Справа № 2-а-9440/10/2270
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2014 року м. Київ
К/9991/48041/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Старокостянтинівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Хмельницької області

на постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 06 липня
2011 року

у справі № 2-а-9440/10/2270

за позовом ОСОБА_3

до Старокостянтинівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Хмельницької області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3; позивач)
звернувся до суду з позовом до
Старокостянтинівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Хмельницької області (далі -
Старокостянтинівська ОДПІ
Хмельницької області; відповідач) про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
/0 від 06 грудня 2010 року.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 03 березня
2011 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано правомірністю прийняття
контролюючим органом оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач оскаржив її в
апеляційному порядку.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 06 липня
2011 року апеляційну скаргу ОСОБА_3
задоволено повністю. Постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 03 березня
2011 року скасовано. Прийнято нову
постанову, якою позовні вимоги
задоволено повністю. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення
№ /0 від 06 грудня 2010 року.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням у справі, відповідач оскаржив
його в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, з
посиланням на порушення судом
апеляційної інстанції норм
процесуального та матеріального права,
ставиться питання про скасування
постанови Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 06 липня
2011 року та залишення в силі
постанови Хмельницького окружного
адміністративного суду від 03 березня
2011 року.

В запереченні на касаційну скаргу
позивач просить залишити її без
задоволення, а рішення суду
апеляційної інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що відповідачем проведено
невиїзну документальну перевірку
ОСОБА_3 з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01 січня 2008 року по 31 грудня 2009
року, за результатами якої складено акт
№ 1297/17/НОМЕР_1 від 05 листопада 2010 року.

На підставі зазначеного акту перевірки
контролюючим органом прийнято
податкове повідомлення-рішення №
/0 від 06 грудня 2010 року, яким
позивачу визначено суму податкового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 49 490,46 грн. (49 490,46
грн. - основний платіж, 0,00 грн. - штрафні
(фінансові) санкції).

Перевіркою встановлено порушення
підприємцем підпункту 8.2.1 пункту 8.2
статті 8 Закону України від 22 травня 2003
року № 889-IV «Про податок з доходів
фізичних осіб» (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин)
з огляду на неподання декларації про
доходи, отримані у 2008 році, та,
відповідно, недекларування доходу,
одержаного від реалізації
транспортних засобів.

Водночас, обраховуючи розмір
отриманого позивачем доходу,
відповідач визначив ціну реалізації
ним транспортних засобів на підставі
вантажних митних декларацій, виходячи
з їх фактурної вартості, а не з
фактичної ціни продажу, без
дослідження відповідних первинних
документів.

Задовольняючи позовні вимоги
повністю, суд апеляційної інстанції
виходив з наступних мотивів, з якими
погоджується суд касаційної інстанції.

За змістом частин 1, 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Статтею 1 Закону України від 16
липня 1999 року № 996-XIV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» (далі - Закон №
996-XIV) визначено, що первинним
документом є документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9
Закону № 996-XIV підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ
Порядку оформлення результатів
документальних перевірок щодо
дотримання податкового та валютного
законодавства суб'єктами
підприємницької діяльності-фізичними
особами, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 11 червня 2004 року № 326 (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), за кожним
відображеним в акті фактом порушення
податкового та валютного
законодавства необхідно: висвітлити
показники, які відображаються
платником податків у податковій
звітності, та фактичні показники,
виявлені у ході перевірки на підставі
первинних документів обліку платника
податків у розрізі періодів; у разі
виявлення розбіжностей чітко викласти
зміст порушення з посиланням на
конкретні пункти і статті
нормативно-правових актів, що порушені
платником податків, зазначити період
(місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків, в якому дане
порушення здійснено, при цьому додати
до акта письмові пояснення платника
податків та, за їх наявності,
відповідальних осіб за ведення обліку
доходів і витрат суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи щодо встановлених порушень;
зазначити первинний документ, на
підставі якого вчинено записи з обліку,
а у разі відсутності такого - інші
докази, що достовірно підтверджують
наявність факту порушення; у разі
відмови платника податків та, за їх
наявності, відповідальних осіб за
ведення обліку доходів і витрат
суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи надати
посадовим особам, що здійснюють
перевірку, письмові пояснення щодо
причини ненадання документів, факти
відмови відображаються в акті.

Однак, в акті перевірки № 1297/17/НОМЕР_1
від 05 листопада 2010 року відсутні
посилання на первинні документи, які б
підтверджували отримання позивачем
доходу за реалізовані транспортні
засоби у розмірі, що дорівнює їх
фактурній вартості, як і сам факт
відчуження відповідних автомобілів,
що, зокрема, унеможливлює визнання
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення таким, що
прийняте законно та обґрунтовано.

Посилання контролюючого органу на
вантажні митні декларації, як на
документи, які підтверджують отримання
ОСОБА_3 доходу за реалізовані
транспортні засоби, обґрунтовано
відхилено судом апеляційної інстанції,
позаяк за змістом пункту 2 Положення
про вантажну митну декларацію,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 09 червня 1997 року
№ 574 (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин),
вантажна митна декларація - це письмова
заява встановленої форми, що подається
митному органу і містить відомості про
товари та транспортні засоби, які
переміщуються через митний кордон
України, митний режим, у який вони
заявляються, а також іншу інформацію,
необхідну для здійснення митного
контролю, митного оформлення, митної
статистики, нарахування податків,
зборів та інших платежів. Проте,
вказаний документ не може засвідчувати
факт реалізації особою транспортних
засобів.

За наведених обставин та з урахуванням
викладеного, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 06 липня 2011
року такою, що прийнята з правильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, а тому суд
касаційної інстанції не знаходить
підстав, які могли б призвести до її
зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу
Старокостянтинівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Хмельницької області відхилити, а
постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 06 липня 2011
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав і в порядку, встановленими
главою 3 розділу IV Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Карась О.В.