Справа № 818/1664/14
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2014-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2014 р.Справа № 818/1664/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Водолажської Н.С. ,
Калиновського В.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Конотопської об`єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Сумській області на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 09.07.2014р. по справі №
818/1664/14

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до Конотопської об`єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Сумській області

про визнання протиправною та
скасування вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1, звернувся до суду із
адміністративним позовом до
Конотопської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області, в якому просить визнати
протиправною та скасувати вимогу
№Ф-218-00 У від 06.05.2014 р. про сплату
заборгованості зі сплати єдиного
внеску в розмірі 313,64 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує,
приймаючи спірну вимогу про сплату
недоїмки з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, відповідач
дійшов до неправомірного висновку про
наявність у позивача обов'язку
сплачувати даний внесок. Вказує, що
оскільки він, будучі пенсіонером за
віком, якому пенсія була призначена на
пільгових умовах, одночасно
зареєстрований як фізична
особа-підприємець та сплачує єдиний
податок, а тому відповідно до положень
ч.4 ст.4 Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"
звільнений від сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, в зв'язку з чим,
спірна вимога є незаконною та підлягає
скасуванню.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 09.07.2014 року
адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано
вимогу Конотопської ОДПІ №Ф-218-00 У від
03.06.2014 р. про сплату недоїмки в сумі 313,64
грн.

Відповідач, не погодившись із судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 09.07.2014 року та прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, відповідач посилається на
прийняття оскаржуваної постанови з
порушенням норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Вказує, що задовольняючи позовні
вимоги, суд першої інстанції дійшов до
помилкового висновку про віднесення
позивача до переліку осіб, які згідно
із ч.4 ст.4 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" звільнені від
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Зазначив, що
тільки після досягнення пенсійного
віку, встановленого ст. 26 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", особи
набувають права приймати участь в
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
добровільній основі. А тому, оскільки
позивач одержує пенсію із зменшенням
пенсійного віку відповідно до ст. 55
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
то він на даний час зобов'язаний
сплачувати єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Позивач правом надання письмових
заперечень на апеляційну скаргу не
скористався.

Позивач та представник відповідача у
судове засідання апеляційної
інстанції не з'явилися, про дату, час та
місце апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи повідомленнями про вручення
рекомендованого поштового
відправлення.

Відповідач надав до суду клопотання, в
якому просив провести розгляд справи
без участі уповноваженого
представника.

Колегія суддів на підставі п.2 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними в
справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що позивач зареєстрований
як фізична особа-підприємець,
перебуває на спрощеній системі
оподаткування та перебуває обліку як
платник податків та зборів в
Конотопській ОДПІ.

Відповідно до наявного в матеріалах
справи пенсійного посвідчення НОМЕР_1
позивач є пенсіонером за віком. Пенсія
призначена на пільгових умовах,
відповідно до ст. 55 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

03.06.2014 року Конотопською ОДПІ
сформовано вимогу №Ф-218-00 У про сплату
позивачем недоїмки в сумі 313,64 грн.

Позивач, не погодившись із зазначеною
вимогою, звернувся до суду із даним
позовом.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що позивач, будучи
пенсіонером за віком, не має обов'язку
щодо сплати сум єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а тому прийнята
відповідачем спірна вимога є
незаконною та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування".

Відповідно до п. 3 "Прикінцевих та
перехідних положень" Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" з дня набрання
чинності цим Законом платники
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування вважаються платниками
єдиного внеску. Перереєстрація
платників страхових внесків та
застрахованих осіб не здійснюється.

Згідно з п.1 ч.2 ст.6 Закону платник
єдиного внеску зобов'язаний:
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" (в редакції з
06.08.2011 року) особи, зазначені у пункті 4
частини першої цієї статті (тобто
фізичні особи - підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування), які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Матеріалами справи підтверджено, що
між позивачем та Пенсійним фондом
України у відповідності до вимог ст.12
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" договір про добровільну
участь у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування не
укладався.

Відповідно до ч.1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" пенсіонер - це особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію.

Згідно ст. 1 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" громадяни
України мають право на державне
пенсійне забезпечення за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника та в інших випадках,
передбачених цим Законом. За цим
Законом призначаються: а) трудові
пенсії: за віком; по інвалідності; в
разі втрати годувальника; за вислугу
років. Право на пенсію за віком мають
чоловіки - після досягнення 60 років і
при стажі роботи не менше 25 років. На
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи працівники, зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці, - за
списком № 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки- після досягнення 50 років і
при стажі роботи не менше 20 років, з них
не менше 10 років на зазначених роботах.
При наявності стажу на підземних
роботах менше 10 років у чоловіків за
кожний повний рік цих робіт пенсійний
вік, передбачений статтею 12 цього
Закону, знижується на 1 рік.

Згідно зі ст. 26 цього Закону (в редакції,
яка діяла на час виникнення спірних
правовідносин), особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення чоловіками 60 років, жінками
- 55 років та наявності страхового стажу
не менше п'яти років.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 55
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
особам, які працювали або проживали на
територіях радіоактивного
забруднення, пенсії надаються із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", а саме для
учасників ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які працювали у
зоні відчуження у 1988 році не менше 30
календарних днів, пенсійний вік
зменшено на 5 років.

Відтак, на пільгових умовах
призначаються саме пенсії за віком
відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

В зв'язку з чим, колегія суддів не
приймає до уваги твердження
відповідача про те, що оскільки
позивач не досяг 60-річного віку, то до
нього не може бути застосоване
положення ч. 4 ст. 4 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", та як наслідок
останній має обов'язок обраховувати та
сплачувати суму єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, оскільки дана
норма не пов'язує звільнення від сплати
єдиного внеску із досягненням особою
певного віку, а передбачає звільнення
від сплати внеску всіх пенсіонерів за
віком.

З огляду на вищевикладене, оскільки
позивач є пенсіонером за віком та
отримує пенсію за віком, він у
відповідності ч. 4 ст. 4 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" звільняється
від сплати за себе єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що приймаючи спірну
вимогу, відповідач діяв не у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, в зв'язку з чим, оскаржувана
вимога є незаконною та підлягає
скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач,
надавши письмові докази, що були
предметом дослідження при розгляді
справи судом першої інстанції, виконав
вимоги ч.1 ст. 71 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи
проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 71
КАС України, не надав жодних належних і
допустимих доказів на підтвердження
законності та обґрунтованості спірної
вимоги про сплату боргу, що є предметом
оскарження позивачем.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
Сумського окружного адміністративного
суду від 09.07.2014 року по справі №818/1664/14
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Конотопської
об`єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області
залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 09.07.2014р. по
справі №818/1664/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик
А.П.Судді(підпис) (підпис) Водолажська
Н.С. Калиновський В.А.