Справа № 2а-2301/11/0970
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07 серпня 2014 року Справа № 89866/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Качмара В.Я., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
1.08.2011 року в справі за позовом ОСОБА_1 до
відділу державної виконавчої служби
Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в
Івано-Франківській області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії.

Позивач просив визнати неправомірними
дії відповідача щодо відмови надати
публічну інформацію про направлення
постанови про застосування штрафу до
боржника у виконавчому провадженні в
розмірі 340 грн., розпорядження №
В01/634/2514 від 21.08.2007 року, повторної
постанови від 11.12.2007 року про
застосування штрафу до боржника в
розмірі 680 грн. та відповідне
розпорядження відповідача № В01/634/3650
від 14.12.2007 року, а також зобов'язати
відповідача надати йому таку публічну
інформацію.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
1.08.2011 року, прийнятою в скороченому
провадженні, позов задоволено.

Визнано неправомірними дії відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в
Івано-Франківській області по відмові
надати ОСОБА_1 публічну інформацію з
приводу направлення боржнику
постанови від 31.07.2007 року про
застосування штрафу у виконавчому
провадженні ВП № 4062809 в розмірі 340 грн.,
відповідного розпорядження № В01/634/2514
від 21.08.2007 року, постанови від 11.12.2007
року про застосування штрафу до
боржника в розмірі 680 грн., відповідного
розпорядження № В01/634/3650 від 14.12.2007
року, а також доказів стягнення з
боржника вказаних штрафів.

Зобов'язано відділ державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в
Івано-Франківській області надати
ОСОБА_1 публічну інформацію у
відповідності до Закону України «Про
доступ до публічної інформації», а саме
: інформацію з приводу направлення
боржнику у виконавчому провадженні №
В01/634/2514 постанови від 31.07.2007 року про
застосування штрафу у виконавчому
провадженні в розмірі 340 грн.,
відповідного розпорядження № В01/634/2514
від 21.08.2007 року, постанови від 11.12.2007
року про застосування штрафу до
боржника в розмірі 680 грн., відповідного
розпорядження № В01/634/3650 від 14.12.2007
року, а також доказів стягнення з
боржника вказаних штрафів.

Постанову суду першої інстанції
оскаржив відділ державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області, який в
апеляційній скарзі просить її
скасувати з постановленням нового
рішення про відмову позивачу в
задоволенні позову.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що
суд першої інстанції не взяв до уваги,
що запитувана позивачем інформація не
відноситься до публічної в розумінні
Закону України «Про доступ до
публічної інформації», оскільки
стосується здійснення органом
державної виконавчої служби
виконавчого провадження ВП № 4062809.
Вказаний закон є спеціальним законом у
сфері виконавчого провадження та
встановлює право та порядок отримання
інформації в сфері виконавчого
провадження. Як сторона у виконавчому
провадженні позивач використав своє
право на ознайомлення з матеріалами
такого провадження, в тому числі з
документами, які ним запитані, про що
свідчать його підписи на заяві.

Особи, які беруть участь в справі, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином, проте в
судове засідання не прибули, що є
підставою для її розгляду в порядку
письмового провадження за наявними в
ній матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга задоволенню
підлягає з таких підстав.

В справі встановлено, що на примусовому
виконанні відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в
Івано-Франківській області знаходився
виконавчий лист № 2а-219, виданий
Івано-Франківським міським судом 4.06.2007
року, згідно якого зобов'язано
Івано-Франківський міськвиконком
укласти із спеціально уповноваженим
органом охорони культурної спадщини -
головним управлінням туризму та
культури ОДА охоронний договір на
пам'ятку архітектури - будинок по вул.
Вірменській, 1 в м. Івано-Франківську.
Сторонами у виконавчому провадженні
були виконавчий комітет
Івано-Франківської міської ради
(боржник) та ОСОБА_1 (стягувач).

Боржнику було встановлено строк до
1.07.2007 року добровільно виконати
рішення суду, проте зазначеного
рішення боржником виконано не було, в
зв'язку з чим постановою державного
виконавця від 31.07.2007 року боржник був
оштрафований на 340 грн.

Розпорядженням відповідача № В01/634/2514
від 21.08.2007 року боржнику встановлено
новий строк добровільного виконання
рішення суду - до 23.08.2007 року. Оскільки
таке розпорядження виконаним не було,
постановою державного виконавця від
11.12.2007 року до боржника повторно
застосовано штраф в розмірі 680 грн., а
розпорядженням № В01/634/3650 від 14.12.2007
року боржнику було встановлено новий
строк для добровільного виконання
судового рішення.

5.07.2011 року ОСОБА_1 звернувся до відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в
Івано-Франківській області з заявою
про отримання публічної інформації,
зокрема надання йому копії поштової чи
іншої відправки зазначених вище 4-х
документів боржнику та копії
документів про підтвердження сплати
штрафів.

Листом відповідача від 7.07.2011 року
№Б6-02-43 позивачу повідомлено, що
постанови про застосування до боржника
штрафу виділено в окреме провадження в
зв'язку із завершенням основного
виконавчого провадження. Оскільки
ОСОБА_1 стороною в таких провадженнях
не є, правових підстав для надання
запитуваних документів не має.

Така відповідь стала приводом для
звернення позивача з даним позовом до
суду.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції виходив з
протиправної бездіяльності
відповідача щодо ненадання відповіді
ОСОБА_1 на його запит від 5.07.2011 року, а
відтак з наявності правових підстав
для зобов'язання відповідача надати
позивачу відповідь відповідно до вимог
Закону України "Про доступ до публічної
інформації".

Проте з такими висновками суду колегія
суддів погодитися не може.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України
«Про виконавче провадження» (тут і далі
в редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), сторони
виконавчого провадження мають право
ознайомлюватися з матеріалами
виконавчого провадження, робити з них
виписки, знімати копії, заявляти
відводи у випадках, передбачених цим
Законом, оскаржувати рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця з
питань виконавчого провадження у
порядку, встановленому цим Законом,
подавати додаткові матеріали, заявляти
клопотання, брати участь у провадженні
виконавчих дій, давати усні та письмові
пояснення, висловлювати свої доводи та
міркування з усіх питань, що виникають
у ході виконавчого провадження, у тому
числі під час проведення експертизи,
заперечувати проти клопотань, доводів
та міркувань інших учасників
виконавчого провадження та
користуватися іншими правами, наданими
законом.

Ст. 82 цього ж Закону передбачено, що
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця та інших
посадових осіб державної виконавчої
служби можуть бути оскаржені
стягувачем та іншими учасниками
виконавчого провадження (крім
боржника) до начальника відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду.

Скарга на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця
подається начальнику відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець.

Скарга, подана у виконавчому
провадженні начальнику відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, розглядається у
десятиденний строк з дня її
надходження. За результатами розгляду
скарги начальник відділу виносить
постанову про її задоволення чи
відмову, яка в десятиденний строк може
бути оскаржена до вищестоящого органу
державної виконавчої служби або до
суду. Скарга, подана без додержання
вимог, викладених у частині шостій цієї
статті, розглядається начальником
відділу в порядку, встановленому
Законом України «Про звернення
громадян».

Як з'ясовано під час апеляційного
розгляду та знайшло своє відображення
в матеріалах справи, ОСОБА_1 як стягувач
по виконавчому провадженню № 4062809
звернувся до відповідача із запитом
щодо надання інформації про стан
виконання окремих процесуальних
документів винесених в межах даного
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 2а-219
Івано-Франківського міського суду від
4.06.2007 року, зокрема, постанов про
накладення штрафу.

Таким чином, на думку судової колегії,
позивач скористався своїм виключним
правом встановленим саме ст.12 Закону
України «Про виконавче провадження» на
отримання інформації про хід
примусового виконання виконавчого
документа, а посилання останнього у
заяві на Закон України «Про доступ до
публічної інформації» не відповідає
змісту його процесуальних прав щодо
оскарження неправомірних дій
державного виконавця.

У розрізі наведених обставин, судова
колегія вважає, що оскільки Закон
України «Про доступ до публічної
інформації» не поширюється на
відносини, які були викладені в
інформаційному запиті ОСОБА_1 , а
регулюється спеціальним
законодавством - Законом України «Про
звернення громадян» та Законом України
«Про виконавче провадження», то
апелянтом правомірно надано позивачу
відповідь від 7.07.2007 року №Б6-02-43 року в
частині відсутності підстав для
розгляду звернення за нормами Закону
України «Про доступ до публічної
інформації».

Вказана відповідь на звернення
позивача, всупереч висновкам суду
першої інстанції, є вичерпною та
обґрунтованою, при цьому остання
містить інформацію про невиконання
винесених постанов про стягнення з
Івано-Франківського міськвиконкому
штрафів в межах виконавчого
провадження № 4062809 та виділення їх в
окремі виконавчі провадження, по яких
ОСОБА_1 уже не є стороною виконавчого
провадження, а тому надання позивачу
інформації стосовно подальшого ходу
виконання даних постанов буде
суперечити нормам законодавства.

На підставі викладеного, судова
колегія приходить до висновку, що суд
першої інстанції не дав належної
оцінки вказаним обставинам та зібраним
по справі доказам, не- правильно
застосував норми матеріального права,
у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке
підлягає скасуванню з прийняттям
нового рішення про відмову позивачу в
задоволенні позову з наведених
підстав.

Аналогічною є практика судів вищих
інстанцій при вирішенні аналогічних
спорів (Ухвала Вищого
адміністративного суду України від
2.04.2014 року в справі К/800/26254/13).

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О
В И В :

Апеляційну скаргу відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в
Івано-Франківській області
задовольнити.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
1.08.2011 року в справі № 2а-2301/11/0970
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позивачу в задоволенні позову
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
В.Я. Качмар

Д.М.Старунський