Справа № 820/11360/14
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2014 р.Справа № 820/11360/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Русанової В.Б. , Ральченка І.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Харківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
08.07.2014р. по справі № 820/11360/14

за позовом Харківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПРОМЄЛЕКТРО ПЛЮС"

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

Харківське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів (далі-
позивач) звернулося до суду першої
інстанції, з позовом в якому просило
стягнути з ТОВ "ПРОМЄЛЕКТРО ПЛЮС" на
користь Харківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів адміністративно -
господарські санкції за незайняті
робочі місця, призначені для
працевлаштування інвалідів, в сумі 3
010,00 грн. та пеню в розмірі 50,40 грн.

Постановою Харківського
окружного адміністративного суду від
08.07.2014 р. у задоволенні позову
відмовлено.

Позивач, не погодившись з судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій простить скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 08.07.2014 р. та
винести нову постанову, якою позов
задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на
неправильне застосування судом ст. ст.
18, 19, 20 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів",
оскільки відповідач як роботодавець не
виконав нормативу по працевлаштуванню
інвалідів, а тому зобов'язаний сплатити
адміністративно-господарські санкції
і пеню.

В судове засідання сторони не
з'явилися, про день та час розгляду
справи повідомлені належним чином,
поважних причин неявки до суду, не
встановлено, в зв'язку з чим справа
розглядається в письмовому
провадженні відповідно до ст.197 КАС
України.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши докази
по справі, вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України
оскаржувана постанова переглянута в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що відповідач є
роботодавцем, використовує найману
працю, тому зобов'язаний створювати
робочі місця для інвалідів згідно
вимог Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів".

ТОВ "Промелектро Плюс", як юридична
особа, створене 14.02.2013 р., що вбачається
з виписки з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців.

Кількість працюючих осіб на
підприємстві відповідача досягла 8
осіб в серпні 2013 р.

Згідно Звіту про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2013 рік
за формою 10-ПІ № 6608 від 26.02.2014 р.,
середньооблікова чисельність штатних
працівників ТОВ "ПРОМЄЛЕКТРО ПЛЮС" у 2013
році становила 10 осіб.

На виконання вимог ст. ст. 18, 19 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" у
серпні 2013 року відповідачем створено 1
вакантне місце для працевлаштування
інваліда.

Протягом вересня-листопада 2013 року
відповідач надавав до територіального
органу Державної служби зайнятості
України звітність про попит на робочу
силу (вакансії) за формою № 3 - ПН, що
підтверджується копіями таких звітів.

За сприянням Харківського міського
центру зайнятості заявлена
відповідачем вакансія
«приймальник-заказів» укомплектована
інвалідом, що вбачається з копій звітів
№ 3 - ПН ТОВ "Промелектро Плюс" , та листа
Харківського міського центру
зайнятості від 03.07.2014 р.

Відмовляючи в задоволені позову суд
першої інстанції виходив з відсутності
порушень з боку відповідача вимог
законодавства.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду з наступних підстав.

Згідно ст. 18 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів"
(далі-Закон №875-XII) забезпечення прав
інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з
умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Відповідно до ст. 18-1 Закону № 875-XII
інвалід, який не досяг пенсійного віку,
не працює, але бажає працювати, має
право бути зареєстрованим у державній
службі зайнятості як безробітний.
Рішення про визнання інваліда
безробітним і взяття його на облік для
працевлаштування приймається центром
зайнятості за місцем проживання
інваліда на підставі поданих ним
рекомендації МСЕК та інших
передбачених законодавством
документів.

Державна служба зайнятості здійснює
пошук підходящої роботи відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда
кваліфікації та знань, з урахуванням
його побажань.

Державна служба зайнятості може за
рахунок Фонду соціального захисту
інвалідів надавати дотацію
роботодавцям на створення спеціальних
робочих місць для інвалідів,
зареєстрованих у державній службі
зайнятості, а також проводити
професійну підготовку, підвищення
кваліфікації і перепідготовку цієї
категорії інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 Порядку подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 31.01.2007 р. №70,
інформацію про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад) для
працевлаштування інвалідів
роботодавці подають центру зайнятості
за місцем їх реєстрації як платників
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

Наказом державного комітету
статистики №420 від 19.12.2005 р. затверджена
форма статистичної звітності №3-ПН
"Звіт про наявність вакансій", яка
подається підприємствами, установами
та організаціями щомісячно на адресу
державної служби зайнятості (в
редакції чинній до 31.05.2013 року).

Наказом Міністерства соціальної
політики України від 31.05.2013 р. №316,
затверджено форму звітності №3-ПН
"Інформація про попит на робочу силу
(вакансії)" та порядку її подання
(чинний з 31.05.2013 р.).

Згідно ч. 1-3 ст. 19 Закону №875-XII для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, встановлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньо облікової чисельності
штатних працівників облікового складу
за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у
кількості одного робочого місця.
Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно розраховують
кількість робочих місць для
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу, встановленого частиною
першою цієї статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів. При
розрахунках кількість робочих місць
округлюється до цілого значення.
Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць виходячи з
вимог статті 18 цього Закону.

Відповідно ч. 1 ст. 20 Закону №875-XII
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Згідно ч.1 ст. 217 ГК України
господарськими санкціями визнаються
заходи впливу на правопорушника у
сфері господарювання, в результаті
застосування яких для нього настають
несприятливі економічні та/або правові
наслідки.

Відповідно до ч.1 ст. 218 ГК України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Колегія суддів погоджується із судом
першої інстанції, що законом на
підприємство відповідача покладається
обов'язок створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, виходячи з
умов та у кількості, передбачених ст. 18,
19, 20 Закону №875-XII,

Крім того, підприємство зобов'язане
інформувати про вакантні робочі місця
органи працевлаштування інвалідів,
орган центру зайнятості.

Між тим, відповідні обов'язки не
супроводжується вимогою до
підприємства здійснювати самостійний
підбір та працевлаштування інвалідів
на створені робочі місця.

Судом встановлено, що відповідачем в 2013
році створено 1 робоче місце для
працевлаштування інвалідів, виходячи
із середньої кількості штатних
працівників (10 осіб), що не суперечить
нормативу, встановленому ст. 19 Закону
№875-XII.

Про наявну вакансію проінформовано
Харківський міський центр зайнятості,
що підтверджується копіями звітів за
формою 3-ПН.

За сприянням Харківського міського
центу зайнятості, кадрова потреба
позивача забезпечена, вакансія
заміщена інвалідом.

Таким чином, відповідачем були
виконані вимоги Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" щодо прийняття
заходів для працевлаштування
інвалідів.

З огляду на це, висновки суду першої
інстанції щодо відсутності підстав для
призначення відповідачу
адміністративно-господарських санкцій
та пені є вірними.

належним чином складенні первинні
документи.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів
переглянувши, у межах апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
ретельно дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст.
198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 08.07.2014р.
по справі № 820/11360/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Присяжнюк
О.В.Судді(підпис) (підпис) Русанова В.Б.
Ральченко І.М.