Справа № 2025/6823/12
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2014 року
м. Київ К/800/11048/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В. Васильченко Н.В.
Чумаченко Т.А. розглянувши у
попередньому судовому засіданні
адміністративну справу за касаційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Лозівський ринок" на
постанову Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 18 жовтня
2013 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 04 лютого 2014 року у справі №2025/6823/12
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Лозівський ринок" до
Лозівської міської ради Харківської
області, треті особи: ОСОБА_4,
Комунальне підприємство "Лозівське
бюро технічної інвентаризації",
Управління Держземагенства у
Лозівському районі Харківської
області про оскарження рішення № 626 від
24.05.2012 року, -

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою
відповідальність "Лозівський ринок"
(далі - ТОВ "Лозівський ринок"),
звернулося до суду з позовом до
Лозівської міської ради Харківської
області, треті особи: ОСОБА_4,
Комунальне підприємство «Лозівське
БТІ» (далі - «КП «Лозівське БТІ»),
Управління Держземагенства у
Лозівському районі Харківської
області, в якому, з урахуванням наданих
уточнень позовних вимог, просить
зупинити дію, визнати незаконним та
скасувати рішення Лозівської міської
ради №626 від 24.05.2012 року «Про передачу у
власність громадянину ОСОБА_4
земельної ділянки 0, 0582га за адресою:
АДРЕСА_1 для здійснення роздрібної
торгівлі та надання комерційних
послуг» та визнати недійсним і
скасувати державний акт на право
власності на земельну ділянку 0, 0582га за
адресою: АДРЕСА_1, виданий ОСОБА_4 на
підставі рішення №626 від 24.05.2013 року
Лозівської міської ради.

В обґрунтування позову позивач
зазначає, що оскаржуваним рішенням
його позбавлено права на земельну
ділянку, яка зайнята нежитловою
будівлею, і на частину земельної
ділянки, яка є необхідною для її
обслуговування, у зв'язку з чим просить
позов задовольнити.

Постановою Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 18.10.2013
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 04.02.2014 року,
в задоволенні позовних вимог
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з оскаржуваними
судовими рішеннями, ТОВ "Лозівський
ринок" звернулось до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати та задовольнити позов.

Виконком Лозівської міської ради
Харківської області та ОСОБА_4 надали
письмові заперечення на касаційну
скаргу позивача, за змістом яких проти
вимог останнього заперечують з мотивів
їх необґрунтованості та просять,
вказану касаційну скаргу залишити без
задоволення, а постановою Лозівського
міськрайонного суду Харківської
області від 18.10.2013 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 04.02.2014 року
без змін.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до наявних у матеріалах
справи договорів купівлі-продажу від
18.02.2004 року р.н.406, дарування від 06.08.2009
року р.н.595, від 10.07.2010 року р.н.2285, ОСОБА_4
придбав у власність 8/8 частин
нежитлової будівлі кафе, літер «А-1»,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий номер земельної ділянки
:13:031:0019.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, 06.02.2012 року до
Лозівської міської ради звернувся
ОСОБА_4 із заявою, в якій просив продати
у власність земельну ділянку за
адресою: АДРЕСА_1 площею 0, 0582га для
здійснення роздрібної торгівлі та
надання комерційних послуг.

Не виявивши передбачених законом
підстав для відмови в продажу
земельної ділянки, Лозівська міська
рада прийняла рішення від 29.02.2012 року за
№567 про розроблення експертної
грошової оцінки земельної ділянки з
метою передачі у власність шляхом
викупу земельної ділянки
несільськогосподарського призначення,
площею 0, 0582га, яка перебуває в оренді
ОСОБА_4 для здійснення роздрібної
торгівлі та надання комерційних
послуг.

Зазначеною земельною ділянкою під
кадастровим номером :13:031:0019
ОСОБА_4 користувався на підставі
договору оренди від 31.05.2011 року,
зареєстрованого у Міськрайонному
Управлінні Держкомзему у м. Лозова і
Лозівському районі Харківської
області, про що у Державному реєстрі
земель вчинено запис від 31.05.2011 року за
№0000.

Рішенням Лозівської міської ради № 626
від 24.05.2012 року затверджено звіт про
експертну грошову оцінку земельної
ділянки несільськогосподарського
призначення; продано ОСОБА_4 у
власність зазначену земельну ділянку,
площею 0, 0582га для здійснення
роздрібної торгівлі та надання
комерційних послуг; затвердити ціну
продажу та розірвати договір оренди
цієї земельної ділянки.

На виконання зазначених рішень
Лозівської міської ради між
відповідачем та ОСОБА_4 31.05.2011 року
укладено договір купівлі-продажу
земельної ділянки
несільськогосподарського призначення,
посвідчений приватним нотаріусом
Лозівського МНО Харківської області,
зареєстрованого в реєстрі за №2014.

Відповідно до Державного акту на право
приватної власності на земельну
ділянку серії ЯЖ №461265, земельна
ділянка площею 1, 8541га за адресою:
АДРЕСА_2, кадастровий номер
:13:031:0003, на підставі рішення
Лозівської міської ради від 03.06.2008 року
за №694 та договору купівлі-продажу від
15.07.2008 року за №3830 була передана у
власність СП «Лозівський колгоспний
ринок» для роздрібної торгівлі та
комерційних послуг. На плані меж
земельної ділянки наведеного
Державного акту позначено, що ділянка
СП «Лозівський колгоспний ринок» в
поворотних точках 142, 146 від Л до М межує
з земельною ділянкою ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
яка наразі належить ОСОБА_4, тобто зі
спірною ділянкою.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суди попередніх інстанцій
дійшли висновку, що прийнятими
відповідачем спірними рішеннями не
порушуються права позивача.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій, виходячи з
наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 120 ЗК України,
аналогічної за змістом ч.1 ст. 377
Цивільного Кодексу України (далі - ЦК
України), у разі набуття права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду, що перебувають у власності,
користуванні іншої особи, припиняється
право власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Частиною 6 ст.120 ЗК України, аналогічної
за змістом ч.2 ст.377 ЦК України,
визначено, що істотною умовою договору,
який передбачає набуття права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду, є кадастровий номер земельної
ділянки, право на яку переходить у
зв'язку з набуттям права власності на
ці об'єкти. Укладення договору, який
передбачає набуття права власності на
жилий будинок, будівлю або споруду, що
пов'язане з переходом права на частину
земельної ділянки, здійснюється після
виділення цієї частини в окрему
земельну ділянку та присвоєння їй
окремого кадастрового номера.

Виходячи із ст.1 Закону України «Про
державний земельний кадастр» та п.1
Тимчасового порядку присвоєння
кадастрового номера земельній ділянці,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 18.08.2010 року №749
(далі - Порядок №749), чинного на час
виникнення спірних правовідносин,
кадастровий номер земельної ділянки -
індивідуальний цифровий код (номер)
земельної ділянки, що не повторюється
на всій території України,
індивідуальна послідовність цифр та
знаків, яка присвоюється земельній
ділянці під час її державної
реєстрації і зберігається за нею
протягом усього часу існування.

Згідно із п.143 Порядку №749 кадастровий
номер присвоюється земельній ділянці
після погодження документації із
землеустрою та прийняття рішення про
надання земельної ділянки у власність
(користування) під час здійснення
державної реєстрації земельної
ділянки в Поземельній книзі в
установленому порядку.

Судами встановлено, що земельна
ділянка площею 0,0582 га за адресою
АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної
ділянки :13:031:0019, на якій
розташована нежитлова будівля кафе,
літер «А-1», ще на час виготовлення
Державного акту СП «Лозівський
колгоспний ринок» вже була закріплена
за попередніми власниками нежитлової
будівлі кафе. Цій земельній ділянці
присвоєно відповідний кадастровий
номер під час здійснення державної
реєстрації земельної ділянки в
Поземельній книзі ще у 2010 році, тобто за
рік до того, як позивач став власником
будівлі туалету.

Судами також встановлено, що згідно
кадастрового плану, виконаного ТОВ
«Горизонт-Проект», залученого до
матеріалів справи за клопотанням
представника позивача, аналогічного із
планом Державного акту серії ЯЖ №461265,
земельна ділянка площею 1,8541 га межує із
земельною ділянкою площею 0,0582 га і вони
не перетинаються.

Судом першої інстанції встановлено, що
під час підготовки до укладення
договору оренди від 31.05.2011 року
земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 з
кадастровим номером: :13:031:0019,
складався акт встановлення та
погодження меж земельної ділянки від
07.10.2010 року, який є невід'ємною частиною
цього договору, представником
правомочного власника суміжної
земельної ділянки - СП «Лозівський
колгоспний ринок», було погоджено межу
ділянки ОСОБА_4 без будь-яких
зауважень.

Враховуючи встановлені по справі
обставини колегія суддів погоджується
з висновками судів про те, що належні
ТОВ «Лозівський ринок» та ОСОБА_4
будівлі є різними за усіма суттєвими
ознаками, знаходяться за різними
адресами та на різних земельних
ділянках, які мають різні кадастрові
номери, що унеможливлює їх ототожнення,
та відповідно, порушення прав позивача
оскаржуваним рішенням.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду апеляційної інстанції
про те, що вимога про скасування
державного акту про право власності на
земельну ділянку підлягає розгляду в
порядку адміністративного судочинства
за умови, коли видача та реєстрація
державного акту на право власності є
наслідком прийняття суб'єктом владних
повноважень відповідного рішення і є
похідною від основної вимоги.

Відповідно до ст.. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З огляду на наведене, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про відсутність
підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 220 КАС України суд
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Згідно частини 3 статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Лозівський ринок" відхилити.

Постанову Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 18 жовтня
2013 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 04 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:

з оригіналом згідно: помічник судді
А.О. Кулеша