Справа № П/811/2178/14
Суддя: Г.П. Нагібіна
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2014 року
Справа № П/811/2178/14

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючої - судді Нагібіної Г.П.

при секретарі - Дигас В.М.

за участю:

прокурора - Топонар Н.С.

представника позивача - Дігтяренко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
адміністративним позовом прокурора
Маловисківського району в інтересах
держави в особі Маловисківського
районного центру зайнятості до ОСОБА_2
про стягнення незаконно отриманих
коштів, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Прокурор Маловисківського району, який
діє в інтересах держави в особі
Маловисківського районного центру
зайнятості звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_2, в якому просить стягнути
5637,67 грн. виплаченого матеріального
забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що внаслідок приховування
відповідачем набуття статусу фізичної
особи-підприємця ним було незаконно
отримано коштів на загальну суму 5637,67
грн.

В судовому засіданні прокурор та
представник позивача позовні вимоги
підтримали в повному обсязі,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не
прибув, про дату, час та місце судового
засідання повідомлений належним чином
(а.с.37).

У письмових поясненнях до позову
відповідачка наполягала на
правомірності отримання нею коштів
(а.с.39).

На підставі частини 3 статті 160 КАС
України в судовому засіданні 29.07.2014
року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.
Виготовлення постанови у повному
обсязі відкладено у строк до 03.08.2014
року, про що повідомлено сторонам після
проголошення вступної та резолютивної
частини постанови в судовому
засіданні.

Дослідивши подані позивачем документи
і матеріали, заслухавши пояснення
прокурора та представника позивача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті
17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
спори за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 121 Конституції
України на органи прокуратури
покладено функцію представництва
інтересів громадян або держави в судах
у випадках визначених законом.

Згідно зі статтею 36-1 Закону України
"Про прокуратуру" підставою для
представництва у суді інтересів
держави є наявність порушень або
загрози порушень інтересів держави.

Статтею 60 КАС України визначено, що у
випадках встановлених законом,
прокурор може звернутися до
адміністративного суду із
адміністративними позовами про захист
прав, свобод та інтересів інших осіб і
брати участь у цих справах.

Частиною 1 статті 8 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" від 02.03.2000 р. № 1533-III (далі -
Закон № 1533-III) встановлено, що Фонд
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття (далі - Фонд)
створюється для управління
страхуванням на випадок безробіття,
акумуляції страхових внесків, контролю
за використанням коштів, виплати
забезпечення та надання соціальних
послуг, здійснення інших функцій
згідно із цим Законом і статутом Фонду.

Частиною 1 статті 34 Закону №1533-ІІІ
передбачено, що Фонд має право
стягувати відповідно до закону кошти
Фонду, виплачені особам,
зареєстрованим як безробітні, у
вигляді матеріального забезпечення на
випадок безробіття та витрачені на
надання соціальних послуг безробітним
у разі встановлення факту їх отримання
на підставі недостовірних відомостей,
поданих особою.

Згідно частини 2 статті 12 Закону № 1533-III
функції робочих органів виконавчої
дирекції Фонду покладаються на центр
зайнятості Автономної Республіки Крим,
обласні, Київський і Севастопольський
міські, районні, міськрайонні, міські
та районні у містах центри зайнятості.

Відповідно до пунктів п'ятого та
шостого цієї ж статті виконавча
дирекція Фонду та її робочі органи
контролюють правильність витрат за
страхуванням на випадок безробіття,
проводять розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення в порядку,
встановленому центральними органами
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, державної
податкової політики, Пенсійним фондом
України за погодженням з правлінням
Фонду.

Виконавча дирекція Фонду та її робочі
органи представляють інтереси Фонду в
судових та інших органах.

Матеріалами справи встановлено, що з
метою працевлаштування до центру
зайнятості з відповідними заявами
тричі зверталась ОСОБА_2

Відповідачка в заявах 19.07.2006 року, 11.07.2007
року та 17.09.2009 року зазначила, що вона не
зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності, трудовою
діяльністю не займається.

На підставі вказаних заяв,
відповідачці надано статус
безробітної відповідно до підпунктів
2,4 статті 22, пункту 2 статті 23 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття", підпунктів 2.7, 2.9
"Порядку надання допомоги по
безробіттю, у тому числі одноразової її
виплати для організації безробітними
підприємницької діяльності"
призначено та розпочато виплату
допомоги по безробіттю.

Відповідно до довідок, долучених до
матеріалів справи встановлено, що за
період з 19.07.2006 року по 23.03.2007 року, з 11
липня 2007 року до 26 квітня 2008 року та з 17
вересня 2009 року по 05 листопада 2010 року
ОСОБА_2 отримала від центру зайнятості
5637,67 грн. допомоги по безробіттю
(а.с.14-16).

В ході планової перевірки додержання
законодавства про занятість населення
щодо перебування на обліку фізичних
осіб - підприємців виявлено, що в період
з 28.04.2004 року до 11.03.2011 року ОСОБА_2 була
зареєстрована як фізична
особа-підприємець, що підтверджується
актом №75 від 03.06.2014 року (а.с.17-19).

Відповідно до витягу з ЄДРПОУ,
встановлено, що відповідач
зареєстрована в якості фізичної особи -
підприємця 28.04.2004 року (а.с.47-48).

Статтею 2 Закону України "Про
зайнятість населення" від 01.03.1991 року
№803-XII (у редакції чинній на момент
вчинення порушень) визначено, що
безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу.

Пунктом 2 статті 22 Закону №1533-ІІІ
встановлено, що застраховані особи,
визнані в установленому порядку
безробітними, які протягом 12 місяців,
що передували реєстрації особи як
безробітної, за даними Державного
реєстру загальнообов'язкового
державного соціального страхування
мають страховий стаж менше шести
місяців або звільнені з останнього
місця роботи з підстав, передбачених
статтею 37, пунктами 3, 4, 7 і 8 статті 40,
статтями 41 і 45 Кодексу законів про
працю України, особи, зазначені у
частині другій статті 6 цього Закону,
мають право на допомогу по безробіттю у
мінімальному розмірі.

Пунктом 4 статті 22 Закону №1533-ІІІ
передбачено, що Загальна тривалість
виплати допомоги по безробіттю не може
перевищувати 360 календарних днів
протягом двох років, а для осіб,
зазначених у частині другій статті 6
цього Закону, - 180 календарних днів.

Пунктом 2 статті 23 Закону встановлено,
що допомога по безробіттю особам,
зазначеним у частині другій статті 22
цього Закону, виплачується у
мінімальному розмірі, який
встановлюється правлінням Фонду.

Слідуючи приписам частини 2 статті 36
Закону №1533-ІІІ застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг. Частиною 3 вказаної статті
передбачено, що сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Пунктом 6.14 Порядку надання допомоги по
безробіттю, в тому числі одноразової її
виплати для організації безробітними
підприємницької діяльності,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 20 листопада 2000 року №307,
передбачено, що якщо під час одержання
допомоги по безробіттю безробітний
своєчасно не подав відомості про
обставини, що впливають на умови її
виплати, з безробітного стягується
сума виплаченої допомоги по безробіттю
з моменту виникнення цих обстави, Якщо
безробітний відмовився добровільно
повернути зазначені кошти, то питання
щодо їх повернення вирішується в
судовому порядку.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що особа зареєстрована як
фізична особа-підприємець не може бути
визнана безробітною і не має права на
виплату допомоги по безробіттю, що
підтверджується правовою позицією
Верховного суду України, викладеною в
постанові від 08 липня 2014 року у справі
за позовом Білоцерківського
міськрайонного центру зайнятості -
робочого органу виконавчої дирекції
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття про
стягнення отриманої допомоги по
безробіттю.

Відповідно до вимог статті 244-2 КАС
України, рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Виходячи з аналізу зазначених норм суд
приходить до висновку, що факт
перебування у статусі фізичної
особи-підприємця відповідачем під час
перебування на обліку в
Маловисківському районному центрі
зайнятості відноситься до обставин, що
впливають на умови виплати йому
допомоги по безробіттю.

Згідно пункту 6 Порядку розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплат матеріального забезпечення
безробітним, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики, Державної податкової
адміністрації від 13.02.2009 № 60/62 у разі
встановлення центром зайнятості
належності безробітної особи до
категорії зайнятих, така особа
знімається з обліку як безробітна в
установленому законодавством порядку
та повертає суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг. Протягом двох робочих днів
після прийняття рішення центр
зайнятості надсилає особі чи
роботодавцю рекомендованим листом
повідомлення про необхідність
протягом 15 календарних днів з дня
отримання повідомлення повернути
незаконно виплачені кошти (пункт 7
Порядку розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення
безробітним).

Частиною 3 статті 46 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців" від 15.05.2003
року №755-ІV встановлено, що фізична
особа позбавляється статусу
підприємця з дати внесення до Єдиного
державного реєстру запису про державну
реєстрацію припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця.

Якщо відомості про доходи є
недостовірними з вини особи, центри
зайнятості припиняють відповідні
виплати, а суми здійснених виплат з дня
їх призначення повертаються особою,
якій були виплачені.

Станом на день винесення постанови,
докази добровільної сплати допомоги по
безробіттю відповідачем відсутні.

Борг відповідача підтверджується
довідками про дохід ОСОБА_2, виданих
Маловисівським РЦЗ, відповідно до яких
загальна сума виплат відповідачці
становить 5637,67 гривень(а.с. 14-16).

Враховуючи викладене, суд вважає
доведеним факт наявності у відповідача
заборгованості у сумі 5637,67 грн., а тому
вказані кошти підлягають стягненню на
користь позивача.

Згідно частини 4 статті 94 КАС України, у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 17, 94, 158-163, 167, 186 КАС України,
суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов прокурора
Маловисківського району в інтересах
держави в особі Маловисківського
районного центру зайнятості до ОСОБА_2
про стягнення незаконно отриманих
коштів задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідендифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь
Маловисківського районного центру
зайнятості (р/р 1243 ГУ ДКСУ у
Кіровоградській області, МФО 823016, код
20653000)допомогу по безробіттю у розмірі
5637(п'ять тисяч шістсот тридцять сім)
гривень 67 копійок.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку, передбаченому статтею 254 КАС
України.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі,
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови суду,
апеляційної скарги через
Кіровоградській окружний
адміністративний суд, з одночасним
надсиланням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Текст постанови у повному обсязі
виготовлено 01.08.2014 року.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
Г.П.
Нагібіна