Справа № 2а/0370/1441/11
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2014-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" серпня 2014 р. м. Київ
К/800/26145/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Моторного
О.А. - головуючого,

Борисенко
І.В.,

Голубєвої Г.К.,

за участю секретаря судового засідання
- Гончар Н.О.

та представників сторін:

позивача - Бровчук Н.М., Волков І.М.,

відповідача - Мельник С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Волинської області
Державної податкової служби

на постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11.04.2013

у справі № 70563/11/9104

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дарлісад"

до Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції

про визнання нечинними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 05.07.2011 в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11.04.2013
скасовано постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
05.07.2011 та прийнято нову, якою позов
задоволено: визнано протиправними та
скасовано податкові
повідомлення-рішення від 31.01.2011
№/0 та №/0.

В касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі постанову суду першої інстанції.

В запереченнях на касаційну скаргу
позивач з доводами та вимогами
заявника не погодився, просив скаргу
залишити без задоволення, оскаржуване
рішення - без змін.

Крім того, відповідачем було заявлене
клопотання про заміну Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Волинської області
Державної податкової служби на її
правонаступника - Луцьку об'єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Волинській області.

Згідно зі ст. 55 КАС України, заявлене
клопотання підлягає задоволенню.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, враховуючи наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що податковим органом
проведено позапланову виїзну
перевірку ТОВ «Дарлісад» щодо
підтвердження відомостей, отриманих
від особи, яка мала правові відносини з
платниками податків ПП ОСОБА_7, ПП
ОСОБА_8, ПП ОСОБА_9, ПП ОСОБА_10, ПП ОСОБА_11,
ПП ОСОБА_12, ПП ОСОБА_13, ПП ОСОБА_14, ПП
ОСОБА_15, ПП ОСОБА_16, ПП ОСОБА_17, ПП
ОСОБА_18, ПП ОСОБА_19, ПП ОСОБА_20, ПП
ОСОБА_21, ПП ОСОБА_22, ПП ОСОБА_23, ПП
ОСОБА_24 за період з 01.01.2007 по 31.12.2009.

За результатами перевірки,
відповідачем 17.01.2011 складено акт
№121/23-2/33667508, в якому зафіксовано
порушення позивачем вимог: ст.ст. 203, 251
Цивільного кодексу України, пп. 5.2.1 п.
5.2., пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств», в
результаті чого занижено податок на
прибуток на загальну суму 725440,00 грн.; п.
1.15 ст. 1, пп. 4.2.1 п. 4.2 ст. 4, п. 7.1 ст. 7, пп. 8.1.1
п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» щодо
правильності утримання та
своєчасності перерахування податку з
доходів фізичних осіб до бюджету на
суму 435264,00 грн.

На підставі висновків акта перевірки,
відповідачем 31.01.2011 прийнято спірні
податкові повідомлення-рішення:
№/0, яким визначено суму грошового
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб в розмірі 544080,00 грн., в
тому числі 435264,00 грн. - основного
платежу та 108816,00 грн. - штрафних
(фінансових) санкцій; №/0, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
по податку на прибуток підприємств в
розмірі 906800,00 грн., в тому числі 725440,00
грн. - основного платежу та 181360,00 грн. -
штрафних (фінансових) санкцій.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не доведено
реальність господарських операцій з
контрагентами - ПП ОСОБА_24, ПП ОСОБА_17,
ПП ОСОБА_19, ПП ОСОБА_20, ПП ОСОБА_21, ПП
ОСОБА_16 щодо поставки лісової
продукції та, що ПП ОСОБА_24, на час
спірних правовідносин, не був належним
чином зареєстрованим суб'єктом
підприємницької діяльності. Крім того,
позивачем не надано документи, які
підтверджують факт придбання лісової
продукції у інших суб'єктів
господарської діяльності, у зв'язку з
чим не утримано та не перераховано до
бюджету податок з доходів фізичних
осіб в сумі 435264,00 грн.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції
не погодився з наведеними висновками
суду першої інстанції, зазначивши, що
господарські операції, вчинені ТОВ
"Дарлісад» з вказаними контрагентами
підтверджуються належними чином
оформленими документами первинного
бухгалтерського обліку і підстав для
їх неврахування при проведенні
перевірки у податкового органу не було.

Однак, колегія суддів касаційної
інстанції вважає такі висновки судів
попередніх інстанцій передчасними та
такими, що зроблені без повного та
всебічного з'ясування обставин у
справі.

Так, судами встановлено, що між
позивачем та приватними підприємцями
ПП ОСОБА_24, ПП ОСОБА_17, ПП ОСОБА_19, ПП
ОСОБА_20, ПП ОСОБА_21, ПП ОСОБА_16 протягом
2008-2009 років були укладені договори
купівлі-продажу, за умовами яких
підприємці зобов'язувались доставити
та передати у власність позивача товар
- ягоди чорниці.

Згідно з пп.5.2.1 п.5.2 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» (в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), до складу валових
витрат включаються суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Відповідно до пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Судом апеляційної інстанції зазначено,
що передача ягід від підприємців
позивачу проводилась в основному за
закупівельними актами, які були
складені відповідно до вимог
"Методичних рекомендацій щодо
впровадження національних положень
(стандартів) бухгалтерського обліку у
сфері громадського харчування і
побутових послуг, гармонізованими з
міжнародними стандартами», що
затверджені Наказом Міністерства
економіки та з питань європейської
інтеграції України №3157 від 17.06.2003.
Вказані обставини підтверджуються
наявними в матеріалах справи копіями
договорів, закупівельними актами,
довіреностями, видатковими касовими
ордерами, які в якості первинних
документів і були надані перевіряючим.

Однак, як вбачається з акта перевірки,
згідно пояснень приватних підприємців,
останні ніяких доручень іншим особам
на здійснення діяльності не надавали,
ягід чорниці та іншої продукції
товариству «Дарлісад» не поставляли і
грошей від нього не отримували,
податкових платежів не сплачували, не
підписувалась і не подавалась
звітність до податкового органу, тобто,
особисто ніякою підприємницькою
діяльністю не займались.

Крім того, як стверджує відповідач,
позивачем надано документи на
реалізацію лісової продукції, проте, не
підтверджено факт придбання
реалізованого товару у приватних
підприємців - ПП ОСОБА_24, ПП ОСОБА_17, ПП
ОСОБА_19, ПП ОСОБА_20, ПП ОСОБА_21, ПП
ОСОБА_16

За наведених обставин, судам слід
врахувати наведені вище обставини та
з'ясувати характер та зміст спірних
операцій між позивачем та його
контрагентами, зокрема, факт придбання
товару у зазначених підприємців,
дослідити усі первинні документи, які
належить складати залежно від певного
виду господарської операції, наявність
у підприємства основних засобів та
трудових ресурсів, необхідних для
вчинення дій, що становлять зміст
відповідних операцій і на підставі
цього зробити вмотивований висновок
про те, чи відбувся дійсний рух активів
між учасниками відповідних операцій.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вживає передбачені
законом заходи, необхідні для
з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі, щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

Враховуючи, що передбачені
процесуальним законодавством межі
перегляду справи в касаційній
інстанції не дають їй права
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
оскаржувані судові рішення у справі
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції відповідно до ч. 2 ст.
227 КАС України.

При новому розгляді, слід взяти до
уваги вищезазначене та прийняти
законне і обґрунтоване рішення
відповідно до норм матеріального,
процесуального права, надати належну
правову оцінку обставинам у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Здійснити заміну Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Волинської області Державної
податкової служби на її
правонаступника - Луцьку об'єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Волинській області.

Касаційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекціі
Головного управління Міндоходів у
Волинській області задовольнити
частково.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 05.07.2011 та
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11.04.2013
скасувати.

Справу направити на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя: (підпис) О.А.
МоторнийСудді(підпис) І.В. Борисенко
(підпис) Г.К. Голубєва