Справа № 820/12605/14
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2014-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харківський окружний адміністративний
суд у складі
головуючого судді Лук'яненко М.О.,
за участі секретарі судового засідання
Гайворонського В.С.,
представників сторін:
позивача - Філатової В.К.,
відповідача - Мосійчука Р.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю "Кондор 38"
до Нововодолазької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
податкових повідомлень-рішень
Позивач звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою, в якій просить суд:
повідомлення-рішення від 22.05.2014 р.
платежем 5683 грн., за штрафними
санкціями 1420,75 грн.
В обґрунтування позовних вимог
представник позивача зазначив, що
відповідачем була проведена
документальна виїзна перевірка
позапланова перевірка товариства з
обмеженою відповідальністю "Кондор 38" з
питань підтвердження взаємовідносин з
товариством з обмеженою
відповідальністю "Еккоплюс" та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Віател" в грудні 2013
року та січні 2014 року, за результатами
якої складено акт. На підставі
вказаного акту перевірки
№388/20-20-22-08/37948272 від 30.04.2014 року
відповідачем було прийняте
оскаржуване податкове повідомлення -
рішення № від 22.05.2014 року.
Обставини, які викладені в акті
перевірки, неправомірно кваліфіковані
як порушення, що передбачені ст. 187 та
ст.198 Податкового кодексу України,
вищевказані порушення встановлено
відповідачем при довільному
трактуванні норм права та при грубому
порушенні норм податкового
законодавства. В основу встановленого
відповідачем у висновках акту
перевірки є викладені у акті перевірки
висновки з приводу відсутності
реальності здійснення господарських
операцій позивачем по
взаємовідносинам з ТОВ "Еккоплюс" та
ТОВ "Віател". Позивач не погоджується з
вказаним висновком відповідача та
зазначає, що обґрунтування
відповідачем відсутності реальності
господарських операцій між позивачем
та його контрагентом у перевіряємому
періоді з підстав вказаних вище не
ґрунтується на нормах діючого
законодавства України та свідчить про
поверхневе проведення перевірки. У
зв'язку із чим, позивач вважає, що
податкове повідомлення - рішення №
від 22.05.2014 року є протиправним та
підлягає скасуванню, у зв'язку з чим
просить суд задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги у
повному обсязі та просив суд їх
задовольнити.

Представник відповідача проти позову
заперечував, надав до суду письмові
заперечення, позиці яких повністю
збігається з викладеною у судовому
засіданні де зазначив, що порушення,
встановлені в ході перевірки позивача,
зафіксовані належним чином в акті
перевірки, підставою для винесення
спірного податкового повідомлення -
рішення слугував відображений в акті
перевірки висновок про отримання
інформації щодо визнання іншим органом
державної податкової служби
нікчемними угод укладених з ТОВ
"Еккоплюс" та ТОВ "Віател", у зв'язку із
чим просив у задоволенні позову
відмовити. Таке твердження відповідач
мотивує тим, що податковим органом на
обліку, в якому знаходиться
контрагенти позивача було складено
акти №163/20-36-22-03-07/38876259 від 25.03.2014 року та
№165/20-36-22-03-07/38876264 від 25.03.2014 року, якими
зафіксовано відсутність ознак
реальності вчинення господарських
операцій за період з 01.11.2013 року по
28.02.2014 року. У зв'язку із чим просив у
задоволенні позову просив відмовити.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, судом встановлено
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем була проведена
документальна позапланова виїзна
перевірка товариства з обмеженою
відповідальністю "Кондор 38" з питань
підтвердження взаємовідносин з
товариством з обмеженою
відповідальністю "Еккоплюс" та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Віател" в грудні 2013
року та січні 2014 року, результати якої
оформлені актом №388/20-20-22-08/37948272 від
30.04.2014 року (а.с.30-55) .

Перевіркою встановлено порушення п.
198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст.198 та п. 187.1 ст.
187 Податкового кодексу України від
02.12.2010 року №2755-VI, що призвело до
завищення податкового кредиту по
податку на додану вартість ТОВ
"Еккоплюс" за грудень 2013 року в сумі 5910,58
грн., за січень 2014 року в сумі 7666,67 грн.,
по ТОВ "Віател" за грудень 2013 року в сумі
31068,58 грн., за січень 2014 року - 340,56 грн., в
результаті чого донараховано податок
на додану вартість в сумі 5682,83 грн.; ст.
185 та ст.187 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 року №2755-VI, що призвело до
завищення податкового зобов'язання по
податку на додану вартість ТОВ
"Еккоплюс" за грудень 2013 року в сумі 5910,58
грн., за січень 2014 року в сумі 7666,67 грн.,
по ТОВ "Віател" за грудень 2013 року в сумі
25385,75 грн. (а.с. 53-54).

На підставі вказаного акту перевірки
№388/20-20-22-08/37948272 від 30.04.2014 року
відповідачем було прийняте податкове
повідомлення - рішення № від
22.05.2014 року про збільшення грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем у
розмірі 5683 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) у
розмірі 1420,75 грн. (а.с. 59).

З дослідженого акту перевірки
№388/20-20-22-08/37948272 від 30.04.2014 року судом
встановлено, що фактичною підставою
для відображення в акті порушень і
винесення спірного податкового
повідомлень-рішення слугував,
викладений в акті, висновок
відповідача про не підтвердження
реальності здійснення господарських
відносин, укладених позивачем з
товариством з обмеженою
відповідальністю "Еккоплюс" та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Віател".

Однак, суд не погоджується з такими
висновками відповідача виходячи з
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач у перевіряємий період мав
господарські відносини з товариством з
обмеженою відповідальністю "Еккоплюс"
та товариством з обмеженою
відповідальністю "Віател".

Так, між товариством з обмеженою
відповідальністю "Кондор 38" (покупець)
та товариством з обмеженою
відповідальністю " Еккоплюс "
(постачальник) укладено договір
поставки №605 від 06.11.2013 року. Відповідно
до умов укладеного правочину,
постачальник зобов'язується поставити
та передати у власність покупцю товар,
а покупець зобов'язується прийняти та
сплатити його (а.с. 69-70).

Доказами виконання Позивачем
зобов'язань по укладеному договору від
06.11.2013 року є залучені до матеріалів
справи документи первинного та
бухгалтерського обліку: видаткові
накладні № 908 від 09.01.2014 року, № 1210 від
12.12.2013 року, № 507 від 05.12.2013 року,
податкові накладні № 908 від 09.01.2014 року,
№ 1210 від 12.12.2013 року, № 507 від 05.12.2013 року
(а.с. 71-75).

Перевезення товару здійснювалось
перевізником ФОП Зайко В.М. згідно
договору на перевезення № 2/3 від 02.09.2013
року, що підтверджується актом
виконаних робіт № 310101 від 31.01.2014 року,
товарно-транспортною накладною №Р908
від 09.01.2014 року та квитанцією про оплату
послуг № 147358 від 14.02.2014 року (а.с. 72, 151).

У підтвердження подальшої реалізації
придбаної у товариства з обмеженою
відповідальністю "Еккоплюс" Позивачем
долучені до матеріалів справи
податкові накладні та видаткові
накладні (а.с. 75-81).

Крім того, судом встановлено, що між
товариством з обмеженою
відповідальністю "Кондор 38" (замовник)
та товариством з обмеженою
відповідальністю "Віател" (виконавець)
укладено договір про надання послуг
№10/3-13 від 03.10.2013 року, відповідно до
якого виконавець зобов'язується надати
послуги з проведення антикорозійного
покриття металевих конструкцій,
належних замовнику, методом гарячого
цинкування, окремим партіями в об'ємах
та за цінами, а замовник зобов'язаний
приймати та сплачувати плату за надані
послуги на умовах даного договору (а.с.
82-83).

Реальність виконання умов укладеного
договору №10/3-13 від 03.10.2013 року
підтверджується залученими до
матеріалів справи документами
первинного та бухгалтерського обліку:
актами надання послуг №908 від 09.12.2013
року, № 1902 від 19.12.2013 року, №2404 від 24.01.2014
року, податковими накладними від 09.12.2013
року № 908, від 19.12.2013 року № 1902, від 24.01.2014
року № 2404 (а.с. 84-86).

Також матеріалами справи підтверджено,
що між товариством з обмеженою
відповідальністю "Кондор 38" (замовник)
та товариством з обмеженою
відповідальністю "Віател" (виконавець)
укладено договір на транспортні
послуги №11/1-13А від 01.11.2013 року. За
умовами укладеного договору
виконавець зобов'язується надати
послуги вантажного транспорту, а також
приймати до перевезення вантажі в
об'ємах і в строк, передбачений заявкою,
а замовник зобов'язується в порядку та
на умовах договору прийняти та
сплатити надані послуги (а.с. 87-88).

Доказами виконання позивачем
зобов'язань по укладеному договору
№11/1-13А від 01.11.2013 року є залучені до
матеріалів справи документи
первинного та бухгалтерського обліку:
актами надання послуг №308 від 03.12.2013
року, № 3111 від 31.12.2013 року, податковими
накладними від 03.12.2013 року № 308, від
31.12.2013 року № 3111, рахунком на оплату від
31.12.2013 року № 3111, товарно-транспортною
накладною (а.с. 89-92).

Крім того, між товариством з обмеженою
відповідальністю "Кондор 38"
(генпідрядник) та товариством з
обмеженою відповідальністю "Віател"
(субпідрядник) було укладено договір
субпідряду № 11/25-13 РС від 25.11.2013 року.
Відповідно до умов вказаного правочину
субпідрядник зобов'язується на свій
ризик своїми силами, із використанням
власних матеріалів, обладнання,
виконати та передати в обумовлений
строк роботи, а саме поточний ремонт
приміщення Управління Пенсійного
фонду України в Московському районі м.
Харкова, а генпідрядник зобов'язується
забезпечити своєчасне фінансування
робіт, прийняти закінчений об'єкт і
повністю сплатити вартість виконаних
робіт і використаних матеріалів.

Реальність виконання умов укладеного
договору підтверджується залученими
до матеріалів: довідкою про вартість
виконаних робіт за грудень 2013 року,
відомістю ресурсів, договірною ціною,
податковими накладними від 06.12.2013 року
№ 613 та № 4, актами приймання виконаних
будівельних робіт за грудень 2013 року,
довідкою про вартість виконаних
будівельних робіт (а.с. 95-105).

Також товариством з обмеженою
відповідальністю "Кондор 38"
(генпідрядник) та товариством з
обмеженою відповідальністю "Віател"
(субпідрядник) було укладено договір
субпідряду між № 2711 РС від 27.11.2013 року.
Відповідно до умов вказаного правочину
субпідрядник зобов'язується на свій
ризик своїми силами, із використанням
власних матеріалів, обладнання,
виконати та передати в обумовлений
строк роботи, а саме реконструкція та
дообладнання покрівлі будівлі гаражу,
інв.. № 430147 по станції Суми-Товарний, за
адресою м. Суми, вул.. Харківська, 129/1, а
генпідрядник зобов'язується
забезпечити своєчасне фінансування
робіт, прийняти закінчений об'єкт і
повністю сплатити вартість виконаних
робіт і використаних матеріалів (а.с.
106-107).

Доказами виконання Позивачем
зобов'язань по укладеному є залучені до
матеріалів справи документи
первинного та бухгалтерського обліку:
акт № 1 приймання виконаних
будівельних робіт за грудень 2013 року,
податковими накладними від 30.01.2013 року
№ 9 та №3001, довідками про вартість
виконаних будівельних робіт, актами
виконаних будівельних робіт, відомістю
ресурсів та договірною ціною (а.с. 108-115).

Суд зазначає, що про фактичне виконання
умов договору свідчать первинні
бухгалтерські та податкові документи,
виписані відповідно до п.9.2. ст.9 Закону
України "Про бухгалтерський облік і
фінансову звітність в Україні" і п.2.4.
ст.2 "Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку".

Статтею 1 розділу 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Згідно з ст. 14.1.181 Податкового кодексу
України, податковий кредит - це сума, на
яку платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
законом.

Відповідно до ст. 14.1.156 Податкового
кодексу України, податкове
зобов'язання - сума коштів, яку платник
податків, у тому числі податковий
агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк).

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з ст. 198.3. Податкового кодексу
України, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до ст.198.6. Податкового
кодексу України, не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Однак, в даному випадку виконання
договорів між позивачем та ТОВ
"Еккоплюс" та ТОВ "Віател"
підтверджується податковими
накладними, актами здачі - приймання
робіт, довідками про вартість
виконаних робіт, видатковим
накладними, відомостями ресурсів які
містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 198.2 Податкового
кодексу України, датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Як підтверджено матеріалами справи,
правочини укладені між позивачем та
ТОВ "Еккоплюс" та ТОВ "Віател" виконано
кожною стороною цього договору, що
підтверджується первинними
документами, а саме податковими
накладними. Сторони претензій одна до
одної не мали.

Відповідно до ст.201.1 Податкового
кодексу України, платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках
такі обов'язкові реквізити: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання без
урахування податку; ж) ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; з) загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; и) вид цивільно-правового
договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Отже, як вбачається з матеріалів
справи, позивач, ТОВ "Еккоплюс" та ТОВ
"Віател" належним чином оформили
договірні правовідносини та на
виконання вимог податкового
законодавства оформили первинні
документи податкової та
бухгалтерської звітності, які
відповідають вимогам чинного
законодавства України.

Посилання представника відповідача в
акті перевірки №388/20-20-22-08/37948272 від
30.04.2014 року про те, що ним отримано від
податкового органу на обліку, в якому
знаходиться контрагенти позивача акти
№163/20-36-22-03-07/38876259 від 25.03.2014 року та
№165/20-36-22-03-07/38876264 від 25.03.2014 року, якими
зафіксовано відсутність ознак
реальності вчинення господарських
операцій за період з 01.11.2013 року по
28.02.2014 року, суд не приймає до уваги
виходячи з наступного.

Ведення податкового обліку покладено
на кожного окремого платника податку.
Такий платник несе самостійну
відповідальність за порушення правил
ведення податкового обліку. Зазначена
відповідальність стосується кожного
окремого платника податку і не може
автоматично поширюватися на третіх
осіб, у тому числі на його контрагентів.
Чинне законодавство не містить норм
щодо солідарної відповідальності
платників податків.

Виходячи з наведеного, порушення,
допущені одним платником податків у
відображенні в податковому обліку
певної господарської операції, за
загальним правилом, не впливають на
права та обов'язки іншого платника
податків. Крім того, чинне
законодавство не покладає на
підприємство обов'язок збирання
інформації про стан господарської
діяльності та порушення
підприємств-контрагентів.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. З огляду на
припис наведеної норми процесуального
права при розгляді судом спору щодо
правомірності рішення органу
державної податкової служби, яким
платнику податків донараховані
податкові зобов'язання чи зменшені
податкові вигоди, презумується
добросовісність платника податків,
якщо зазначеним органом не доведено
інше.

Відповідачем вказаного процесуального
обов'язку стосовно податкового
повідомлення - рішення від 22.05.2014 року
№, не виконано, тому суд приходить
до висновку про невідповідність
прийнятого відповідачем податкового
повідомлення-рішення дійсним
обставинам справи та вимогам діючого
законодавства, а отже є таким, що
підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що позов товариства з
обмеженою відповідальністю "Кондор 38" є
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 94, 159-163, 167, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
Харківський окружний адміністративний
суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю "Кондор 38"
до Нововодолазької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
податкових повідомлень-рішень -
задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення від 22.05.2014 року
№ на суму 7103,75 грн. з них за
основним платежем 5683 грн., за штрафними
санкціями 1420,75 грн.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги у 10-денний строк з
дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили у
порядку, передбаченому ст. 254 КАС
України.

Повний текст постанови виготовлено 12
серпня 2014 року.

Суддя
М.О.Лук'яненко