Справа № 2а-10928/11/2670
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Шейко Т.І.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

05 серпня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді
Мацедонської В.Е.,

суддів Грищенко
Т.М., Лічевецького І.О.,

при секретарі
Горяіновій Н.В.,

розглянувши за відсутності осіб, які
беруть участь в справі, відповідно до
ч.1 ст.41 КАС України у відкритому
судовому засіданні в м.Києві справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в м.Херсоні на
постанову Окружного адміністративного
суду м.Києва від 30 травня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м.Херсоні до ОСОБА_2, третя особа без
самостійних вимог на предмет спору:
Управління Державної автомобільної
інспекції УМВС України в Херсонській
області про стягнення заборгованості у
розмірі 1839,00 грн.,-

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від 30
травня 2014 року у задоволенні позовних
вимог Управління Пенсійного фонду
України в м.Херсон до ОСОБА_2, третя
особа без самостійних вимог на предмет
спору: Управління Державної
автомобільної інспекції УМВС України в
Херсонській області про стягнення
заборгованості у розмірі 1839,00 грн.
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції з мотивів неповного
з'ясування обставин справи, що призвело
до неправильного вирішення справи, та
порушення судом норм матеріального
права та прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі. Свої вимоги апелянт мотивує
тим, що у разі неповної або
несвоєчасної сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування несплачені суми
стягуються з платників із
застосуванням фінансових санкцій,
передбачених законодавством.

Особи, які беруть участь в справі в
судове засідання не з'явилися, про дату
та час слухання справи були
повідомлені належним чином, тому у
відповідності до ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС
України фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
у період з 11 грудня 2008 року по 12 грудня
2008 року Управлінням Пенсійного фонду
України в Суворовському районі
м.Херсона, правонаступником якого є
Управління Пенсійного фонду України в
м.Херсоні, було проведено перевірку
повноти нарахування та своєчасної
сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування з операцій при
відчуженні легкових автомобілів за
період з 01 листопада 2008 року по 30
листопада 2008 року включно, за
результатами якої складено акт №61 від
19 грудня 2008 року, в якому встановлено,
що ОСОБА_3 зареєструвала у МВ РЕР УДАІ
УМВС України в Херсонській області на
своє ім'я транспортний засіб, на який
набула право власності. Однак, за
даними реєстраційної справи, сума
перерахованого збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування через
ВАТ ХОД «Райффайзен банк Аваль», яка
зазначена у квитанції від 21 листопада
2007 року №03, складає 1839,00 грн., проте
фактично на рахунок Казначейства,
відповідно даних реєстру, від ОСОБА_3 не
надійшли кошти від сплати збору з
операцій купівлі легкового атомобіля,
в результаті чого недоотримано збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування від операцій з купівлі
легкового автомобіля у сумі 1839,00 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позовних вимог, дійшов
висновку, щодо відсутності підстав для
стягнення з відповідача збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування від операцій з купівлі
легкового автомобіля у сумі 1839,00 грн. з
огляду на недоведеність обставин щодо
обізнаності відповідача про свій
обов'язок щодо сплати такого збору.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав:

Відповідно до п.7 ст.1 Закону України
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування» (в редакції, що
була чинною на час спірних
правовідносин) платниками збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування є юридичні та фізичні
особи при відчуженні легкових
автомобілів, крім легкових
автомобілів, якими забезпечуються
інваліди, та тих автомобілів, які
переходять у власність спадкоємцям за
законом.

Згідно ст.3 вищезазначеного Закону збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування платники збору сплачують
до Пенсійного фонду України у порядку,
визначеному законодавством України.

Відповідно до п.12 Порядку сплати збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування з окремих видів
господарських операцій, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 03 листопада 1998 року №1740 (в редакції,
що була чинною на час спірних
правовідносин), платниками збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій з відчуження
легкових автомобілів є підприємства,
установи та організації всіх форм
власності, а також фізичні особи, які
набувають право власності на легкові
автомобілі, шляхом: купівлі легкових
автомобілів, у тому числі у виробників
або торгівельних організацій (крім
випадків забезпечення автомобілями
інвалідів згідно із законодавством);
міни; дарування (безоплатної передачі);
успадкування (крім випадків
успадкування легкового автомобіля
відповідно до закону); з інших підстав,
передбачених законодавством.

Згідно п.13 вищезазначеного Порядку
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій, визначених п.12
цього Порядку, сплачується у розмірі
трьох відсотків вартості легкового
автомобіля, визначеної відповідно до
договорів купівлі-продажу,
довідок-рахунків торгівельних
організацій, договорів міни, довідок
органів митної служби, актів
експертної оцінки вартості автомобіля,
інших документів, що підтверджують цю
вартість.

В силу п.15 вищезазначеного Порядку суми
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій з відчуження
легкових автомобілів сплачуються
платниками цього збору на рахунки з
обліку коштів спеціального фонду
державного бюджету, відкриті в
управліннях Державного казначейства в
Автономній Республіці Крим, областях,
мм.Києві та Севастополі, за місцем
реєстрації легкового автомобіля.

Згідно п.17 вищезазначеного Порядку у
разі неповної або несвоєчасної сплати
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування несплачені суми
стягуються з платників із
застосуванням фінансових санкцій,
передбачених законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно акту №61 від 19 грудня 2008 року
встановлено, що на рахунок
казначейства, відповідно даних
реєстру, від ОСОБА_3 не надійшли кошти
від сплати збору з операцій купівлі
легкового автомобіля, в результаті
чого недоотримано збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування від
операцій з купівлі легкового
автомобіля у сумі 1839,00 грн., натомість,
згідно квитанції від 21 листопада 2007
року №03 вказана сума була сплачена
через ВАТ ХОД «Райффайзен банк Аваль».

Ухвалою Херсонського окружного
адміністративного суду від 18 травня 2011
року замінено первинного відповідача
ОСОБА_3, на ОСОБА_2, як продавця
легкового автомобіля, з огляду на те, що
належним відповідачем у справах
зазначеної категорії є продавець
легкового автомобіля.

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від 16
грудня 2011 року у справі №12484/11/2670, яка
залишена без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 09 серпня 2012 року та ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 09
квітня 2014 року, визнано таким, що не
відповідає нормативному акту вищої
юридичної сили, та нечинним п.12 Порядку
сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування з окремих видів
господарських операцій, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 03 листопада 1998 року №1740.

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, що з огляду на визнання
нечинним п.12 Порядку сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з окремих видів
господарських операцій, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 03 листопада 1998 року №1740, платниками
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування є особи, що відчужують
автомобілі, а оскільки за договором
купівлі-продажу транспортного засобу
від 20 листопада 2007 року продавцем
автомобіля є ОСОБА_2, а покупцем ОСОБА_3,
у відповідності до положень п.7 ст.1
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
платником збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування має бути
ОСОБА_2

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 при купівлі автомобіля у
повному обсязі виконано зобов'язання
по сплаті збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування, а саме у
відповідності до п.8 глави 2 розділу 3
Інструкції про касові операції в
банках України, затвердженої
постановою Національного банку
України від 14 серпня 2003 року №337 (в
редакції, що була чинною на час спірних
правовідносин), передано готівкові
кошти до банківської установи та
отримано квитанцію з відміткою банку,
що є підтвердженням внесення готівки у
відповідній платіжній системі та
здійснення відповідного платежу. При
цьому, платник збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування не
повинен нести відповідальність за те,
що фактично сплачені ним кошти на
певний рахунок банківської установи
надійшли на цей рахунок не в повному
обсязі.

Крім того, у відповідності до п.14
Порядку сплати збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
окремих видів господарських операцій,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03 листопада 1998
року №1740, органи державтоінспекції
здійснюють реєстрацію легкових
автомобілів лише за умови сплати збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування, що підтверджується
документом про сплату цього збору.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що відсутні правові підстави
для стягнення з ОСОБА_2, як продавця
транспортного засобу, збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування в сумі 1839,00 грн., оскільки
сплата збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування в розмірі 3% від
об'єкта оподаткування, визначеного п.7
ст.1 Закону України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» (в редакції, що була
чинною на час спірних правовідносин),
однією із сторін договору
купівлі-продажу, унеможливлює
стягнення цієї ж суми з іншої сторони,
оскільки це призведе до подвійного
оподаткування. При цьому, враховуючи
порушення кримінальної справи за ч.2
ст.192 КК України за фактом
ненадходження до пенсійного фонду
обов'язкових платежів під час
реєстрації транспортних засобів у
м.Херсоні, обставини та причини
ненадходження платежу до бюджету під
час реєстрації транспортного засобу
ОСОБА_3, за умови підтвердження
квитанцією №03 від 21 листопада 2007 року
сплати такого збору, входить до
обставин дослідження у вказаній
кримінальній справі.

На підставі вищенаведеного, приймаючи
до уваги, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
першої інстанції доводами апелянта не
спростовані, колегія суддів приходить
до висновку про відсутність підстав
для зміни або скасування постанови
суду.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Херсоні -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м.Києва від 30 травня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 08
серпня 2014 року.

Головуючий суддя
В.Е.Мацедонська

Судді
Т.М.Грищенко

І.О.Лічевецький

.

Головуючий суддя
Мацедонська В.Е.

Судді:
Лічевецький І.О.

Грищенко Т.М.