Справа № 820/11213/14
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 р.Справа № 820/11213/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання
Мороз Є.В.

представника відповідача Прокоп’єва
К.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Харківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
23.06.2014р. по справі № 820/11213/14

за позовом Харківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгово-промислова
компанія "НОВА"

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

Харківське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів (далі по
тексту - позивач) звернулось до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгово-промислова
компанія "Нова" (далі по тексту -
відповідач, ТОВ "Торгово-промислова
компанія "Нова"), в якому просить суд
стягнути з ТОВ "Торгово-промислова
компанія "Нова" (юридична адреса: 61093, м.
Харків, вул. Полтавський Шлях, 88/90 , МФО 307394, р/р 2413 у АТ
"АКТАБАНК") на користь Харківського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів (61022, м.
Харків, Держпром, 1 під., 1 пов., к.16, , одержувач: р/р 003, МФО
851011, код одержувача: 37999654, УДКСУ у
Дзержинському районі м. Харкова)
адміністративно-господарські санкції
за незайняті робочі місця, призначені
для працевлаштування інвалідів, в сумі
15888,24 грн. та пені в розмірі 238,50 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 23.06.2014 року
у задоволенні адміністративного
позову Харківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів про стягнення
заборгованості відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивачем подано
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті оскаржуваної постанови, норм
матеріального права, позивач просить
скасувати постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
23.06.2014 року та задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач, зокрема, посилається на
порушення судом першої інстанції
приписів ст.ст. 18, 19, 20 Закону України
"Про основи соціального захисту
інвалідів", що призвело до
неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, представника,
перевіривши, в межах апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції
та доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ТОВ "Торгово-промислова компанія "Нова"
зареєстроване як юридична особа та
перебуває на обліку в Харківському
обласному відділенні Фонду
соціального захисту інвалідів.

Відповідачем було подано до
Харківського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
Звіт про зайнятість і працевлаштування
інвалідів за 2013 рік форми № 10-П1, згідно
з яким середньооблікова чисельність
штатних працівників облікового складу
підприємства у 2013 році становила 17
осіб. При цьому у звіті зазначено, що
середньооблікова чисельність
інвалідів - штатних працівників
фактично працюючих на підприємстві
становила 0 осіб, а кількість інвалідів
- штатних працівників, які повинні
працювати на робочих місцях, створених
відповідно до вимог ст. 19 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" - 1
особа. Тобто, за розрахунком
відповідача - підприємством не
виконано норматив - 1 робоче місце з
працевлаштування інвалідів.

Згідно з розрахунком суми позову,
наданого позивачем, відповідачем не
виконано норматив - 1 робоче місце по
працевлаштуванню інвалідів, розмір
середньорічної заробітної плати на
підприємстві за 2013 рік становить 15888,24
грн., тому сума
адміністративно-господарських санкцій
за незайняті робочі місця, призначені
для працевлаштування інвалідів у 2013
році становить 15888,24 грн.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні адміністративного позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
ТОВ "Торгово-промислова компанія "Нова"
було вжито всі залежні від нього заходи
для виконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов висновку, що позовні вимоги
позивача є необґрунтованими, а тому не
підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Статтею 19 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" №875-XII від 21.03.1991 року
встановлено, що для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Згідно зі ст. 20 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" (далі по тексту -
Закон № 875-ХІІ) підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Частиною 3 ст.20 вищевказаного Закону
визначено, що сплату
адміністративно-господарських санкцій
і пені підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю,
проводять відповідно до закону за
рахунок прибутку, який залишається в їх
розпорядженні після сплати всіх
податків і зборів (обов'язкових
платежів).

Колегія суддів, враховуючи положення
наведеної норми, зазначає, що сума, яку
просить стягнути позивач є штрафними
санкціями. По своїй правовій природі
штрафні санкції застосовуються за
порушення законодавства діями чи
бездіяльністю, тобто за неналежне
виконання обов'язку покладеного
законом.

Як зазначено у ч.1 ст. 18 Закону України
№875-XII, забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Так, відповідно до статті 18-1 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
інвалід, який не досяг пенсійного віку,
не працює, але бажає працювати, має
право бути зареєстрованим у державній
службі зайнятості як безробітний.
Рішення про визнання інваліда
безробітним і взяття його на облік для
працевлаштування приймається центром
зайнятості за місцем проживання
інваліда на підставі поданих ним
рекомендації МСЕК та інших
передбачених законодавством
документів.

Державна служба зайнятості здійснює
пошук підходящої роботи відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда
кваліфікації та знань, з урахуванням
його побажань.

Державна служба зайнятості може за
рахунок Фонду соціального захисту
інвалідів надавати дотацію
роботодавцям на створення спеціальних
робочих місць для інвалідів,
зареєстрованих у державній службі
зайнятості, а також проводити
професійну підготовку, підвищення
кваліфікації і перепідготовку цієї
категорії інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

У відповідності до абзацу 3 пункту 2
Порядку подання підприємствами,
установами, організаціями та фізичними
особами, що використовують найману
працю, звітів про зайнятість і
працевлаштування інвалідів та
інформації, необхідної для організації
їх працевлаштування, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 31.01.2007 року №70 (в редакції, чинній на
час виникнення спірних відносин, далі
по тексту - Порядок № 70), інформацію про
наявність вільних робочих місць
(вакантних посад) для працевлаштування
інвалідів роботодавці подають центру
зайнятості за місцем їх реєстрації як
платників страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

Наведене свідчить про те, що обов'язок
підприємства щодо створення робочих
місць для інвалідів не супроводжується
його обов'язком підбирати і
працевлаштовувати інвалідів на
створені робочі місця. Такий обов'язок
покладається на органи
працевлаштування, що перелічені в
частині першій ст. 18 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні".

Однак, на підприємство покладається
обов'язок створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів та
формувати про таку кількість створених
робочих місць органи працевлаштування
інвалідів.

Наказом державного комітету
статистики №420 від 19.12.2005 року
затверджена форма статистичної
звітності №3-ПН "Звіт про наявність
вакансій", яка подається
підприємствами, установами та
організаціями щомісячно на адресу
державної служби зайнятості (в
редакції чинній до 31.05.2013 року).

Наказом Міністерства соціальної
політики України від 31.05.2013 року №316
затверджено форму звітності №3-ПН
"Інформація про попит на робочу силу
(вакансії)" та порядку її подання
(чинний з 31.05.2013 року).

У відповідності до п. 2.1. Порядку
подання форми звітності № 3-ПН
«Інформація про попит на робочу силу
(вакансії)», затвердженого Наказом
Міністерства соціальної політики
України від 31.05.2013 року №316, форма
подається за наявності у роботодавця
попиту на робочу силу (вакансії) не
пізніше 10-ти робочих днів з дати
відкриття вакансії(й). Датою відкриття
вакансії є наступний день після
створення робочого місця чи припинення
трудових відносин з працівником,
робоче місце якого стає вакантним, або
дата, починаючи з якої може бути
укладений трудовий договір з найманим
працівником.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено в суді апеляційної
інстанції, згідно з формою 10-ПІ "Звіту
про зайнятість та працевлаштування
інвалідів" за 2013 рік ТОВ
"Торгово-промислова компанія "Нова",
середньооблікова кількість штатних
працівників відповідача у 2013 році
становила 17 осіб, з них
середньооблікова чисельність фактично
працюючих інвалідів - 0 особи, кількість
інвалідів - штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях,
створених, відповідно до вимог ст.19
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів України"
становить 11 особа.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції, 01 лютого 2013 року затверджено
штатний розклад ТОВ
"Торгово-промислова компанія "Нова" в
кількості 21 працюючих осіб.

01.10.2013 року затверджено штатний
розклад ТОВ "Торгово-промислова
компанія "Нова" в кількості 6 працюючих
осіб.

Відповідачем, у відповідності до вимог
ст.19 Закону України "Про основи
соціальної захищеності в Україні" в
лютому 2013 введено в штатний розклад
додаткову посаду прибиральника
службових приміщень для
працевлаштування громадянина -
інваліда із заробітною платою в
розмірі 1150 грн., що підтверджується
копією наказу №01-14/02-к від 14.02.2013 року.

З копій звітів про наявність вакансій
Форми 3-ПН, наявних в матеріалах справи,
вбачається, що в період березень -
вересень 2013 року відповідачем до
Харківського міського центру
зайнятості надавалась інформація (Звіт
про наявність вакансій Форми 3-ПН) про
наявні вакантні робочі місця для
працевлаштування інвалідів.

Викладене свідчить про виконання
відповідачем вимог щодо створення
робочих місць, відповідно до
нормативів, встановлених ст. 19 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів".

Згідно ч.1 ст.217 ГК України,
господарськими санкціями визнаються
заходи впливу на правопорушника у
сфері господарювання, в результаті
застосування яких для нього настають
несприятливі економічні та/або правові
наслідки.

Відповідно до ч.1 ст.218 ГК України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 наведеної статті
встановлено, зокрема, що учасник
господарських відносин відповідає за
невиконання або неналежне виконання
господарського зобов'язання чи
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

Статтею 238 ГК України передбачено, що за
порушення встановлених законодавчими
актами правил здійснення
господарської діяльності до суб'єктів
господарювання можуть бути
застосовані уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків.

Таким чином,
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до учасника
господарських відносин за порушення
ним правил, встановлених законодавчими
актами, при наявності в діях суб'єкту
господарювання вини у вчиненні такого
порушення та якщо ним не приймались
заходи, спрямовані на недопущення
господарського правопорушення.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено в суді апеляційної
інстанції, відповідачем були виконані
вимоги Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" щодо вжиття заходів для
працевлаштування інвалідів.

Доказів, які б свідчили про те, що
підприємство відмовило у прийнятті на
роботу інвалідам, які безпосередньо
зверталися до підприємства
відповідача або які були направлені
переліченими у ст. 18 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" органами,
позивачем не надано ані до суду першої,
ані до суду апеляційної інстанцій.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивачем,
який є суб'єктом владних повноважень,
не доведено правомірності позовних
вимог про стягнення з ТОВ
"Торгово-промислова компанія "Нова"
адміністративно-господарських санкцій
за незайняті робочі місця, призначені
для працевлаштування інвалідів.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про відсутність
підстав для задоволення позовних
вимог.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справа
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення фактичних обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 23.06.2014р. по
справі № 820/11213/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.Судді
Дюкарєва С.В. Перцова Т.С. Повний
текст ухвали виготовлений 04.08.2014 р.