Справа № 366/1779/14-а
Суддя: Гончарук О. П.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 366/1799/14-а
Провадження № 2-а/366/42/14
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 липня 2014 року Іванківський районний
суд Київської області у складі:
головуючого - судді Гончарука О.П., при
секретарі судового засідання - Форощі
І.С., розглянувши у письмовому
провадженні в смт. Іванків Київської
області адміністративний позов ОСОБА_1
до управління Пенсійного фонду України
у Іванківському районі Київської
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

17 червня 2014 року позивач звернулася до
суду з адміністративним позовом, в
якому просить визнати дії відповідача
щодо відмови у здійсненні перерахунку
та виплати пенсії позивачу
неправомірними та зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок та
виплату пенсії позивачу згідно зі ст. 371
Закону України «Про державну службу»
на підставі поданої заяви від 21.05.2014
року та довідки про заробітну плату
№02.07-38/130 від 20.05.2014 року, яка видана
Київським апеляційним
адміністративним судом у повному
обсязі та без обмежень встановлених
Законом України «Про запобігання
фінансової катастрофи та створення
передумов для економічного зростання»
з 21 травня 2014 року, у відповідності з
Рішенням Конституційного Суду України
від 3.06.2013 року №3-рп/2013.

Свій позов позивач мотивує тим, що вона
є працюючим суддею Київського
апеляційного адміністративного суду,
отримує пенсію за віком, призначену у
відповідності з Законом України «Про
судоустрій», на підставах,
встановлених ст. 37 Закону України «Про
державну службу» з 2001 року.

21 травня 2014 року вона звернулась до
відповідача із заявою про перерахунок
їй пенсії у зв'язку з підвищенням
заробітної плати з підстав,
передбачених ст.371 Закону України «Про
державну службу» та надала відповідну
довідку про заробітну плату.

Відповідач, своїм листом від 22.05.2014 року
№172/1- Г1, відмовив їй у задоволені заяви
з тих підстав, що у разі підвищення
розміру заробітної плати працюючим
державним службовцям, перерахунок
пенсії здійснюється відповідно до
рішень Кабінету Міністрів України.

Також, відповідач вказав, що згідно
Закону України «Про запобігання
фінансової катастрофи та створення
передумов для економічного зростання»
з 01.05.2014 року пенсія державним
службовцям перераховуватиметься в
розмірі 70% суми їхньої заробітної
плати, з якої було сплачено єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 01.01.2011 року -
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Щодо перерахунку її пенсії в повному
обсязі у відповідності з Рішенням
Конституційного Суду України від 03.06.2013
року №3-рп/2013, то відповідач вважає, що
його дія поширюється тільки на суддів у
відставці.

Таку відмову позивач вважає
протиправною, оскільки відповідачем
обмежується її законне право на
відповідне пенсійне забезпечення, вона
вважає, що як суддя, вона є особою, яка
тільки прирівняна до державного
службовця у порядку нарахування їй
пенсії, та зазначає, що будь-які зміни у
законодавстві не можуть впливати на
підстави та розмір вже призначеної і
виплачуваної позивачу пенсії, щодо її
зменшення або зміни підстав її виплати.

У судове засідання позивач не
з'явилася; написала заяву, що позов
підтримує та просить справу розглядати
без її участі на підставі наданих
доказів.

У судове засідання представник
відповідача не з'явився; про день і час
слухання справи повідомлений вчасно.
УПФУ у Іванківському районі подав
заперечення, в якому просить суд у
задоволенні адміністративного позову
відмовити повністю з тих підстав, що
позивач є працюючим суддею, а тому, за
твердженням відповідача, права на
перерахунок раніше призначеної пенсії
вона набуде у разі прийняття Кабінетом
Міністрів України відповідної
постанови про підвищення розміру
заробітної плати державним службовцям
та/або віднесеним до категорій посад
державним службовцям, незалежно від
місця роботи на час досягнення
пенсійного віку. Також зазначили, що
відповідно до Закону України «Про
запобігання фінансової катастрофи та
створення передумов для економічного
зростання» з 01.05.2014 року пенсія
державним службовцям
перераховуватиметься в розмірі 70% суми
їхньої заробітної плати, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 01.01.2011 року -
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Крім того, відповідачем зазначається,
що Рішення Конституційного Суду
України від 3.06.2013 року №3-рк/2013
поширюється тільки на суддів у
відставці, а позивач є працюючим
суддею.

Суд на підставі ч.6 ст. 12, ч.1 ст.41 КАС
України розглядає справу за
відсутності сторін без фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Вивчивши наведені сторонами доводи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
працюючим суддею Київського
апеляційного адміністративного суду,
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України у
Іванківському районі Київської
області з 2001 року і отримує пенсію за
віком, згідно Закону України «Про
державну службу».

Відповідно до довідки про заробітну
плату від 20.05.2014 року № 02.7-38/130, яка
видана ОСОБА_1, заробітна плата для
перерахунку пенсії станом на 01.12.2013 р.
становить 22776,60 грн., у тому числі
посадовий оклад в розмірі 13398 грн. та
надбавка за вислугу років (70%) - 9378,60 грн.

21 травня 2014 року позивач звернулася до
УПФУ у Іванківському районі з заявою
про здійснення перерахунку її пенсії
на підставі ст. 371 Закону України «Про
державну службу», надавши відповідачу
довідку про заробітну плату №02.07-38/130
від 20.05.2014 року на підтвердження
підвищення розміру заробітної плати
працюючих суддів, проте, їй було
відмовлено у здійсненні перерахунку з
підстав відсутності рішення Кабінету
Міністрів України про підвищення
розміру заробітної плати працюючих
державних службовців, Закону України
«Про запобігання фінансової
катастрофи та створення передумов для
економічного зростання в Україні» та
непоширення дії Рішення
Конституційного Суду України на
працюючих суддів.

Відповідно до частини першої статті 126
Конституції України - Конституція і
Закони України повинні гарантувати
незалежність і недоторканність суддів.
До таких конституційних гарантій
віднесено обов'язок держави
забезпечувати фінансування та належні
умови для функціонування судів і
діяльності суддів (частина перша
статті 130 Конституції України).

Аналіз норм Конституції України
свідчить, що надання судді за рахунок
держави матеріального і соціального
захисту, відповідає його статусу і є
гарантією забезпечення його
незалежності.

Порядок забезпечення суддів, в тому
числі і оплата їх праці, визначається
Законом України «Про судоустрій і
статус суддів» від 07.07.2010 року з
наступними змінами та доповненнями. За
змістом ч. 1 ст. 129 цього Закону
передбачено, що суддівська винагорода
регулюється цим Законом, Законом
України «Про Конституційний Суд
України» та не може визначатися іншими
нормативно - правовими актами.

Стаття 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» передбачає
призначення та виплату пенсій суддям
на умовах, передбачених ст.37 Закону
України «Про державну службу», а тому, в
частині пенсійного забезпечення судді
тільки прирівняні до державних
службовців.

Відповідно до ст. 371 Закону України «Про
державну службу» у разі підвищення
розміру заробітної плати працюючим
державним службовцям, а також у зв'язку
із набуттям особою права на пенсійне
забезпечення державного службовця за
цим Законом, відповідно здійснюється
перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється
виходячи із сум заробітної плати, на
які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування працюючого державного
службовця відповідної посади та рангу
на момент виникнення права на
перерахунок пенсії.

Отже, відповідач повинен був
перерахувати пенсію ОСОБА_1 у разі
зміни розміру заробітної плати судді
за зверненням позивача.

Доводи відповідача про те, що позивач
набуде право на перерахунок пенсії
лише після прийняття Кабінетом
Міністрів України відповідної
постанови про підвищення розміру
заробітної плати державним службовцям,
є безпідставним, оскільки позивач є
працюючим суддею, а правовий статус
суддів, зокрема і їх грошове утримання,
визначається виключно Законом України
«Про судоустрій і статус суддів» і не
може врегульовуватись іншими
нормативними актами.

Стосовно обмеження максимального
розміру пенсії позивачу суд зазначає
наступне.

Дійсно, відповідно до ст.2 Закону
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» максимальний розмір пенсії
був обмежений десятьма прожитковими
мінімумами, установлених для осіб, які
втратили працездатність.

Але у ч.2 Розділу ІІ «Прикінцеві та
перехідні положення» цього Закону,
наголошувалось, що «обмеження пенсії
(щомісячного грошового утримання)
максимальним розміром, встановленим
цим Законом, не поширюється на
пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне
грошове утримання), призначене до
набрання чинності цим Законом.» Дана
норма не вирізняла працюючих і не
працюючих пенсіонерів.

Тобто, є очевидним, що цей Закон
торкався осіб, яким тільки що
призначалась пенсія після вступу в дію
цього Закону.

На час розгляду даної справи дана
стаття втратила чинність в частині
поширення її дії на Закон України «Про
судоустрій і статус суддів», як така, що
є неконституційною, на підставі
Рішення Конституційного Суду №3-рп/2013
від 03.06.2013 року.

З огляду на це, суд вважає, що у
відповідача не було законних підстав
для відмови у перерахунку позивачу
пенсії в повному обсязі із зазначених
ним підстав.

Що стосується посилання відповідача на
Закон України «Про запобігання
фінансової катастрофи та створення
передумов для економічного зростання»
щодо перерахунку пенсії державним
службовцям в розмірі 70% суми їхньої
заробітної плати з 01.05.2014 року суд
зазначає наступне.

Законом України «Про запобігання
фінансової катастрофи та створення
передумов для економічного зростання»
було внесено зміни до ч.1 ст.37 Закону
України «Про державну службу», яка
регулює призначення пенсії державним
службовцям.

Однак, предметом спору у даній справі є
відмова відповідача у здійсненні
перерахунку раніше призначеної пенсії
позивачу з урахуванням підвищення
суддівської винагороди працюючим
суддям на відповідній посаді.

Тобто, положення ч.1 ст.37 Закону України
«Про державну службу» стосовно зміни
розміру відсотків під час призначення
пенсії державним службовцям, не
перебувають у причинному зв'язку і не
впливають на право позивача на
здійснення перерахунку пенсії в
зв'язку зі зміною заробітної плати.

За таких обставин, пенсія позивача
підлягає перерахунку та виплаті без
застосування обмежень щодо її
граничного розміру, а відмова
відповідача у цьому є незаконною та
порушує конституційне право позивача
на належний соціальний захист.

Що торкається відмови відповідача в
перерахунку пенсії позивача в повному
обсязі з підстав непоширення дії
Рішення Конституційного Суду України
від 3.06.2013 року №3-рп/2013 на працюючих
суддів, то суд зазначає наступне.

Як вже наголошувалось вище, позивач
отримує пенсію за віком, яка призначена
їй у 2001 року з врахуванням зниження
пенсійного віку, передбаченого Законом
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
на підставі Закону України «Про статус
суддів», що діяв на момент призначення
пенсії та Законів України «Про
пенсійне забезпечення» в частині віку,
за яким наступає право на пенсію, та
«Про державну службу» у відповідній
строку призначення редакції.

Конституційним Судом України при
винесенні рішення від 3 червня 2013 року
зазначалось, що ним враховуються
попередні правові позиції стосовно
гарантій незалежності суддів,
викладені у рішеннях від 20 березня 2002
року №5-рп/2002, від 1 грудня 2004 року
№19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005,
від 22 травня 2006 року № 10-рп/2008.

Визначені Конституцією та законами
України гарантії незалежності суддів є
невід'ємним елементом їх статусу,
поширюються на всіх суддів України та є
необхідною умовою здійснення
правосуддя неупередженим,
безстороннім і справедливим судом.
Такими гарантіями є надання їм за
рахунок держави матеріального
забезпечення (суддівська винагорода,
пенсія, щомісячне грошове утримання,
тощо) та надання їм у майбутньому
статусу судді у відставці.

Окремо вказується, що конституційний
статус судді передбачає достатнє
матеріальне забезпечення судді як під
час здійснення своїх повноважень
(суддівська винагорода), так і в
майбутньому у зв'язку з досягненням
пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок
припинення повноважень і набуття
статусу судді у відставці (щомісячне
довічне грошове утримання).

Дане Рішення Конституційного Суду
України винесене у справі за поданням
Верховного Суду України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) окремих положень
статті 2, абзацу другого пункту 2
розділу П «Прикінцеві положення»
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи»,
статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» (справи
щодо змін умов виплати пенсії і
щомісячного грошового утримання
суддів у відставці).

Цим Рішенням визнана конституційною
частина перша та друга ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» від 7 липня 2010 року №2453 -У1 у
редакції Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 8
липня 2011 року « 3668-У1, а також визнані
неконституційними: - частина 3, перше,
друге, третє речення частини п'ятої
статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» від 7 липня
2010 року №2453-У1 у редакції Закону
України від 8 липня 2011 року №3668-У1, -
стаття 2 Закону України від 8 липня 2011
року №3668 - У1 в частині поширення її дії
на Закон України «Про судоустрій і
статус суддів» від 7 липням 2010 року «
2453-У1, - абзац другий пункту 2 розділу ІІ
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України від 8 липня 2011 року№3668
-У1.

З викладеного Рішення вбачається, що п.
2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні
положення» Закону України від 8 липня
2011 року №3668-У1 щодо непоширення
обмеження пенсій максимальним
розміром, встановленим вказаним
Законом, на пенсіонерів, яким пенсія чи
довічне грошове утримання призначені
до набрання чинності цим законом, не
змінювався і в ньому немає вказівок на
працюючих чи не працюючих пенсіонерів.

Тому цілком логічним є висновок, що
зняте Рішенням Конституційного Суду
України обмеження максимальним
розміром виплат пенсій і довічних
грошових утримань суддям торкалось
всіх суддів без виключення, в т. ч. і
працюючих, які вже раніше отримували
пенсію з визначених вище підстав.

Це цілком узгоджується з посиланням
Конституційного Суду України у своєму
рішення на врахування правових позицій
стосовно гарантій незалежності суддів,
викладених ним у попередніх рішеннях.

Зокрема Конституційним Судом України у
своїх Рішеннях неодноразово
вказується на недопустимість звуження
змісту та обсягу гарантій незалежності
суддів, що суперечить вимогам ст. 126
Основного Закону України.

У Рішенні від 22.05.2008 року №10-рп/2008
наголошується, що «однією з
конституційних гарантій прав і свобод
людини і громадянина є недопущення їх
скасування (частина друга статті 22
Конституції України) чи звуження
змісту та обсягу при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів (частина третя статті 22
Конституції України)». У цьому ж
Рішенні вказується, що тлумачення
словосполучення «звуження змісту та
обсягу прав і свобод людини», що
міститься у статті 22 Конституції
України, Конституційний Суд України
дав у Рішенні від 22 вересня 2005 року
№5-рп /2005, згідно з яким «конституційні
права і свободи гарантуються і не
можуть бути скасовані ( частина друга),
при прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод (частина третя).

У згаданому Рішенні неодноразово
наголошується, що ст. 126 Конституції
України гарантує досягнутий рівень
незалежності суддів і забороняє при
прийнятті нових законів та інших
нормативних актів, внесенні змін до них
скасовувати чи звужувати існуючі
гарантії незалежності суддів, у тому
числі заходи їх правового захисту та
матеріального і соціального
забезпечення.

Тому, суд вважає, що в цій частині
відповідачем не наведено достатніх
доказів і обґрунтувань правомірності
відмови позивачу у перерахунку пенсії
в повному обсязі з підстав непоширення
Рішення Конституційного Суду України
на працюючих суддів.

Згідно з ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги позивача є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню в повному обсязі, а
відповідачем у своїх запереченнях не
спростовані викладені у позові доводи
та не доведена правомірність його дій.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 256 КАС України
негайно виконуються постанови суду про
присудження виплати пенсій, інших
періодичних платежів з Державного
бюджету України або позабюджетних
державних фондів - у межах суми
стягнення за один місяць.

Тому суд вважає за необхідне звернути
дану постанову до негайного виконання
в межах суми стягнення за один місяць.

Також, згідно ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа). За таких обставин,
судові витрати підлягають стягненню на
користь позивача з Державного бюджету
України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 22, 51, 55, 92, 127 Конституції України,
ст. 129 Бюджетного кодексу України, ст.ст.
51, 129, 138 Закону України «Про судоустрій
і статус суддів», Рішенням
Конституційного Суду України №3-рп/2013
від 03.06.2013 року, ст.ст. 37, 371 Закону
України «Про державну службу», ст. ст.
11, 71, 86, 94, 122, 158-163, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України у
Іванківському районі Київської
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
пенсії - задовольнити повністю.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України у Іванківському районі
Київської області щодо відмови у
здійсненні перерахунку та виплати
пенсії ОСОБА_1 - неправомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у Іванківському районі
Київської області здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії
згідно зі ст. 371 Закону України «Про
державну службу» відповідно до поданої
заяви про перерахунок пенсії від 21.05.2014
року та довідки про заробітну плату
№02.07-38/130 від 20.05.2014 року, яка видана
Київським апеляційним
адміністративним судом, у повному
обсязі та без обмежень встановлених
Законом України «Про запобігання
фінансової катастрофи та створення
передумов для економічного зростання»
з 21 травня 2014 року з урахуванням вже
виплачених сум.

Допустити у справі негайне виконання в
межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати
судового збору у сумі 73 грн. 08 коп.
(сімдесят три гривні 08 копійок).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови апеляційної скарги до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Іванківський районний суд Київської
області з одночасним надсиланням копії
апеляційної скарги до суду апеляційної
інстанції.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О.П. Гончарук