Справа № 813/2294/14
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2014-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/2294/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого - судді
з участю секретаря судового засідання
з участю представників: позивача
Проців Г.В., відповідача Музики М.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну
справу за позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Миколаївському районі Львівської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Миколаївському
районі Львівської області про
зобов'язання вчинити дії,
Управління Пенсійного фонду України в
Миколаївському районі Львівської
області (далі - УПФ України в
Миколаївському районі) звернулося до
суду з позовом з вимогами зобов'язати
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Миколаївському
районі Львівської області (далі - ВВД
ФСС НВП в Миколаївському районі)
включити до актів щомісячної звірки по
особових справах для відшкодування
суми виплачених ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві за жовтень, листопад,
грудень 2013 року на загальну суму 1 350 грн
та стягнути з відповідача не прийняті
до відшкодування виплачені суми пенсій
за вказаний період у вказаному розмірі.
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що за вказаний період ним
було здійснено виплати пенсій по
інвалідності (втраті годувальника),
призначених ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, і сплачені суми було
включено до актів щомісячної звірки
витрат, повязаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв`язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. Всупереч вимогам
законодавства, відповідач відмовився
від підписання акту звірки в частині
спірної суми, яка стосується виплат
вказаним особам, тому позивач просить
зобов'язати його це зробити в судовому
порядку та відшкодувати виплачені суми
пенсій за жовтень, листопад, грудень 2013
року, стягнувши 1 350 грн.
Представник позивача Проців Г.М. в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримала з підстав, викладених в
письмовому запереченні. Просила позов
Представник відповідача Музика М.В. в
судовому засіданні позову не визнала з
підстав, викладених у письмовому
запереченні. Пояснила, що
відшкодуванню підлягають не всі пенсії
по інвалідності від нещасного випадку
на виробництві, а лише ті, які
призначені особам, що є застрахованими
згідно із Законом України «Про
загальнообов'язкове соціальне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та потерпілим особам,
право яких на отримання відшкодування
шкоди раніше було встановлено згідно
із законодавством СРСР або
законодавством України. Оскільки
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не були застраховані в
Україні, так як працювали на
підприємствах в Російській Федерації,
а нещасний випадок з ними трапився
20.12.1996 року та 16.10.1992 року відповідно,
тому на них законодавство СРСР не
розповсюджувалося у зв'язку із
розпадом СРСР. Права на щомісячні
страхові виплати в Україні відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві чи професійного
захворювання, що спричинили втрату
працездатності», який набрав чинності
з 01 квітня 2001 року, вказані особи не
мають, а отже особових справ цих
потерпілих в робочих органах Фонду
також не має. Тому провести звірку з
особовими справами потерпілих
неможливо. Щодо відшкодування
Пенсійному фонду виплаченої пенсії
ОСОБА_3 зазначила, що механізм
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
Пенсійному фонду витрат з виплати
пенсій на централізованому рівні, а не
на рівні відділень. Страхові внески,
сплачені страхувальниками, зразу після
їх надходження перераховуються
казначейством виконавчій дирекції
Фонду. Надалі для будь-якої фінансової
операції робиться запит коштів у ВД
ФСНВ з наданням для цього необхідних
підтверджуючих документів. Виходячи з
цього, в Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України вказано, що
відшкодування виплачених сум пенсій
Пенсійному фонду проводиться на
централізованому рівні. Просила
повністю відмовити у задоволенні
Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
обставини, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог та
заперечень, дослідивши докази, якими
вони обґрунтовуються, встановив
наступні фактичні обставини та
відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що в жовтні,
листопаді, грудні 2013 року УПФ України в
Миколаївському районі направило до
ВВД ФСС НВП в Миколаївському районі
акти щомісячної звірки витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв`язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
ВВД ФСС НВП в Миколаївському районі
відмовився прийняти до заліку
відшкодування витрати з виплати та
доставки пенсій, оскільки пенсіонери
отримали каліцтво у країнах СНД.
Спірна сума стосується періоду
жовтень- грудень 2013 року, в якому УПФ
України в Миколаївському районі
виплачені пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, одержаного за межами
України, пенсіонерам ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 Загальна сума виплачених пенсій
за цей період склала 1350 гривень.
На підставі актів про нещасні випадки
судом встановлено, що інвалідність, у
зв'язку із якою виплачуються пенсії,
набута внаслідок каліцтва, яке
отримано на території Російської
Федерації ОСОБА_4 - 20.12.1996 року (а.с. 36-39),
ОСОБА_5 - 16.10.1992 року (а.с. 33-35).
Щодо пенсії ОСОБА_3, встановлено, що
вона призначена та виплачується у
зв'язку із інвалідністю, набутою
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, яке сталося 17.11.1987 року на
території колишніх республік СРСР (а.с.
Вирішуючи спір суд виходив з
Механізм відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, визначено «Порядком
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання», затвердженого спільною
постановою Правління Пенсійного фонду
України та Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 16 травня 2003 року за №
376/7697 (надалі - Порядок).
Пунктом 5 Порядку визначено, що
територіальні органи Пенсійного фонду
України щомісяця, до 10 числа місяця,
наступного за звітним, на підставі
списку осіб, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника,
проводять з відділеннями виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
звірку витрат за особовими справами
потерпілих, складають акт щомісячної
звірки витрат за особовими справами
потерпілих, та до 15 числа місяця,
наступного за звітним, подають його
відповідно головним управлінням
Пенсійного фонду і управлінням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків.
Пунктом 6 Порядку передбачено, що
головні управління Пенсійного фонду та
управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на підставі акта щомісячної
звірки витрат за особовими справами
потерпілих, узагальнюють і узгоджують
довідку про відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків Пенсійному фонду України
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності та пенсій у зв'язку із
втратою годувальника, та до 20 числа
місяця, наступного за звітним, подають
її відповідно до Пенсійного фонду
України та Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України.
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків, на підставі довідки
Головних управлінь Пенсійного фонду та
управлінь виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на централізованому рівні, до
25 числа місяця, наступного за звітним,
перераховують відповідні кошти
На підставі акту звірки витрат
проводиться відшкодування виплачених
сум пенсій на централізованому рівні.
З наведених положень слідує, що
відповідно до вимог Порядку сторони
позбавлені права на проведення
розрахунків на своєму рівні.
Вказаний Порядок не врегульовує
спірних відносин, які виникли між
сторонами, оскільки, встановлене ним
правило підписання актів звірки
розрахунків та включення в них витрат
розраховано на відсутність спору.
При наявності спору між суб'єктами
владних повноважень та недосягненні
згоди щодо підписання актів зі сторони
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України, такий
спір повинен вирішуватись шляхом
пред'явлення адміністративного позову
про стягнення відповідних коштів, а не
шляхом пред'явлення вимог щодо
підписання актів звірки розрахунків,
оскільки така дія передбачає обопільну
згоду та відсутність спору між
Саме такої правової позиції
дотримується Верховний Суд України.
Зокрема, Судова палата в
адміністративних справах Верховного
Суду України у постановах від 20.03.2007
року у справі № 21-897во06 та у справі №
21-1087во06 дійшла висновку про те, що у
разі незгоди Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України на підставі актів
звірки, в судах адміністративної
юрисдикції мають вирішуватись вимоги
про стягнення витрат, а не вимоги щодо
підписання цих актів. З
урахуванням викладеного, не підлягає
до задоволення позовна вимога про
зобов'язання ВВД ФСС НВП в
Миколаївському районі включити до
актів щомісячної звірки по особових
справах для відшкодування суми
виплачених ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві за
жовтень, листопад, грудень 2013 року на
загальну суму 1 350 грн.
Щодо позовної вимоги про стягнення з
ВВД ФСС НВП в Миколаївському районі не
прийняті до відшкодування виплачені
суми пенсій зазначеним особам за
жовтень, листопад, грудень 2013 року на
загальну суму 1 350 грн, суд зазначає
Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі - Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій,
яка передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.
Залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ (стаття 4 Основ
у редакції, чинній на час виникнення
Відповідно до пункту 4 статті 25 Основ за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг і матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.
Ураховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
відповідно до статті 25 Основ є Фонд, що
також передбачено статтею 21 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» від
23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі Закон №
1105-ХІV), яка визначає перелік
соціальних послуг та виплат, які
здійснюються та відшкодовуються
Згідно частини другої статті 7 Закону
України «Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», який набрав чинності
з 1 квітня 2001 року, Фонд сплачує
страхові виплати та надає соціальні
послуги працівникам (членам їх сімей),
які потерпіли на виробництві до 1
квітня 2001 року, з того часу, коли
відповідні підприємства передали в
установленому порядку Фонду документи,
що підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
Відповідно до частини другої статті 2
Закону № 1105-ХІV особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Відповідно до підпункту «д» пункту 1
частини першої статті 21 Закону № 1105-ХІV,
у разі настання страхового випадку
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків зобов'язаний у
встановленому законодавством порядку
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
Крім того, частиною другою статті 24
Закону № 1105-ХІV передбачено, якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.
Також спірні правовідносини між
сторонами регулюються Порядком
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, що затверджено
Постановою правління Пенсійного фонду
та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків від 4
березня 2003 року № 5-4/4.
Згаданий порядок визначає механізм
відшкодування на централізованому
рівні Фондом соціального страхування
від нещасних випадків Пенсійному фонду
витрат, пов'язаних із виплатою пенсій
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер із цих причин, що призначені
особам, застрахованим згідно із Закону
№ 1105-ХІV (крім осіб, зазначених у пункті
2 статті 8 цього Закону), у тому числі
добровільно застрахованим, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам унаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних із виконанням
ними трудових обов'язків.
Відповідно до статті 1 «Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення» від 13
березня 1992 року, пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць даної Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.
На підставі аналізу наведених норм
права суд вважає, що саме на
відповідача покладено обов'язок з
відшкодування витрат на виплату та
доставку пенсій по інвалідності
(втраті годувальника) внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання щодо осіб,
які отримали каліцтво на території
колишніх республік СРСР до його
Водночас судом встановлено, що ОСОБА_4
та ОСОБА_5 отримали каліцтво на
території Російської Федерації 20.12.1996
року та 16.10.1992 року відповідно, тобто в
період, коли законодавство СРСР про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам унаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних із виконанням
ними трудових обов'язків вже не
поширювалося на такі правовідносини, а
законодавство України з цього питання
Таким чином відшкодуванню підлягають
не всі пенсії по інвалідності від
нещасного випадку на виробництві, а
лише ті, які призначені особам, що є
застрахованими згідно із Законом та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України.
Згідно статті 2 Угоди «Про взаємне
визнання прав на відшкодування шкоди,
завданої працівникам каліцтвом,
професійним захворюванням або іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язані з
виконанням ними трудових обов'язків»,
підписаної 09 вересня 1994 року між
частиною держав колишнього СРСР, в тому
числі Україною та Російською
Федерацією, передбачено, що
відшкодування шкоди, завданої
працівнику внаслідок трудового
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я (у
тому числі при настанні втрати
працездатності в результаті нещасного
випадку на виробництві, пов'язаного з
виконанням працівниками трудових
обов'язків, після переїзду потерпілого
на територію іншої Сторони), смерті
здійснюється роботодавцем Сторони,
законодавство якої поширювалось на
працівника в момент одержання
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я,
смерті. Роботодавець, відповідальний
за завдання шкоди, здійснює її
відшкодування відповідно до свого
національного законодавства.
За таких обставин, враховуючи вимоги
законодавства щодо права на
відшкодування Пенсійному фонду витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві, а саме те, що
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не були застраховані в
Україні, а працювали у Російські
Федерації, де отримали виробничу
травму, страхового відшкодування від
органів виконавчої дирекції не
отримують, відтак жодних підстав для
відшкодування пенсій, виплачених
вказаним особам, Пенсійному фонду не
Таким чином, заявлені позовні вимоги
про стягнення витрат підлягають
задоволенню в частині, яка стосується
виплат на користь ОСОБА_3 за жовтень,
листопад, грудень 2013 року в сумі 450
У задоволенні решти позовних вимог
Відповідно до статті 94 КАС України
судові витрати не підлягають стягненню
Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд
п о с т а н о в и в :
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Миколаївському
районі Львівської області на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Миколаївському районі Львівської
області витрати по виплаті та доставці
пенсії ОСОБА_3 за жовтень, листопад,
грудень 2013 року в сумі 450 (чотириста
п'ятдесят) гривень 00 копійок.
В задоволенні решти позовних вимог
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови
відповідно до частини другої статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії
постанови суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня
після закінчення п'ятиденного строку
з моменту отримання суб'єктом
владних повноважень повідомлення про
можливість отримання копії
постанови суду.
Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Хома О.П.

Повний текст постанови виготовлено 13
серпня 2014 року.