Справа № 2а/489/31/14
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2014-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

13 серпня 2014 року м.
Київ К/800/43980/14

Суддя Вищого адміністративного суду
України Черпак Ю.К., розглянувши
матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на
постанову Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 20 січня 2014 року та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 27 березня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва ,
Головного управління Пенсійного фонду
України в Миколаївській області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Постановою Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 20 січня 2014 року,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 27 березня 2014 року, відмовлено в
задоволенні позову про визнання
неправомірними дій УПФУ в Ленінському
районі м. Миколаєва щодо витребування
акту форми П-4; зобов'язання УПФУ в
Ленінському районі м. Миколаєва
перевести ОСОБА_1 на пенсію по
інвалідності з моменту звернення - з
02.06.2003 р.; зобов'язання УПФУ в
Ленінському районі м. Миколаєва
нарахувати та виплатити різницю в
пенсіях за віком та по інвалідності;
скасування рішення комісії з питань
призначення та виплати пенсій та
допомог УПФУ в Ленінському районі м.
Миколаєва від 03.07.2013 р. № 39; скасування
рішення ГУПФУ в Миколаївській області
від 01.11.2013 р. № 1523-Т-01; зобов'язання УПФУ
в Ленінському районі м. Миколаєва
зарахувати період перебування ОСОБА_1 з
24.09.1996 р. по 24.11.1999 р. на інвалідності у
зв'язку з професійним захворюванням до
стажу роботи із шкідливими умовами,
який дає право на призначення пенсії на
пільгових умовах і у пільгових
розмірах; зобов'язання УПФУ в
Ленінському районі м. Миколаєва
здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з
моменту його звернення за перерахунком
з урахуванням пільгового стажу з 24.09.1996
р. по 24.11.1999 р. та виплатити різницю
розмірі пенсії за весь період з
урахуванням індексації.

Судами встановлено, що у період з
10.01.1992 р. по 28.11.1995 р. ОСОБА_1 працював на
Миколаївському заводі конденсатів
ковалем на молотах в цеху №10, що, згідно
Акту розслідування професійного
захворювання, призвело до настання
його інвалідності внаслідок порушень
правил безпеки при виконанні
ковальських робіт.

Згідно повідомлень ПАТ «Ніконд»
(правонаступника Миколаївського
заводу конденсатів) позивач дійсно
працював ковалем на молотах цеху № 10 з
20.01.1992 р. по 17.01.1995 р., але надати довідку,
що підтверджує його роботу за Списком
№ 1 немає можливості, оскільки
атестація робочого місця коваля на
молотах не проводилась. Крім того,
фактичний час роботи позивача на
робочому місці коваля не перевищував 50%
робочого часу, попри те, що під повним
робочим днем розуміється виконання
робіт, передбачених Списком № 1 та
Списком № 2, не менш як 80% робочого часу.

З огляду на вказані обставини, суди
попередніх інстанцій дійшли висновку
про відсутність підстав для
задоволення позову ОСОБА_1

У касаційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на неповне встановлення
всіх обставин у справі та порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, просить скасувати судові
рішення та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов.

Згідно з пунктом 4 частини другої
статті 213 КАС України касаційна скарга
має містити обґрунтування вимог особи,
що подає касаційну скаргу, із
зазначенням того, у чому полягає
порушення норм матеріального чи
процесуального права та як вони
вплинули на правильність вирішення
справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини
п'ятої статті 214 КАС України
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені в ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги
та оскаржуваних судових рішень,
касаційна скарга є необґрунтованою, а
викладені в ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи, оскільки заявник не навів
підстав, які б дозволили вважати, що
суди неправильно застосували норми
матеріального або процесуального
права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5
частини п'ятої статті 214 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на постанову Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 20 січня
2014 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 27 березня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Миколаєва , Головного
управління Пенсійного фонду України в
Миколаївській області про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Ю.К. Черпак