Справа № 810/7142/13-а
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2014-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 березня 2014 року
Справа № 810/7142/13-а
Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого - судді
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1до проІрпінської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області
визнання протиправним і скасування
повідомлення-рішення та зобов'язання
ВСТАНОВИВ: ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до Ірпінської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
відповідача здійснити перерахунок
грошового зобов`язання, нарахованого
повідомленням-рішенням від 15.05.2013 №
оцінки земельної ділянки, визначеної у
витязі з технічної документації про
нормативну грошову оцінку земельної
ділянки, виданому відділом
Держземагентства у м. Буча Київської
області на виконання постанови
Київського окружного
адміністративного суду від 29.08.2013 в
адміністративній справі
№ 2а-5846/12/1070, та з
урахуванням періоду перебування
земельної ділянки у власності
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що визначений оскаржуваним
податковим повідомленням - рішенням
розмір земельного податку не
відповідає вимогам закону, оскільки
базу оподаткування цим податком було
встановлено неправомірно, що
підтверджується постановою
Київського окружного
адміністративного суду від 29.08.2013 в
адміністративній справі № 2а-5846/12/1070.
Крім того, позивач звертає увагу на те,
що земельна ділянка, яка є об`єктом
оподаткування земельним податком,
перебувала у власності позивача до
31.07.2013, у зв`язку з чим підстави для
сплати позивачем грошового
зобов`язання за повний календарний рік
Представник відповідача позов не
визнав, надав суду письмові
заперечення проти позову, в яких
зазначив, що посадові особи Ірпінської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області діяли
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені законодавством
України, оскаржуване податкове
повідомлення - рішення прийнято
відповідачем правомірно, у зв`язку з
чим позовні вимоги задоволенню не
У судове засідання, призначене на
07.03.2014, позивач та представник
відповідача не з`явились, були
своєчасно та належним чином
повідомлені про дату, час та місце
судового розгляду справи. Матеріали
справи містять заяви представників
сторін про розгляд справи за їх
відсутності, що відповідно до приписів
статті 122 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставою для
здійснення розгляду справи в порядку
письмового провадження за наявними у
ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, враховуючи принципи рівності
сторін, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.
Судом встановлено, що у листопаді 2010
року ОСОБА_1 придбано у власність
земельну ділянку площею 1,3394 га,
кадастровий №
будівництва та обслуговування
офісно - складських приміщень, що
розташована за адресою: м. Буча,
Київська область (у межах згідно з
У травні 2013 року Ірпінською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Київської області Державної
податкової служби, яка по відношенню до
позивача є податковим органом,
відповідальним за нарахування
податкових зобов`язань із земельного
податку, винесено податкове
повідомлення - рішення від 15.05.2013 №
За поясненнями представника
відповідача, визначений у наведеному
вище податковому повідомленні -
рішенні розмір земельного податку,
розраховано податковим органом за
2013 рік у цілому, виходячи із бази
оподаткування - нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, відомості
щодо якої надано відділом
Держземагентства у м. Буча Київської
області у формі витягу з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки від 29.02.2012 №
Як встановлено судом, на момент
проведення податковим органом
розрахунку належного до сплати
позивачем земельного податку, дії
відділу Держземагентства у м. Бучі
Київської області щодо визначення
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки позивача із застосуванням
відповідних коефіцієнтів були
предметом оскарження у судовому
порядку. Так, позивач, не погоджуючись
із діями відділу Держземагентства у м.
Буча Київської області щодо відмови
застосовувати при визначенні
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки коефіцієнт функціонального
використання земельної ділянки (Кф) із
значенням "0,5" замість застосованого
коефіцієнту і значенням "2,5", звернувся
у листопаді 2012 року з відповідним
адміністративним позовом. Постановою
Київського окружного
адміністративного суду від 29.08.2013 в
адміністративній справі № 2а-5846/12/1070,
яка набрала законної сили 05.10.2013,
визнано протиправними дії відділу
Держземагентства у м. Буча
Київської області щодо відмови
застосовувати при визначенні
нормативної грошової оцінки наведеної
вище земельної ділянки коефіцієнт
функціонального використання
земельної ділянки (Кф) 0,5 та зобов`язано
видати ОСОБА_1 витяг з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки з урахуванням
вірно застосованого коефіцієнту
функціонального використання
земельної ділянки (Кф) 0,5.
Позивач вважає, що оскільки судовим
рішенням встановлено обставини
протиправного застосування органом
земельних ресурсів коефіцієнту
функціонального використання
земельної ділянки (Кф) із значенням "2,5"
замість передбаченого законом Кф 0,5, що
у свою чергу призвело до незаконного
збільшення розміру нормативної
грошової оцінки земельної ділянки,
сума земельного податку, що визначена
податковим повідомленням - рішенням
від 15.05.2013 № , підлягає
перерахунку у спосіб використання
податковим органом даних витягу з
технічної документації про нормативну
грошову оцінку земельної ділянки,
виданого відділом Держземагентства у
м. Буча Київської області на виконання
постанови Київського окружного
адміністративного суду від 29.08.2013 в
адміністративній справі № 2а-5846/12/1070.

Крім того, позивач звертає увагу на те,
що 31.07.2013 ним укладено з
ТОВ "РМ Логістик" договір купівлі
- продажу земельної ділянки, за умовами
якого земельну ділянку площею 1,3394 га,
кадастровий № :01:139:0070, цільове
призначення - для будівництва та
обслуговування офісно - складських
приміщень, що розташована за адресою: м.
Буча, Київська область (у межах згідно з
планом), передано у власність наведеної
вище юридичної особи. Враховуючи, що
право власності ТОВ "РМ
Логістик" на наведену вище земельну
ділянку зареєстровано 31.07.2013 в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно, обов`язок зі сплати
земельного податку за повний
календарний рік у позивача відсутній.

За наведених обставин, позивач
звернувся до суду за захистом
порушеного права з даним
адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступного.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів з 1 січня
2011 року регулюються Податковим
кодексом України.

Так, Податковий кодекс України
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні,
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Відповідно до пункту 6.1 статті 6
Податкового кодексу України, податком
є обов'язковий, безумовний платіж до
відповідного бюджету, що справляється
з платників податку відповідно до
цього Кодексу.

В силу приписів підпункту 9.1.10 пункту 9.1
статті 9 та підпункту 14.1.147 пункту 14.1
статті 14 цього Кодексу, плата за землю -
це загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності.

Згідно з приписами статей 269 та 270
Податкового кодексу України,
платниками податку є власники
земельних ділянок, земельних часток
(паїв) та землекористувачі; об'єктами
оподаткування цим податком є: земельні
ділянки, які перебувають у власності
або користуванні; земельні частки (паї),
які перебувають у власності.

Відповідно до статті 271 цього Кодексу,
базою оподаткування з плати за землю є
нормативна грошова оцінка земельних
ділянок з урахуванням коефіцієнта
індексації, визначеного відповідно до
порядку, встановленого цим розділом;
площа земельних ділянок, нормативну
грошову оцінку яких не проведено.

Ставку податку за земельні ділянки,
нормативну грошову оцінку яких
проведено (незалежно від
місцезнаходження), встановлено статтею
274 Податкового кодексу України у
розмірі 1 відсотка від їх нормативної
грошової оцінки, за винятком земельних
ділянок, зазначених у статтях 272, 273, 276
цього Кодексу.

Статтею 285 Податкового кодексу України
передбачено, що базовим податковим
(звітним) періодом для плати за землю є
календарний рік. Базовий податковий
(звітний) рік починається 1 січня і
закінчується 31 грудня того ж року (для
новостворених підприємств та
організацій, а також у зв'язку із
набуттям права власності та/або
користування на нові земельні ділянки
може бути меншим 12 місяців).

Відповідно до пункту 286.1 статті 286
Податкового кодексу України, підставою
для нарахування земельного податку є
дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що
реалізують державну політику у сфері
земельних відносин та у сфері
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно, щомісяця, але не
пізніше 10 числа наступного місяця, а
також за запитом відповідного
контролюючого органу за
місцезнаходженням земельної ділянки
подають інформацію, необхідну для
обчислення і справляння плати за землю,
у порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Фізичні особи - власники земельних
ділянок, земельних часток (паїв) або
землекористувачі, на відміну від інших
категорій платників податку,
самостійно розмір плати за землю не
обчислюють та податкові декларації не
подають.

Нарахування фізичним особам сум
податку проводиться контролюючими
органами, які видають платникові до 1
липня поточного року податкове
повідомлення-рішення про внесення
податку за формою, встановленою у
порядку визначеному статтею 58 цього
Кодексу (абзац 1 пункту 286.5 статті 286
Податкового кодексу України).

При цьому, статтею 54 Податкового
кодексу України передбачено, що у разі,
якщо згідно з податковим та іншим
законодавством особою, відповідальною
за нарахування сум податкових
зобов'язань з окремого податку або
збору, є контролюючий орган, платник
податків не несе відповідальності за
своєчасність, достовірність і повноту
нарахування такої суми, проте несе
відповідальність за своєчасне та повне
погашення нарахованого узгодженого
грошового зобов'язання і має право
оскаржити зазначену суму в порядку,
встановленому цим Кодексом.

Як встановлено судом, оскарження
позивачем в судовому порядку розміру
нарахованого йому податкового
зобов`язання із земельного податку за
2013 рік обумовлено невірним, на його
думку, визначенням бази оподаткування
цим податком, тобто, нормативної
грошової оцінки земельної ділянки.

В силу приписів статті 1 Закону України
"Про оцінку земель" від 11.12.2003
№ 1378-IV, нормативна грошова оцінка
земельних ділянок - це капіталізований
рентний дохід із земельної ділянки,
визначений за встановленими і
затвердженими нормативами.

Частиною першою статті 18 цього Закону
передбачено, що нормативна грошова
оцінка земельних ділянок проводиться
відповідно до державних стандартів,
норм, правил, а також інших
нормативно-правових актів на землях
усіх категорій та форм власності.

Нормативно-правові акти з проведення
оцінки земель, які розробляються з
урахуванням вимог положень
національних стандартів,
затверджуються Кабінетом Міністрів
України (частина друга статті 12 Закону
України "Про оцінку земель" від 11.12.2003
№ 1378-IV).

В силу приписів Методики нормативної
грошової оцінки земель
сільськогосподарського призначення та
населених пунктів, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
від 23.03.1995 № 213, нормативна грошова
оцінка земель населених пунктів
визначається з урахуванням
коефіцієнту, який характеризує
функціональне використання земельної
ділянки (Кф). При цьому, значення
коефіцієнту Кф відповідно до категорій
земель за функцією використання
визначається з урахуванням положень
Порядку нормативної грошової оцінки
земель сільськогосподарського
призначення та населених пунктів,
затвердженого спільним наказом
Державного комітету України по
земельних ресурсах, Міністерства
аграрної політики України,
Міністерства будівництва, архітектури
та житлово-комунального господарства
України, Української академії аграрних
наук від 27.01.2006 № 18/15/21/11.

За поясненнями позивача, які не
спростовані представником податкового
органу, при визначенні розміру
земельного податку, що підлягає сплаті
позивачем, відповідач керувався даними
про нормативну грошову оцінку
земельної ділянки, що розрахована із
застосуванням коефіцієнту
функціонального використання
земельної ділянки (Кф) 2,5.

Як вже зазначалось судом вище, дії
відділу Держземагентства у м. Бучі
Київської області щодо застосування
вказаного коефіцієнту із значенням "2,5"
замість "0,5" при визначенні нормативної
грошової оцінки земельної ділянки,
були предметом оскарження в рамках
адміністративної справи № 2а-5846/12/1070.

Так, постановою Київського окружного
адміністративного суду від 29.08.2013 в
адміністративній справі № 2а-5846/12/1070
визнано протиправними дії відділу
Держземагентства у м. Буча Київської
області щодо відмови застосовувати при
визначенні нормативної грошової
оцінки наведеної вище земельної
ділянки коефіцієнт функціонального
використання земельної ділянки (Кф) 0,5
та зобов`язано видати ОСОБА_1 витяг з
технічної документації про нормативну
грошову оцінку земельної ділянки з
урахуванням вірно застосованого
коефіцієнту функціонального
використання земельної ділянки (Кф) 0,5.

В силу приписів частини першої статті 72
та частини другої статі 255 Кодексу
адміністративного судочинства
України, обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до частин першої та третьої
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, постанова або
ухвала суду першої інстанції, якщо інше
не встановлено цим Кодексом, набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Відтак, враховуючи приписи статті 124
Конституції України та статті 14
Кодексу адміністративного судочинства
України, зважаючи на те, що постанова
Київського окружного
адміністративного суду від 29.08.2013 в
адміністративній справі
№ 2а-5846/12/1070 набрала законної сили,
обставини, що свідчать про
незаконність застосування коефіцієнту
функціонального використання
земельної ділянки (Кф) 2,5 при визначенні
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки площею 1,3394 га, кадастровий
№ :01:139:0070,
цільове призначення - для будівництва
та обслуговування офісно -
складських приміщень, що розташована
за адресою: м. Буча, Київська область (у
межах згідно з планом), є встановленими
та не потребують додаткових засобів
доказування.

Враховуючи, що земельний податок, що
підлягає сплаті позивачем,
обчислюється у відсотковому
співвідношенні до нормативної
грошової оцінки земельної ділянки, суд
дійшов висновку, що розмір земельного
податку, обчислений податковим органом
виходячи з нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, при
обрахуванні якої застосовувався
коефіцієнт функціонального
використання земельної ділянки (Кф) 2,5,
є невірним.

Аналогічна правова позиція висвітлена
також Київським окружним
адміністративним судом у постанові від
03.12.2013 в адміністративній справі №
2а-6362/12/1070 за позовом ОСОБА_1 до
Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про скасування податкового
повідомлення - рішення від 22.05.2012 №
та зобов`язання вчинити певні дії
(рішення суду набрало законної сили
15.02.2014).

Враховуючи викладені обставини,
податкове повідомлення - рішення
Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області Державної податкової служби
від 15.05.2013 № , яким позивачу
нараховано податкове зобов`язання з
земельного податку у сумі 43909 грн. 55
коп., суд вважає таким, що підлягає
скасуванню.

Водночас, зважаючи на наявність
безумовного обов`язку позивача
сплачувати земельний податок, суд
вважає за необхідне зобов`язати
відповідача здійснити перерахунок
грошового зобов`язання, нарахованого
позивачу податковим
повідомленням-рішенням від 15.05.2013
№ , виходячи з нормативної
грошової оцінки земельної ділянки,
визначеної у витязі з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки, виданому
відділом Держземагентства у м. Буча
Київської області на виконання
постанови Київського окружного
адміністративного суду від 29.08.2013 в
адміністративній справі № 2а-5846/12/1070.

Крім того, суд звертає увагу на те, що
право власності позивача на земельну
ділянку, що є об`єктом оподаткування
земельним податком, припинено у липні
2013 року у спосіб відчуження позивачем
цього нерухомого майна на користь ТОВ
"РМ Логістик", що підтверджується
наявними у матеріалах справи копіями
договору купівлі - продажу земельної
ділянки від 31.07.2013 та витягом з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно від 31.07.2013.

Абзацом 2 пункту 286.5 статті 286
Податкового кодексу України
передбачено, що у разі переходу права
власності на земельну ділянку від
одного власника до іншого протягом
календарного року податок сплачується
попереднім власником за період з 1
січня цього року до початку того
місяця, в якому він втратив право
власності на зазначену земельну
ділянку, а новим власником - починаючи з
місяця, в якому у нового власника
виникло право власності.

Враховуючи положення наведеної вище
правової норми, суд також вважає за
необхідне зобов`язати відповідача під
час перерахунку позивачу розміру
земельного податку враховувати період
перебування земельної ділянки у
власності позивача.

Таким чином, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень законодавства України,
доказів, наявних в матеріалах справи,
суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
вважає їх такими, що підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

З огляду на викладене, витрати
позивача, пов'язані зі сплатою судового
збору у сумі 245 грн. 14 коп., підлягають
відшкодуванню позивачу з Державного
бюджету України.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 122, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

П О С Т А Н О
В И В:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Податкове повідомлення-рішення
Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області Державної податкової служби
від 15.05.2013
№ , - визнати протиправним та
скасувати.

3.Зобов`язати Ірпінську об'єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Київській області здійснити
перерахунок грошового зобов`язання,
нарахованого ОСОБА_1 податковим
повідомленням-рішенням
від 15.05.2013 № , виходячи з
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки, визначеної у витязі з
технічної документації про нормативну
грошову оцінку земельної ділянки,
виданому відділом Держземагентства у
м. Буча Київської області на виконання
постанови Київського окружного
адміністративного суду від 29.08.2013 в
адміністративній справі № 2а-5846/12/1070, та
з урахуванням періоду перебування
земельної ділянки у власності ОСОБА_1.

4.Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані зі
сплатою судового збору у розмірі 245
(двісті сорок п`ять) грн. 14 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Харченко С.В.