Справа № 760/18418/13-а (2а-2/14)
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Бобровник
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

31 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді:
Беспалова О. О.

суддів:
Парінова А. Б., Губської О. А.

за участю секретаря:
Тур В. В.

позивача ОСОБА_2, представника
відповідача Харченко О. О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні у
місті Києві апеляційну скаргу
Державної виконавчої служби України на
постанову Солом'янського районного
суду м. Києва від 30 квітня 2014 р. у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Державної виконавчої служби України
про визнання протиправними
бездіяльності і рішення посадових
осіб, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Солом'янського
районного суду м. Києва із
адміністративним позовом до Державної
виконавчої служби України про визнання
протиправними бездіяльності і рішення
від 05 серпня 2013 року про закінчення
виконавчого провадження на підставі п.
п. 8 ч. 1 ст. 49 і ст. 50 Закону України "Про
виконавче провадження" посадових осіб
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
(головного державного виконавця
Каращук К. Л. та в.о. начальника відділу
примусового виконання рішень Власика
Д. В.) у виконавчому провадженні № 38319279,
відкритому за виданим 01.03.2013 року
Солом'янським районним судом м. Києва
дублікатом виконавчого листа в
адміністративній справі № 2-а-3447/11 про
зобов'язання Головного управління
Пенсійного фонду України у м. Києві і
Головного управління праці та
соціального захисту населення, яке в
подальшому перейменовано в
Департамент соціальної політики
Виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), вжити дій для
призначення, нарахування та виплати
ОСОБА_2 недоплаченої суми грошової
допомоги до 5 травня за 2011 рік, за
виключенням виплат, здійснених у 2011
році; скасування постанови головного
державного виконавця ВПВР ДВС України
Каращук К. Л. від 5 серпня 2013 року про
закінчення на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49. ст.
50 Закону України "Про виконавче
провадження" виконавчого провадження
№ 38319279; зобов'язання відповідних
посадових осіб ДВС України вжити всіх
передбачених Законом України "Про
виконавче провадження", з урахуванням
положень Закону України "Про гарантії
держави щодо виконання судових
рішень"', заходів для виконання в
повному обсязі судового рішення та
виданого на його підставі дубліката
виконавчого листа від 01. 03. 2013 року в
справі № 2-а-3447/11, в тому числі вчинити
передбачені зазначеним Законом
виконавчі дії, які вчиняються в таких
випадках при виконанні рішень
майнового характеру; зобов'язання
боржника подати у встановлений судом
строк звіт про виконання у повному
обсязі судового рішення.

Постановою Солом'янського районного
суду м. Києва від 30 квітня 2014 р.
адміністративний позов задоволено
частково.

Визнано протиправними бездіяльність і
рішення від 05 серпня 2013 року про
закінчення виконавчого провадження на
підставі п. п. 8 ч. 1 ст. 49 і ст. 50 Закону
України "Про виконавче провадження"
посадових осіб Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України (головного державного
виконавця Каращук К. Л. та в.о.
начальника відділу примусового
виконання рішень Власика Д. В.) у
виконавчому провадженні № 38319279,
відкритому за виданим 01.03.2013 року
Солом'янським районним судом м. Києва
дублікатом виконавчого листа в
адміністративній справі № 2-а-3447/11
про зобов'язання Головного управління
Пенсійного фонду України у м. Києві і
Головного управління праці та
соціального захисту населення, яке в
подальшому перейменовано в
Департамент соціальної політики
Виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), вжити дій для
призначення, нарахування та виплати
ОСОБА_2 недоплачену суму грошової
допомоги до 5 травня за 2011 рік, за
виключенням виплат, здійснених у 2011
році.

Скасовано постанову головного
державного виконавця ВПВР ДВС України
Каращук К. Л. від 5 серпня 2013 року про
закінчення на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49. ст.
50 Закону України "Про виконавче
провадження" виконавчого провадження
№ 38319279, відкритого за виданим 01.03.2013
року Солом'янським районним судом м.
Києва дублікатом виконавчого листа в
адміністративній справі № 2-а-3447/11 про
зобов'язання Головного управління
Пенсійного фонду України у м. Києві і
Головного управління праці та
соціального захисту населення, яке в
подальшому перейменовано в
Департамент соціальної політики
Виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), вжити дій для
призначення, нарахування та виплати
ОСОБА_2 недоплачену суму грошової
допомоги до 5 травня за 2011 рік, за
виключенням виплат, здійснених у 2011
році.

Зобов'язано посадових осіб Державної
виконавчої служби України вжити всіх
передбачених Законом України "Про
виконавче провадження", з
урахуванням положень Закону України
"Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень", заходів для виконання
в повному обсязі судового рішення та
виданого на його підставі дубліката
виконавчого листа від 01.03.2013 року в
справі № 2-а-3447/11, в тому числі вчинити
передбачені зазначеним Законом
виконавчі дії, які вчиняються в таких
випадках при виконанні рішень
майнового характеру.

В решті вимоги залишено без
задоволення.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
в частині задоволення позовних вимог
та постановити нову, якою у задоволенні
позовних вимог відмовити, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судове рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги в частині
задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що
з'явились, дослідивши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду - без змін з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
було вірно встановлено судом першої
інстанції, відповідно до дубліката
виконавчого листа Солом'янського
районного суду м. Києва в справі №
2-а-3447/11 Головне управління Пенсійного
фонду України в м. Києві і Головне
управління праці та соціального
захисту населення зобов'язані вжити
дій для призначення, нарахування та
виплати ОСОБА_2 недоплаченої суми
грошової допомоги до 5 травня 2011 року,
за виключенням виплат, здійснених у 2011
році, і боржником за даним виконавчим
документом: ГУ праці та соціального
захисту населення Виконавчого органу
КМДА, відповідно до повноважень
управління, вжито дії щодо
перерахування стягувачу разової
грошової допомоги до 5 травня за 2011 рік
і подачі до Київського міського центру
по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат, одним із головних
завдань якого згідно з п.п. 3.2 та 3.3
затвердженого розпорядженням КМДА від
27.01.2007 року № 65 Положення про цей Центр
є виплати всіх видів соціальної
допомоги, листа від 19.02.2013 року №11-492 та
списку-розпорядження для проведення
доплати стягувачу в розмірі 4838 грн.

Передача вказаного списку до
уповноваженого на виплату коштів
органу, на думку відповідача, свідчить
про повне виконання судового рішення
боржником за виконавчим листом.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів зазначає
наступне.

Частиною першою статті 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
від 21.04.1999 р. № 606-XIV встановлено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі статтею 32 Закону № 606
заходами примусового виконання рішень
є: звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб; звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника; вилучення в
боржника і передача стягувачу певних
предметів, зазначених у рішенні; інші
заходи, передбачені рішенням.

За період з 06.06.2013 року (відкриття
виконавчого провадження) по 05.08.2013 року
(закінчення виконавчого провадження)
державний виконавець не вчинив всіх
необхідних дій для належного виконання
рішення суду боржником.

Отже, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що державним
виконавцем не було здійснено всі
необхідні заходи щодо своєчасного і
повного виконання рішення суду.

При закритті виконавчого
провадження державний виконавець
керувався пунктом 8 частини першої
статті 49 Закону № 606, відповідно до
якого, виконавче провадження підлягає
закінченню у разі фактичного
виконання в повному обсязі рішення
згідно з виконавчим документом.

Натомість, при закритті
виконавчого провадження, як зазначає
позивач і не заперечує відповадач,
кінцевого результату виконання
судового рішення - виплати стягувачу
коштів - не віцдбулося.

За приписами частини третьої статті 75
даного Закону у разі якщо виконати
рішення без участі боржника неможливо,
державний виконавець накладає на
боржника штраф відповідно до статті 89
цього Закону та вносить подання
(повідомлення) правоохоронним органам
для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
Відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Судом першої інстанції встановлено, що
державним виконавцем не виконано
вимоги частини третьої статті 75 Закону
№ 606 щодо накладення на боржника штрафу
відповідно до статті 89 цього Закону та
внесення подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
державним виконавцем у даному
виконавчому провадженні було вчинено
не всі дії, які передбачаються Законом
№ 606, внаслідок чого рішення суду, що
набрало законної сили, виконано не у
повному обсязі.

Доводи відповідача щодо того, що
вирішення питання про виплату
визначених судовим рішенням коштів не
входить до компетенції Департаменту
соціальної політики Виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) колегією суддів не
приймаються в якості належних з огляду
на те, що у відповідності до ч. 1
Типового положення про центр по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 25.04.2006 р. № 147,
центр по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат (далі - Центр) є
державною установою і
підпорядковується головному
управлінню праці та соціального
захисту населення обласної (у місті
Києві - Головному управлінню
соціального захисту населення міської)
державної адміністрації.

З огляду на те, що Київський міський
центр по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат знаходиться у
підпорядкуванні Департаменту
соціальної політики Виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації), розмежування
повноважень між цими двома державними
структурами не звільняє останньої від
обов'язку по виконанню судового
рішення у повному обсязі.

В частині зобов'язання судом першої
інстанції посадових осіб Державної
виконавчої служби України вжити всіх
передбачених заходів для виконання в
повному обсязі судового рішення
колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 1.6 Методології
проведення антикорупційної
експертизи, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 23.06.2010
р. № 1380/5, дискреційні повноваження -
сукупність прав та обов'язків органів
державної влади та місцевого
самоврядування, осіб, уповноважених на
виконання функцій держави або
місцевого самоврядування, що надають
можливість на власний розсуд визначити
повністю або частково вид і зміст
управлінського рішення, яке
приймається, або можливість вибору на
власний розсуд одного з декількох
варіантів управлінських рішень,
передбачених нормативно-правовим
актом, проектом нормативно-правового
акта.

У відповідності до п. п. 4 абз. 3 п. 2.4
взаазної Методології дискреційні
повноваження дозволяють органу (особі,
уповноваженій на виконання функцій
держави або місцевого самоврядування)
обрати форму реалізації своїх
повноважень - видання нормативного або
індивідуально-правового акта, вчинення
(утримання від вчинення)
адміністративної дії.

Зважаючи на те, що рішенням суд першої
інстанції встановив протиправність
вчинення відповідачем дій у вигляді
відмови у відкритті виконавчого
провадження, виключивши тим самим одну
із двох можливих форм реалізації своїх
повноважень, а здійснення всіх
можливих заходів для примусового
виконання рішення покладено на органи
державної виконавчої служби
законодавством, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції не здійснював втручання у
дискреційні повноваження відповідача
зобов'язуючи останнього вчинити всіх
дій по його виконанню згідно діючого
законодавства.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують позиції суду першої
інстанції.

Згідно статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
ухвалив оскаржуване рішення в частині
його оскарження відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, а тому
підстави для його скасування або зміни
відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
виконавчої служби України на постанову
Солом'янського районного суду м. Києва
від 30 квітня 2014 р. у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Державної виконавчої служби України
про визнання протиправними
бездіяльності і рішення посадових осіб
залишити без задоволення.

Постанову Солом'янського районного
суду м. Києва від 30 квітня 2014 р. залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядку і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя

О. О. БеспаловСуддя А.
Б. ПаріновСуддя О. А.
Губська (Повний текст ухвали
виготовлено 05.08.2014 року)

.

Головуючий суддя
Беспалов О.О.

Судді:
Губська О.А.

Парінов А.Б.