Справа № 803/1530/14
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без
розгляду

14 серпня 2014 року м. Луцьк
Справа № 803/1530/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
Смокович В.І.,

при секретарі судового засідання
Ткачук І.І.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
Пироги С.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку клопотання
представника відповідача про
залишення без розгляду позовної заяви
ОСОБА_3 до Відділу державної виконавчої
служби Луцького районного управління
юстиції про визнання дій
неправомірними, визнання
неправомірною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3.)
звернулася в суд з адміністративним
позовом до Відділу державної
виконавчої служби Луцького районного
управління юстиції (далі - відповідач,
ВДВС Луцького РУЮ, відділ) про визнання
неправомірними дій державного
виконавця пов'язані з винесенням
постанови від 21 серпня 2013 року про
накладення стягнення; про визнання
неправомірною та скасування постанови
від 21 серпня 2013 року про накладення
стягнення у вигляді штрафу в розмірі
340,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у
відповідача знаходиться виконавче
провадження з примусового виконання
наказу Господарського суду Волинської
області від 11 липня 2013 року №5004/1037/12-3,
яким ОСОБА_3 зобов'язано звільнити на
користь Торчинської селищної ради
тимчасово зайняту земельну ділянку
площею 9 кв., термін якої закінчився, що
знаходиться по вул. Незалежності, смт.
Торчин, Луцького району, згідно плану
земельної ділянки, який є додатком до
договору оренду землі від 19 січня 2007
року.

Постановою заступника начальника ВДВС
Луцького РУЮ у зв'язку з повторним
невиконанням рішення суду у строк,
встановлений державним виконавцем, на
позивача накладений штраф у розмірі
340,00 грн.

ОСОБА_3 не погоджується з цією
постановою та зазначає, що державний
виконавець перед винесенням постанови
не перевірив стан виконання судового
рішення. Крім того, вважає, що при
винесені рішення виконавець діяв
упереджено. В позовній заяві просить
поновити строк звернення до суду та
визнати неправомірними дії державного
виконавця пов'язані з винесенням
постанови від 21 серпня 2013 року про
накладення стягнення; визнати
неправомірною та скасувати цю
постанову.

Представник позивача у судовому
засіданні на стадії заяв, клопотань
наголошував про необхідність
витребовування від ВДВС Луцького РУЮ
матеріалів виконавчих провадження з
виконання судових рішень у справах
Господарського суду Волинської
області №5004/1037/12 та №5004/1041/12, оскільки
вважає їх взаємопов'язаними. Додатково
звертав увагу суду на той факт, що
ОСОБА_3 строки звернення до суду
пропущені з поважних причин і є всі
підстави для розгляду справи по суті.

Представником відповідача перед
початком судового розгляду справи по
суті було заявлено усне клопотання про
залишення позовної заяви без розгляду
у зв'язку з пропуском строків звернення
до суду. Клопотання обґрунтоване тим,
що на виконанні у ВДВС Луцького РУЮ
перебувають два окремі виконавчі
провадження стосовно ОСОБА_3 по
господарських справах №5004/1037/12 та
№5004/1041/12. 21 серпня 2013 року виконавцем по
обох провадженнях були винесені
постанови про накладення штрафу у
розмірі 340,00 грн. Ці постанови були
надіслані поштою та отримані позивачем
28 серпня 2013 року. Остання не погодилась
з ними та 09 жовтня 2013 року обидві
оскаржила до Господарського суду
Волинської області, при цьому вже з
пропуском 10-денного строку оскарження.
В процесі розгляду справи
господарським судом, провадження по
скарзі ОСОБА_3 були роз'єднані в окремі
провадження, тобто по справі №5004/1037/12
та №5004/1041/12. По справі №5004/1041/12
господарським судом розглянута скарга
по суті і позивач подала апеляційну
скаргу до Рівненського апеляційного
господарського суду. При цьому, в самій
апеляційній скарзі, яка датована 09
травня 2014 року просила суд припинити
провадження у справі у зв'язку з
підсудністю таких справ
адміністративним судам. Вважає, що
навіть, якщо брати до уваги факт
помилкового звернення до
господарського суду, то при винесенні
Рівненським апеляційним господарським
судом постанови від 26 червня 2014 року у
судовому засіданні був присутній
представник ОСОБА_3, який чув вступну та
резолютивну частину цього рішення.
Окремо звертав увагу суду на той факт,
що постанова у справі №5004/1037/12, яка
оскаржується в цій адміністративній
справі, фактично не була розглянута ні
окружним адміністративним судом ні
господарським судом Волинської
області. З наведених підстав вважає, що
строк звернення до суду пропущений без
поважних причин та просить суд
залишити позовну заяву без розгляду.

Представник позивача у судовому
засіданні в обґрунтування поважності
причин пропуску строків звернення до
суду пояснив, що ОСОБА_3 отримала
оскаржувану постанову 28 серпня 2013 року.
Зі скаргою до Господарського суду
Волинської області звернулася 09 жовтня
2013 року. Стверджує, що якщо
господарський суд відкрив провадження
по скарзі, були наявні поважні причини
пропуску строків звернення до суду. В
подальшому, скарга була розглянута по
суті і позивач, не погодившись з
рішенням суду першої інстанції, подала
апеляційну скаргу до Рівненського
апеляційного господарського суду.
Вважає, що до вирішення справи по суті
апеляційним господарським судом, не
зважаючи на те, що їй і було відомо про
непідсудність даної справи цьому суду,
у неї не було підстав для звернення до
адміністративного суду. Просить суд
розглядати справу по суті та не
залишати позовну заяву без розгляду.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові матеріали
справи, суд дійшов висновку, що позовну
заяву слід залишити без розгляду з
наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Як зазначено у частині другій статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України, для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

При цьому, цим Кодексом та іншими
законами можуть також встановлюватися
інші строки для звернення до
адміністративного суду суб'єкта
владних повноважень.

Спірні правовідносини виникли з
приводу оскарження рішень, дій або
бездіяльності державної виконавчої
служби, а тому врегульовані
спеціальним законодавством - Законом
України «Про виконавче провадження», а
також статтею 181 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до частини четвертої статті
82 Закону України «Про виконавче
провадження», рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення можуть бути
оскаржені сторонами до суду, який
видав виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження
та особами, які залучаються до
проведення виконавчих дій, - до
відповідного адміністративного суду
в порядку, передбаченому законом.

За правилами статті 181 Кодексу
адміністративного судочинства
України, учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб. Позовну
заяву може бути подано до суду у
десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав, свобод чи
інтересів.

Отже, строк звернення до суду у цій
справі становить десять днів з дня коли
позивач дізналася або повинна була
дізнатися про оскаржуване рішення
державного виконавця.

Судом встановлено, що заступником
начальника ВДВС Луцького РУЮ за
повторне невиконання судового рішення
у строк встановлений державним
виконавцем, постановою від 21 серпня 2013
року ВП №38900872 на ОСОБА_3 накладено
штраф у розмірі 340 грн (а.с.8).

Як з'ясовано під час судового розгляду
та не заперечується обома сторонами,
вказану постанову позивач отримала 28
серпня 2013 року поштою. Відтак, останній
день оскарження цього рішення є 09
вересня 2013 року (з врахуванням того, що
07 та 08 вересня 2013 року були вихідними).

Натомість до адміністративного суду
ОСОБА_3 звернулася лише 30 липня 2014 року,
тобто з пропуском десятиденного строку
оскарження. Представник позивача у
судовому засіданні заперечив факт
пропуску цього строку та вважає, що він
пропущений з поважних причин з огляду
на спірну судову практику у такій
категорії справ, а тому його слід
поновити.

Однак суд не приймає до уваги доводи
представника ОСОБА_3 та вважає, що строк
звернення до суду пропущений без
поважних причин з огляду на наступне.

Зокрема, як слідує з мотивувальної
частини постанови Рівненського
апеляційного господарського суду від 26
червня 2014 року №5004/1041/12, ОСОБА_3 09 жовтня
2013 року в порядку статті 121-2
Господарського процесуального кодексу
України звернулася зі скаргою на
постанову державного виконавця від 21
серпня 2013 року до Господарського суду
Волинської області (а.с.5).

А тому, звертаючись першочергово (з
порушенням правил підсудності) до
Господарського суду Волинської
області 09 жовтня 2013 року, позивачем вже
був пропущений десятиденний строк
оскарження рішення державного
виконавця, який сплинув 09 вересня 2013
року.

Поважних причин пропуску строку
звернення до суду в цей період
представник позивача в судовому
засіданні не навів.

В подальшому, ухвалою Господарського
суду Волинської області від 23 квітня 2014
року скаргу ОСОБА_3 розглянуто по суті
та відмовлено у її задоволенні (а.с.6).

Позивач не погодилася з цієї ухвалою та
оскаржила її в апеляційному порядку.
При цьому, як слідує з мотивувальної
частини постанови Рівненського
апеляційного господарського суду від 26
червня 2014 року №5004/1041/12 (а.с.5), а також з
примірника апеляційної скарги, який
наданий під час судового засідання
(а.с.24-25), ОСОБА_3 посилалася на те, що ця
справа підсудна адміністративним
судам, а не господарським, а тому
просила апеляційний суд скасувати
ухвалу та припинити провадження у
справі.

З наведеного можливо зробити висновок,
що ще 06 травня 2014 року (дата підписання
апеляційної скарги) позивач достовірно
була обізнана про підсудність вимог
щодо оскарження постанови державного
виконавця саме до адміністративних
судів, а не до господарських. Не
зважаючи на викладене, ОСОБА_3 протягом
більше як двох місяців безпідставно
зволікала з поданням відповідного
адміністративного позову, хоча жодних
перешкод для цього не мала, а навпаки
були всі юридичні підстави для
звернення до окружного
адміністративного суду у
відповідності до статті 18 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Крім того, судове рішення Рівненського
апеляційного господарського суду, яким
апеляційну скаргу було задоволено та
припинено провадження в господарській
справі, було прийнято у відкритому
судовому засіданні 26 червня 2014 року за
участю представника позивача - ОСОБА_1,
який дізнався про вступну та
резолютивну частину цього рішення в
той же день.

Однак позивач звернулася до
адміністративного суду більше ніж
через місяць після винесення постанови
Рівненського апеляційного
господарського суду від 26 червня 2014
року, тобто також з пропуском
десятиденного строку оскарження
постанови державного виконавця.

Окремо слід зазначити, що в даній
адміністративній справі ОСОБА_3
оскаржує постанову державного
виконавця яка прийнята на виконання
наказу Господарського суду Волинської
області у справі №5004/1037/12 (а.с.8).
Натомість надана представником
позивача постанова Рівненського
апеляційного господарського суду від 26
червня 2013 року стосується іншої
господарської справи - №5004/1041/12 (а.с.4). З
цього можливо зробити висновок, що
позивачем оскаржувалися дії
державного виконавця в межах виконання
судового рішення в іншій господарській
справі, яка не має стосунку до
розглядуваної адміністративної
справи, а це спростовує його доводи про
поважність причин пропуску строків
звернення до суду у зв'язку з
помилковим зверненням до
господарських судів.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що представником позивача не
було наведено суду поважних причин
пропуску строку звернення до суду, а
оскільки обставин, які пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного подання
адміністративного позову, позивачем не
зазначено, суд не визнає причини
пропуску строку поважними та не вбачає
правових підстав для задоволення
клопотання позивача про поновлення
строку звернення до суду.

За правилами пункту 9 частини першої
статті 155 Кодексу адміністративного
судочинства України, позовну заяву
подано з пропущенням встановленого
законом строку звернення до
адміністративного суду і суд не
знайшов підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

При цьому суд окремо наголошує, що
відповідно до частини другої статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України, позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Оскільки позивач пропустила
встановлений частиною другою статті 181
Кодексу адміністративного судочинства
України десятиденний строк звернення
до суду, її представник у судовому
засіданні не навів суду поважних
причин пропуску цього строку і таких
причин суд не знаходить на підставі
наявних письмових матеріалів справи,
тому слід дійти висновку, що клопотання
відповідача підлягає задоволенню, а
позовну заяву необхідно залишити без
розгляду.

Пунктом 4 частини першої статті 7 Закону
України "Про судовий збір" визначено,
що сплачена сума судового збору
повертається позивачу за ухвалою суду
в разі залишення заяви або скарги без
розгляду (крім випадків, якщо такі
заяви або скарги залишені без розгляду
у зв'язку з повторним неприбуттям
позивача або за його клопотанням). За
правилами частини другої статті 7 цього
Закону судовий збір повертається
повністю.

Як слідує з доданого до матеріалів
позовної заяви платіжного доручення
від 05 серпня 2014 року №54 позивачем
сплачено судовий збір у розмірі 260,28 грн
(а.с.15). Оскільки суд залишає позовну
заяву без розгляду, тому вказана сума
судового збору підлягає поверненню
виконкому у відповідності до вимог
статті 7 Закону України "Про судовий
збір".

Керуючись статтями 99-100, пунктом 9
частини першої статті 155, частинами
третьою, сьомою статті 160, статтею 165
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача
про залишення позовної заяви без
розгляду - задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_3 до Відділу
державної виконавчої служби Луцького
районного управління юстиції про
визнання неправомірними дій
державного виконавця пов'язані з
винесенням постанови від 21 серпня 2013
року про накладення стягнення; про
визнання неправомірною та скасування
постанови від 21 серпня 2013 року про
накладення стягнення у вигляді штрафу
в розмірі 340,00 грн - залишити без
розгляду.

Повернути ОСОБА_3 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 260,28 грн (двісті
шістдесят гривень двадцять вісім
копійок) який сплачений квитанцією від
05 серпня 2014 року №54.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги ухвала, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подання
апеляційної скарги до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Волинський окружний
адміністративний суд. Апеляційна
скарга на ухвалу суду подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
В.І.Смокович

Повний текст ухвали виготовлений 15
серпня 2014 року.