Справа № 816/2977/14
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2014-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2014 року м. ПолтаваСправа
№816/2977/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Петрової Л.М.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Лисака С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міністерства
доходів у Полтавській області до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В:

29 липня 2014 року Кременчуцька об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області звернулася до
Полтавського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу
по єдиному податку з фізичних осіб у
розмірі 2484,06 грн, посилаючись на
наявність у відповідача податкової
заборгованості, яка виникла у
результаті несплати узгодженого
податкового зобов'язання, визначеного
самостійно фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 шляхом
подання заяви про застосування
спрощеної системи оподаткування, а
також визначених контролюючим органом
у податкових повідомленнях-рішеннях.

Позивач явку уповноваженого
представника у судове засідання не
забезпечив, надіслав клопотання про
розгляд справи без його участі /а.с. 52/.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, хоча у матеріалах справи
наявні докази про те, що він належним
чином повідомлений про дату, час та
місце розгляду справи, про причини
своєї неявки суд не повідомив,
клопотань та заперечень не надав /а.с.
46/.

Згідно частини четвертої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Враховуючи, що матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення справи, суд
вважає за можливе проводити розгляд
справи за даної явки та наявними у
справі матеріалами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали
справи, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, приходить до
наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
зареєстрована як фізична
особа-підприємець 10 листопада 2006 року,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1, що
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, копія якого
наявна у матеріалах справи /а.с. 6-7/.

З 13 листопада 2006 року відповідач
перебуває на податковому обліку в
Кременчуцькій об'єднаній державній
податковій інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області за №119/868, що підтверджується
наявною у матеріалах справи довідкою
від 08 листопада 2006 року №344 /а.с. 8/.

Згідно наявної у матеріалах справи
копії корінця свідоцтва серії А №356315
встановлено, що з 31 травня 2012 року
фізична особа-підприємець ОСОБА_1
перебуває на спрощеній системі
оподаткування /а.с. 15/.

Судовим розглядом встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що 25
січня 2012 року відповідачем відповідно
до статті 291 Податкового кодексу
України було подано до Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області заяву
про застосування спрощеної системи
оподаткування /а.с. 13-14/, на підставі
якої ФОП ОСОБА_1 висловила своє бажання
перебувати на спрощеній системі
оподаткування у порядку, встановленому
розділом XIV Податкового кодексу
України.

Відповідно зазначеної заяви
відповідач обрав 2 групу та ставку
єдиного податку, яка складає 20% від
мінімальної заробітної плати, яка на 01
січня 2013 року становила 1147,00 грн. Як
наслідок, ставка єдиного податку
платника другої групи у 2013 році
становила 229,40 грн.

Згідно пункту 295.1. Податкового кодексу
України платники єдиного податку
першої і другої груп сплачують єдиний
податок шляхом здійснення авансового
внеску не пізніше 20 числа (включно)
поточного місяця.

Відповідно до підпункту 295.2.
зазначеного Кодексу нарахування
авансових внесків для платників
єдиного податку першої і другої груп
здійснюється контролюючими органами
на підставі заяви такого платника
єдиного податку щодо розміру обраної
ставки єдиного податку, заяви щодо
періоду щорічної відпустки та/або
заяви щодо терміну тимчасової втрати
працездатності.

На підставі поданої відповідачем заяви
Кременчуцькою об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області на підставі пункту 295.2 статті 295
Податкового кодексу України було
нараховано зобов'язання з єдиного
податку у загальному розмірі 1835,20 грн
(за період з лютого 2013 року по вересень
2013 року).

Згідно пункту 57.1. статті 57 Податкового
кодексу України платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого цим
Кодексом для подання податкової
декларації, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Крім того, судом встановлено, що у
зв'язку із несвоєчасною сплатою
самостійно узгоджених податкових
зобов'язань з єдиного податку
позивачем винесено податкове
повідомлення-рішення від 08 серпня 2013
року №, яким до відповідача
застосовано штраф на суму 688,20 грн /а.с.
22/.

Зазначене рішення направлено
відповідачу рекомендованим листом,
однак, повернуто поштовим відділенням
у зв'язку із неможливістю вручення
адресату /а.с. 20-21/.

Відомості про оскарження вказаного
податкового повідомлення-рішення у
адміністративному чи судовому порядку
відсутні.

Відповідно до вимог пункту 57.3 статті 57
Податкового кодексу України, у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 -
54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

За рахунок переплати у розмірі 39,34 грн
заборгованість відповідача була
зменшена та станом на дату подання
позову за даним розрахунком рахується
заборгованість у сумі 2484,06 грн. /а.с. 49-51/.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
встановлено, що сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання є податковим боргом.

В силу вимог пункту 59.1 статті 59
Податкового кодексу України, у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
контролюючий орган надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

На виконання вимог статті 59
Податкового кодексу України позивачем
винесено податкову вимогу від 13 січня
2014 року №446-16 /а.с. 24/, яка отримана ФОП
ОСОБА_1 18 січня 2014 року, про що свідчить
підпис відповідача на корінці
зворотного повідомлення про вручення
поштового відправлення, копія якого
наявна у матеріалах справи /а.с. 24/.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59
Податкового кодексу України, у разі
якщо у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується
(зменшується), погашенню підлягає вся
сума податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення.

Станом на день розгляду справи сума
податкового боргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 становить 2484,06
грн, що підтверджується витягом з
облікової картки відповідача /а.с. 49-51/.

Підпунктом 20.1.34. пункту 20.1 статті 20
Податкового кодексу України
контролюючим органам надано право
звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках, що
обслуговують такого платника податків,
на суму податкового боргу або його
частини.

Враховуючи наявність у відповідача
обов'язку зі сплати податкових
зобов'язань, а у позивача - прав на
контроль за сплатою податкових
зобов'язань і штрафних (фінансових)
санкцій та на звернення до суду з
позовом про стягнення заборгованості,
суд приходить до висновку про
наявність законних підстав для
задоволення позову - про стягнення не
сплаченої на дату судового розгляду
справи суми боргу в розмірі 2484,06 грн.

Згідно з частиною четвертою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міністерства доходів у Полтавській
області до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу
задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_1, місце
проживання: АДРЕСА_1) податковий борг по
єдиному податку з фізичних осіб у
розмірі 2484,06 грн /дві тисячі чотириста
вісімдесят чотири гривні шість
копійок/ на р/р 0190, одержувач:
Козельщинське УК /смт Козельщина/ 18050400,
, банк одержувача: ГУДКС
України у Полтавській області, МФО 831019.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 18
серпня 2014 року.

Суддя
Л.М. Петрова