Справа № 810/6157/13-а
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2014-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2014 року 810/6157/13-а

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого - судді
Терлецької О.О., при секретарі судового
засідання Акопян Е.Н., за участю
представників сторін:

від позивача: Бездоля Ю.О.,

від відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області доОСОБА_3 про
зобов'язання привести земельну ділянку
у попередній стан шляхом знесення
самовільно побудованих на ній споруд.
ПОСТАНОВИВ:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулась
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області (далі - позивач) до
ОСОБА_3 (далі - відповідач) про
зобов?язання привести земельну ділянку
у попередній стан шляхом знесення
самовільно побудованих на ній споруд.

Позивач просив суд збов?язати
відповідача за власний рахунок
привести належну йому на праві
приватної власності земельну ділянку у
попередній стан шляхом знесення
самовільно побудованої будівлі гаража.
При цьому решта позовних вимог,
викладених в позовній заяві - є за своїм
змістом процедурними питаннями суду,
та не є можливими способами захисту
порушених прав, визначеними ст.105
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
вказав, що даний позов був поданий у
зв?язку з невиконанням відповідачем
приписів позивача про усунення
порушень в сфері містобудівної
діяльності та на підставі ст.38 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» від 17.02.2011
№3038-VI (далі - Закон №3038-VI).

Відповідач проти позову заперечив,
просив відмовити у задоволенні
позовних вимог. В судовому засіданні
представник позивача пояснив, що
будівля гаража, який позивач просить
знести, розміщена на території
приватної земельної ділянки позивача,
призначена для особистих потреб
позивача та не порушує права третіх
особи чи держави.

Дослідивши обставини справи суд
встановив наступне.

14.09.2012 на підставі направлення від 4.09.2012
№2628, виданого у зв?язку зі зверненням
прокуратури від 3.09.2012 №7/10-0309/17,
позивачем було проведено позапланову
перевірку дотримання вимог
занодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил під час
здійснення будівельних робіт
відповідачем на земельній ділянці 0,0800
га кадастровий номер 322148003:04:013:0046,
розташованій по АДРЕСА_1, та яка
належить позивачу на праві приватної
власності на підставі державного акта
на право власності на земельну ділянку
серія ЯМ №765670 від21.05.2012 і цільове
призначення якої - будівництво і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд (далі -
земельна ділянка позивача).

З результатами вищезазначеної
перевірки позивачем було складено акт
перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил від 14.09.2012
(далі - Акт перевірки - 1).

В Акті перевірки -1 було позивачем було
вказано, що на земельній ділянці
позивача розпочато будівельні роботи з
будівництва житлового будинку та
господарських будівель без отримання
вихідних даних та без документів, що
надають право на виконання будівельних
робіт, чим порушено вимоги статті 29 та 34
Закону №3038-VI.

При цьому Акт перевірки-1 не містить
вказівки на те, який саме документ, що
надає право на будівництво, мав на
увазі позивач.

21.09.2012 позивачем було винесено протокол
про адміністративне правопорушення
№23; припис про усунення порушення
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності,
містобудівельних норм, державних
стандартів і правил №1001, та постанова
по справі про адміністративне
правопорушення №2022. Всі три документа
були складені виключно у зв?язку з тими
ж обставинами порушення, які були
встановлені позивачем у Акті перевірки
-1.

З пояснень позивача слідує, що штраф,
визначений постановою №2022 від 21.09.2012,
був відповідачем сплачений, а припис
№1001 - частково виконаний.

8.07.2013 на підставі направлення від 2.07.2013
та звернення фізичної особи позивачем
було проведено повторну позапланову
перевірку дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил під час
будівництва позивачем господарських
будівель з гаражем на земельній
ділянці позивача. За наслідками цієї
перевірки позивачем було складено акт
перевірки дотримання вимог у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил від
8.07.2013 (далі - Акт перевірки-2).

В Акті перевірки -2 було позивачем було
вказано, що на земельній ділянці
позивача побудовано будівлі, а саме
гараж орієнтовними розмірами 7,00 х 5,00м.
та двоповерхову господарську будівлю
орієнтовними розмірами 30,00 х 7,00м. При
цьому позивач вказав, що в позивач в
порушення припису №1001 не отримала
документу, що надає право на виконання
будівельних робіт.

При цьому Акт перевірки-2 не містить
вказівки на те, який саме документ, що
надає право на будівництво, мав на
увазі позивач.

1.08.2013 року позивачем за наслідками та
висновками перевірки від 8.07.2013 було
складено протокол про адміністративне
порушення за №1-Л-А-0108/1051 та постанову
по справі про адміністративне
правопорушення №А-1408/11.

Представник відповідача в судовому
засіданні надав суду копію
повідомлення про початок виконання
будівельних робіт, яка, відповідно до
візи, була прийнята до уваги
інспектором Васильківського РВ ГУ
Держтехногенбезпеки у Київській
області 6.12.2012 року. та Будівельний
паспорт господарської будівлі з
гаражем, сараями та літньою кухнею,
виданий Начальником Васильківського
районного відділу містобудування та
архітектури, С.В. Павловим.

Проти дійсності даних документів
представник позивача не заперечив, а
також, відповідаючи на запитання суду,
пояснив, що дані документи належать до
документів, які надають право особі на
будівництво.

В судовому засіданні позивачем не було
заявлено про те, що відповідач
будівництво здійснює будівництво в
порушення цільового призначення своєї
земельної ділянки та/або в порушення
прав третіх осіб (зокрема, володільців
суміжних земельних ділянок) чи держави,
що унеможливлює розгляд цього питання
в даній судовій справі з огляду на
принцип диспозитивності, закріплений
ч.2ст.11 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, суд виходить з наступного.

Повноваження позивача в сфері
містобудування регулюються нормами
Закону України «Про основи
містобудування» від 16.11.1992 №2780-XII (далі -
Закон №2780-XII) та Закону №3038-VI.

Так, відповідно до ст.1 Закону №2780-XII, -
містобудування (містобудівна
діяльність) - це цілеспрямована
діяльність державних органів, органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, громадян,
об'єднань громадян по створенню та
підтриманню повноцінного життєвого
середовища, яка включає прогнозування
розвитку населених пунктів і
територій, планування, забудову та інше
використання територій, проектування,
будівництво об'єктів містобудування,
спорудження інших об'єктів,
реконструкцію історичних населених
пунктів при збереженні традиційного
характеру середовища, реставрацію та
реабілітацію об'єктів культурної
спадщини, створення інженерної та
транспортної інфраструктури.

Відповідно до ст. ст.7 та 8 Закону №2780-XII,
- державне регулювання у сфері
містобудування здійснюється Верховною
Радою України, Кабінетом Міністрів
України, Верховною Радою та Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевими державними адміністраціями,
органами місцевого самоврядування, а
також центральним органом виконавчої
влади, що забезпечує формування
державної політики у сфері
містобудування, центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері містобудування,
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю, іншими органами в порядку,
встановленому законодавством.

Державне регулювання у сфері
містобудування полягає в: плануванні
територій на загальнодержавному,
регіональному та місцевому рівнях;
аналізі стану містобудування,
прогнозуванні його розвитку;
підготовці, затвердженні та реалізації
державних, регіональних і місцевих
містобудівних програм, містобудівної
документації; координації взаємодії
суб'єктів містобудівної та
архітектурної діяльності; наданні
вимог щодо урахування державних
інтересів під час розроблення
містобудівної документації;
проведенні експертизи містобудівної
документації та проектів конкретних
об'єктів; розробці і затвердженні
державних стандартів, норм і правил;
контролі за дотриманням законодавства
у сфері містобудування, державних
стандартів і норм, вимог вихідних
даних, затвердженої містобудівної
документації та проектів конкретних
об'єктів, раціональним використанням
територіальних і матеріальних
ресурсів при проектуванні та
будівництві; контролі за дотриманням
вимог щодо охорони культурної спадщини
та збереженням традиційного характеру
середовища населених пунктів;
ліцензування певних видів
господарської діяльності у
будівництві в порядку, встановленому
законом.

Відповідно до ст.41 Закону №3038-VI, -
державний архітектурно-будівельний
контроль - сукупність заходів,
спрямованих на дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється органами
державного архітектурно-будівельного
контролю в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України. Орган
державного архітектурно-будівельного
контролю розглядає відповідно до
закону справи про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності.
Посадові особи органів державного
архітектурно-будівельного контролю
під час перевірки мають право: 1)
безперешкодного доступу до місць
будівництва об'єктів та до об'єктів, що
підлягають обов'язковому обстеженню; 2)
складати протоколи про вчинення
правопорушень, акти перевірок та
накладати штрафи відповідно до закону;
3) видавати обов'язкові для виконання
приписи щодо: а) усунення порушення
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил; б)
зупинення підготовчих та будівельних
робіт, які не відповідають вимогам
законодавства, зокрема будівельних
норм, містобудівним умовам та
обмеженням, затвердженому проекту або
будівельному паспорту забудови
земельної ділянки, виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт; 4)
проводити перевірку відповідності
виконання підготовчих та будівельних
робіт вимогам будівельних норм,
державних стандартів і правил,
затвердженим проектним вимогам,
рішенням, технічним умовам,
своєчасності та якості проведення
передбачених нормативно-технічною і
проектною документацією зйомки,
замірів, випробувань, а також ведення
журналів робіт, наявності у
передбачених законодавством випадках
паспортів, актів та протоколів
випробувань, сертифікатів та іншої
документації; 4-1) проводити перевірку
відповідності будівельних матеріалів,
виробів і конструкцій, що
використовуються під час будівництва
об'єктів, вимогам державних стандартів,
норм і правил згідно із законодавством;
5) здійснювати контроль за додержанням
суб'єктами господарювання ліцензійних
умов провадження господарської
діяльності, пов'язаної із створенням
об'єктів містобудування та
архітектури; 6) залучати до проведення
перевірок представників центральних і
місцевих органів виконавчої влади,
органів місцевого самоврядування,
експертних та громадських організацій
(за погодженням з їх керівниками),
фахівців галузевих науково-дослідних
та науково-технічних організацій, які
пройшли у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України, державну
атестацію в центральному органі
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері архітектури; 7)
одержувати в установленому
законодавством порядку від органів
виконавчої влади, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ
та організацій, фізичних осіб
інформацію та документи, необхідні для
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю.

Орган державного
архітектурно-будівельного контролю у
своїй діяльності взаємодіє з органами
виконавчої влади, що здійснюють
контроль за дотриманням
природоохоронних,
санітарно-гігієнічних, протипожежних
вимог, вимог у сфері охорони праці,
енергозбереження та інших вимог,
передбачених законом, а також з
органами внутрішніх справ,
прокуратури, державної статистики та
іншими правоохоронними і
контролюючими органами. Забезпечення
діяльності органу державного
архітектурно-будівельного контролю та
його працівників необхідними засобами
здійснюється в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України. Суб'єкт
господарювання ж має право звернутися
до суду щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності посадових осіб органу
державного архітектурно-будівельного
контролю.

Позивач звернувся з цією позовною
заявою в порядку, передбаченому п.5 ч.4
ст.50 Кодексу адміністративного
судочинства України та у зв?язку з
виконанням своїх управлінських
повноважень. Застосування даної норми
процесуального Закону приводить суд до
висновку, що позовні вимоги позивача,
який є суб?єктом владних повноважень,
можуть бути заявлені винятково в межах
управлінських повноважень такого
позивача. Вирішення судом справи за
позовом суб?єкта владних повноважень з
застосуванням правового регулювання,
яке не було застосовано позивачем та не
визначене в позовній заяві порушує
вимоги статті 19 Конституції України
щодо обов?язку державних органів діяти
лише в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

З матеріалів справи та пояснень
представника позивача слідує, що
єдиною підставою для задоволення
позовних вимог, і відповідно, для
притягнення відповідача до
відповідальності за порушення в сфері
містобудування є норма статті 38 Закону
№3038-VI.

Так, відповідно до статті 38 Закону
№3038-VI, - у разі виявлення факту
самочинного будівництва об'єкта,
перебудова якого з метою усунення
істотного відхилення від проекту або
усунення порушень законних прав та
інтересів інших осіб, істотного
порушення будівельних норм є
неможливою, посадова особа органу
державного архітектурно-будівельного
контролю видає особі, яка здійснила
(здійснює) таке будівництво, припис про
усунення порушень вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил з визначенням строку для
добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк
добровільно не виконала вимоги,
встановлені у приписі, орган
державного архітектурно-будівельного
контролю подає позов до суду про
знесення самочинно збудованого об'єкта
та компенсацію витрат, пов'язаних з
таким знесенням. За рішенням суду
самочинно збудований об'єкт підлягає
знесенню в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України, з
компенсацією витрат, пов'язаних із
знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка
здійснила (здійснює) таке самочинне
будівництво. Замовником робіт із
знесення зазначеного об'єкта є орган
державного архітектурно-будівельного
контролю, за позовом якого прийнято
відповідне рішення суду. Виконання
рішення суду, що набрало законної сили,
щодо знесення самочинно збудованого
об'єкта здійснюється відповідно до
Закону України "Про виконавче
провадження".

Аналіз зазначеної норми Закону №3038-VI
приводить суд до висновку, що
обов?язковими умовами для застосування
санкції у вигляді знесення
самовільного будівництва є
встановлення позивачем, а в цій судовій
праві - судом, таких хоча б однієї з
обставин (умов):

- неможливість здійснення
перебудови самочинного будівництва;

- неможливість усунення порушення
законного права чи прав третіх осіб;

- неможливість усунення істотного
порушення будівельних норм.

Відповідаючи на запитання суду,
представник суду не надав пояснення
щодо наявності хоча б однієї з
зазначених підстав. Окрім того, з
матеріалів справи слідує, що позивач
взагалі не досліджував ці умови при
проведенні обох перевірок.

За таких умов суд, не вбачає підстав,
передбачених статтею 38 Закону №3038-VI,
для такої застосування такої
відповідальності (санкції) як знесення
самовільного будівництва, а позов,
відтак, - не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 69-71, 94, 160-163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного
позову, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Терлецька О.О.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 11 липня 2014 р.