або
мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання, а також
дитина померлого, яка народилася
протягом не більш як десятимісячного
строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є:

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16
до 18 років, які не працюють, або старші
за цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років;

2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки,
які досягли 60 років, якщо вони не
працюють;

3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на
час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких
померлий виплачував або був
зобов'язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у
разі смерті потерпілого мають також
дружина (чоловік) або один з батьків
померлого чи інший член сім'ї, якщо він
не працює та доглядає дітей, братів,
сестер або онуків потерпілого, які не
досягли 8-річного віку.

Пенсія у разі смерті годувальника
призначається і виплачується згідно із
законодавством.

Так, судами встановлено, що особа, якій
позивачем виплачено пенсію у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, на момент смерті
чоловіка не досягла віку 55 років.

З огляду на викладене, вірним є
висновок судів щодо відсутності
обов'язку у відповідача відшкодувати
позивачу витрати на виплату і доставку
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених у
рішеннях судів попередніх інстанцій.

Постановлені у справі рішення судів є
законними і обґрунтованими, а тому
підстави для їх зміни чи скасування
відсутні.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Ворошиловському районі

м. Донецька Донецької області залишити
без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 29 серпня 2012
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04 жовтня 2012
року у справі за позовом управління
Пенсійного фонду України у
Ворошиловському районі м. Донецька
Донецької області до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Ворошилівському
районі м. Донецька про стягнення суми -
залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може
бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: