Справа № 806/2550/14
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2014-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сичова
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
УХВАЛА

іменем України

"11" серпня 2014 р.
Справа № 806/2550/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Франовської К.С.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Моніча Б.С.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "24" червня
2014 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Житомирі Житомирської області про
визнання протиправною відмови,
зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд
з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
м.Житомирі, у якому просив визнати дії
управління Пенсійного фонду України
щодо відмови у внесенні подання до
управління Державної казначейської
служби України про повернення надміру
сплаченого збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
операцій купівлі-продажу нерухомого
майна - протиправними та зобов'язати
управління Пенсійного фонду України в
м. Житомирі звернутись з поданням до
управління Державної казначейської
служби України про повернення надміру
сплаченого збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
операцій купівлі-продажу нерухомого
майна, оформлене у відповідності до
вимог ст.. 5 Порядку повернення коштів,
помилково або надміру зарахованих до
державного та місцевих бюджетів,
затвердженого наказом Державного
казначейства України №226 від 10.12.2002
року, як такому, що придбав житло вперше
і безпідставно сплатив збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій купівлі-продажу
нерухомого майна в розмірі 1% від його
вартості згідно квитанції №QS20634924 від
11.01.2014 року.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 24 червня 2014
року позов задоволено. Визнано
відмову Управління Пенсійного фонду
України в м. Житомирі Житомирської
області щодо повернення ОСОБА_3
сплаченого збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування, при
укладенні договору купівлі-продажу
квартири за адресою : АДРЕСА_1 у сумі
2951,25 грн., яка оформлена листом від
25.04.2014 року №8535/04 - протиправною.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Житомирі
Житомирської області звернутися з
поданням, передбаченим п.5 Порядку
повернення коштів, помилково або
надміру зарахованих до державного та
місцевих бюджетів, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 03.09.2013 року № 787, до Управління
Державної казначейської служби
України у м. Житомирі Житомирської
області про повернення ОСОБА_3
помилково сплаченого збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування за договором
купівлі-продажу квартири від 11.04.2014
року в сумі 2951,25 грн.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, Управління
Пенсійного фонду України у м.Житомирі
оскаржило її, подавши до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
апеляційну скаргу, в якій зазначає, що
суд першої інстанції не звернув уваги
на ті обставини, що сплата позивачем
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування при купівлі нерухомого
майна проведена відповідно до закону
та зарахована до Державного бюджету
України.

Порядком сплати збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
окремих видів господарських операцій
передбачено вичерпний перелік
випадків, коли збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
операцій купівлі-продажу нерухомого
майна не сплачується. Даний випадок не
підпадає під цей перелік.

Крім того, Пенсійний фонд України не
володіє інформацією стосовно прав
власності на нерухоме майно, тому
відмова управління ПФУ в м. Житомирі
повернути позивачу збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування в сумі
2951,25 грн. є правомірною.

Окрім того, на даний час на території
України не існує єдиної системи
реєстрації прав на нерухоме майно, як і
відповідно не існує і органу,
компетентного видавати довідки про
підтвердження обставин первинного
придбання житла.

З огляду на викладене, відповідач
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не належить до
задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3
за договором купівлі-продажу від 11.01.2014
року придбав квартиру АДРЕСА_1,
вартістю 295 125,00 грн.(а.с.7-8).

Вказаний договір купівлі-продажу
квартири зареєстрований в Державному
реєстрі правочинів , свідченням чого є
витяг від 11.01.2014 року (а.с.9).

При купівлі квартири обов'язковою
вимогою, необхідною для нотаріального
оформлення договору купівлі - продажу
квартири, була сплата 1% збору на
державне пенсійне страхування від
вартості придбаного нерухомого майна.

На виконання даної вимоги позивачем
сплачено 2951,25 грн., отримувач - УДКСУ у
м.Житомирі, що підтверджується
квитанцією №QS20634924 від 11 січня 2014 року.

11 квітня 2014 року, вважаючи, що
зазначений збір сплачено ним
помилково, позивач звернувся із заявою
до Управління Пенсійного фонду України
в м.Житомирі Житомирської області про
повернення суми сплаченого збору в
розмірі 2951,25 грн., з тих підстав, що
житло ним придбано вперше.

Листом від 25.04.2014 року Управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області відмовило
позивачу в поверненні сплачених
коштів. При цьому, відповідач посилався
на те, що на даний час на території
України не існує єдиної системи
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, і відповідно не існує відповідно
органу, компетентного видавати довідки
про підтвердження обставин первинного
придбання житла особою вперше.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач придбала житло вперше, а тому
звільнена від сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування при купівлі нерухомого
майна.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, відповідають
фактичним обставинам справи, нормам
матеріального права та є вірними.

Порядок справляння та використання
збору на обов'язкове державне
страхування, визначений Законом
України від 26.06.1997 року №400/97-ВР «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування» (надалі - Закон №400/97-ВР).

Відповідно до пункту 9 статті 1 Закону
№400/97-ВР підприємства, установи та
організації незалежно від форм
власності та фізичні особи, які
придбавають нерухоме майно, за
винятком державних підприємств,
установ і організацій, що придбавають
нерухоме майно за рахунок бюджетних
коштів, установ та організацій
іноземних держав, що користуються
імунітетами і привілеями згідно із
законами та міжнародними договорами
України, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, а також
громадян, які придбавають житло і
перебувають у черзі на одержання житла
або придбавають житло вперше.
Нерухомим майном визнається жилий
будинок або його частина, квартира,
садовий будинок, дача, гараж, інша
постійно розташована будівля, а також
інший об'єкт, що підпадає під
визначення групи 3 основних фондів та
інших необоротних активів згідно з
Податковим кодексом України.

Пунктом 8 статті 2 Закону №400/97-ВР
передбачено, що об'єктом оподаткування
при здійсненні операцій
купівлі-продажу нерухомості є вартість
нерухомого майна, зазначена в договорі
купівлі-продажу такого майна.

Згідно Податкового кодексу України від
02.12.2010 року №2755-VI, нерухомим майном
визнається жилий будинок або його
частина, квартира, садовий будинок,
дача, гараж, інша постійно розташована
будівля, а також інший об'єкт, що
підпадає під визначення групи 3
основних засобів та інших необоротних
активів.

Питання сплати збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
окремих видів господарських операцій
згідно із Законом України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування», регулюється Порядком
сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування з окремих видів
господарських операцій, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 3 листопада 1998 року №1740 (надалі -
Порядок №1740).

Згідно пункту 15-1 Порядку №1740, збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій купівлі-продажу
нерухомого майна сплачується
підприємствами, установами,
організаціями незалежно від форм
власності та фізичними особами, які
придбавають нерухоме майно, у розмірі 1
відсотка від вартості нерухомого
майна, зазначеної в договорі
купівлі-продажу такого майна, за
винятком державних підприємств,
установ і організацій, що придбавають
нерухоме майно за рахунок бюджетних
коштів, установ та організацій
іноземних держав, що користуються
імунітетами і привілеями згідно із
законами та міжнародними договорами
України, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, а також
громадян, які придбавають житло і
перебувають у черзі на одержання житла
або придбавають житло вперше.

З аналізу вищевказаної норми
вбачається, що із загального правила
про обов'язковість сплати збору при
придбанні нерухомого майна
законодавцем встановлено два винятки -
громадяни, які придбавають житло і
перебувають на черзі на одержання
житла або придбавають житло вперше.

Відповідно до пункту 15-3 Порядку №1740,
нотаріальне посвідчення або
реєстрація на біржі договорів
купівлі-продажу нерухомого майна
здійснюється за наявності
документального підтвердження сплати
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій купівлі-продажу
нерухомого майна.

Суд першої інстанції належним чином
дослідив надані сторонами докази і
прийшов до правомірного висновку про
те, що наявність у позивача раніше
зареєстрованого права на житло не
доведена.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
придбання позивачем житла вперше та
відсутність правових підстав для
сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування.

Оскільки позивачем помилково сплачено
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, тобто, без законних на те
підстав, суд першої інстанції прийняв
вірне рішення про повернення цих
коштів.

При цьому суд першої інстанції вірно
зазначив, що за відсутності
відповідного правового механізму
перевірки інформації про факт
придбання нерухомості вперше саме
держава в особі Пенсійного фонду
України як уповноваженого суб'єкта
владних повноважень зобов'язана
доводити той факт, що у кожному
конкретному випадку особа, що
зобов'язана сплачувати збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, придбала житло не вперше.

Таким чином, доводи пенсійного органу
про відсутність доказів на
підтвердження придбання позивачем
житла вперше колегія суддів визнає
безпідставними, оскільки позивачем
надано всі можливі для його доступу
докази, які об'єктивно підтверджують
факт придбання житла вперше, а
відповідачем не надано жодного доказу
на спростування цього факту.

Процедура повернення коштів, надміру
зарахованих до державного бюджету,
встановлена «Порядком повернення
коштів, помилково або надміру
зарахованих до державного та місцевих
бюджетів», затвердженим наказом
Державного казначейства України від 10
грудня 2002 року №226, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 25 грудня
2002 року за №1000/7288.

Відповідно до пункту 5 глави 1 Порядку
повернення коштів, помилково або
надміру зарахованих до державного та
місцевих бюджетів, затвердженого
Наказом Державного казначейства
України від 10.12.2002 року №226, повернення
помилково або надміру зарахованих до
бюджету податків, зборів (обов'язкових
платежів) та інших доходів бюджетів
здійснюється за поданням органів, що
контролюють справляння надходжень
бюджету. Подання надається до органу
Державного казначейства України за
формою, передбаченою відповідними
спільними нормативно-правовими актами
Державного казначейства України та
органів, що контролюють справляння
надходжень бюджету, з питань
повернення помилково або надміру
зарахованих до бюджету коштів, або в
довільній формі на офіційному бланку
установи, за підписом керівника
установи або його заступників
відповідно до їх компетенції з
обов'язковим зазначенням такої
інформації: обґрунтування
необхідності повернення коштів з
бюджету, найменування (П. І. Б.) платника,
ідентифікаційного коду за ЄДРПОУ або
реєстраційного номера облікової
картки платника податків з ДРФО, або
серії та номера паспорта (для фізичних
осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
офіційно повідомили про це відповідний
орган державної податкової служби і
мають відмітку у паспорті), суми
платежу, що підлягає поверненню, дати
та номера розрахункового документа,
який підтверджує перерахування коштів
до відповідного бюджету.

Подання в довільній формі надається
платником до органу Державного
казначейства України разом із його
заявою про повернення коштів з бюджету
та оригіналом або копією
розрахункового документа (квитанції,
платіжного доручення тощо), який
підтверджує перерахування коштів до
бюджету.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, який правомірно зобов'язав
управління Пенсійного фонду України у
м.Житомирі внести подання до
управління Державної казначейської
служби України у м.Житомирі про
повернення ОСОБА_3 помилково
зарахованого до бюджету збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, сплаченого при укладенні
договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 в сумі 2951,25 грн.

При цьому, покликання відповідача, які
зазначені в апеляційній скарзі,
повністю спростовуються наявними в
справі доказами.

За таких обставин, апеляційний суд
вважає, що суд першої інстанції дійшов
вірного та обґрунтованого висновку
щодо протиправності оскарженого
рішення відповідача та прийняв
законне рішення про задоволення
позовних вимог.

Апеляційна скарга не містить доказів
на спростування висновків суду першої
інстанції, а тому апеляційний суд не
вбачає підстав для її задоволення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд визнає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив обставини
справи та ухвалив законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
їх не спростовують, а тому підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції немає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
фактичні обставини справи та надав їм
належну правову оцінку, доводами
апеляційної скарги висновки, викладені
в судовому рішенні не спростовуються і
підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області залишити без
задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "24" червня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
К.С. Франовська

судді:
І.Ф.Бондарчук

Б.С. Моніч

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_3

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
м.Житомирі Житомирської області
вул.Перемоги, 55,м.Житомир,10003

4-третій особі: - ,