Справа № 2а-11330/11/1370
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" липня 2014 р. м. Київ
К/800/65055/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 06 листопада
2013 року в справі за його позовом до
управління Міністерства внутрішніх
справ України на Львівській залізниці,
Державного казначейства України,
Міністерства внутрішніх справ України
про стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2010 року ОСОБА_4 звернувся в
суд з адміністративним позо вом, в
якому зазначав, що грудні 2008 року був
звільнений зі служби в органах
внутрішніх справ. У зв'язку з наданням у
травні 2008 року щорічної відпустки йому
було виплачено матеріальну допомогу на
оздоровлення та на вирішення
соціально-побутових питань. У зв'язку з
тривалим лікуванням у листопаді 2008
року звернувся з рапортом про виплату
другої матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань,
яку було при-значено проте не було
виплачено у зв'язку з відсутністю
коштів. Також при звільненні не було
виплачено премію та одноразову грошову
допомогу у розмірі 50% місячного
гро-шового забезпечення за кожний
повний календарний рік служби.

У зв'язку з порушенням права на належне
матеріальне забезпечення було також
завдано моральну шкоду, яку просив
відшкодувати.

Неодноразово уточнюючи позовні вимоги,
просив стягнути з Державного бюджету
України за рахунок та в межах бюджетних
асигнувань, встановлених на утримання
управління Міністерства внутрішніх
справ України на Львівській залізниці
премію у розмірі 14 813 грн. та
матеріальну допомогу у розмірі 14 463
грн., стягнути з Міністерства
внутрішніх справ України одноразову
грошову допомогу у розмірі 9 642 грн. та
відшкодувати моральну шкоду.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 22 травня 2012
року відмовлено у задоволенні
клопотання про залишення позовної
заяви без розгляду.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 02 жовтня 2012
року позов задоволено частково:
стягнуто з Державного бюджету України
за рахунок та в межах бюджетних
асигнувань, встановлених на утримання
управління Міністерства внутрішніх
справ України на Львівській залізниці
премію в розмірі 14 813 грн. та
матеріальну допомогу у розмірі 14 463
грн., стягнуто з Міністерства
внутрішніх справ України одноразову
вихідну допомогу у розмірі 9 642 грн.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 06 листопада
2013 року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове, яким
стягнуто з Державного бюджету України
за рахунок та в межах бюджетних
асигнувань, встановлених на утримання
управління Міністерства внутрішніх
справ України на Львівській залізниці
матеріальну допомогу в розмірі 4 821 грн.

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, позивач просив
змінити рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 проходив
публічну службу на посаді начальника
лінійного пункту міліції на станції
Дрогобич лінійного відділу на станції
Стрий лінійного управління на
Львівській залізниці.

З 20 травня по 07 липня 2008 року позивачу
дозволена чергова відпустка. У зв'язку
з цим 12 травня та 31 липня 2008 року він
звернувся з рапортами про надання
матеріальної допомоги для
оздоровлення та на вирішення
соціально-побутових питань. Відповідно
до резолюцій керівника на даних
рапортах було дозволено виплату
матеріальних допомог у розмірах
місячного грошового забезпечення.

28 листопада 2008 року позивач знову
звернувся з рапортом про надання ще
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, на
виконання якого наказом начальника
лінійного управління на Львівській
залізниці від 28 листопада 2008 року №73
о/с зобов'язано надати таку допомогу у
розмірі місячного грошового
забезпечення.

Наказом начальника лінійного
управління на Львівській залізниці від
21 січня 2009 року №2 о/с внесено зміни в
наказ про звільнення позивача зі
служби та його звільнено за віком з 01
грудня 2008 року.

Листом від 17 лютого 2009 року позивача
повідомлено, що при звільненні йому
було нараховано, але не виплачено у
зв'язку з відсутністю коштів, премію у
розмірі 14 813 грн. та одноразову грошову
допомогу при звільненні - 9 642 грн.
Погашення заборгованості буде
здійснюватися поступово по мірі
надходження коштів та у порядку
черговості.

Листом від 05 березня 2009 року позивача
повідомлено, що при звільненні йому
було нараховано, але не виплачено у
зв'язку з відсутністю коштів премію в
розмірі 14 813 грн., одноразову грошову
допомогу - 9 642 грн., матеріальну
допомогу на оздоровлення - 4 821 грн. та на
вирішення соціально-побутових питань -
4 821 грн.

Відповідно до видаткового касового
ордеру №360 позивачу 19 червня 2009 року
було виплачено одноразову грошову
допомогу при звільненні в сумі 9 642 грн.,
що під-тверджується його особистим
підписом.

Вирішуючи спір суд першої інстанції
виходив з того, що позивач має право на
спірні виплати.

Скасовуючи рішення окружного суду та
ухвалюючи нове, апеляційний суд
виходив з того, що одноразова грошова
допомога при звільненні була правильно
обчислена та виплачена у червні 2009 року
відповідно до відомостей зазначених у
грошовому атестаті, з яким при
звільненні погодився позивач;
матеріальна допомога підлягає
стягненню, оскільки у листопаді 2008
року наказом керівника установи її
було надано, але наказ не реалізовано;
наказ про преміювання позивача не
видавався, тому відсутні підстави для
стягнення премії.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

На виконання постанови Кабінету
Міністрів України від 07 листопада 2007
року № 1294 «Про упорядкування структури
та умов грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу» та з метою
впорядкування структури та умов
грошового забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, наказом Міністерства
внутрішніх справ України від 31 грудня
2007 року №499 затверджено та введено в
дію з 01 січня 2008 року Інструкцію про
порядок виплати грошового
забезпечення особам рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ.

Пунктом 2.16 даної Інструкції
встановлено, що особам рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ надається
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань та допомога
для оздоровлення при щорічній основній
відпустці в розмірі, що не перевищує їх
місячного грошового забезпечення.

Задовольняючи позов частково
апеляційний суд обґрунтовано виходив з
того, що місячне грошове забезпечення
позивача становило 4821 гр., а посилання
позивача на те, що його слід збільшити
на розмір матеріальної допомоги - не
ґрунтується на законодавстві.

Відповідно до пункту 2.15 Інструкції про
порядок виплати грошового
забезпечення особам рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, якою керувався
відповідач, преміювання осіб рядового
і начальницького складу органів
внутрішніх справ здійснюється
відповідно до їх особистого вкладу в
загальний результат служби у межах
фонду преміювання, утвореного в
розмірі не менш як 10 відсотків
посадових окладів, та економії фонду
грошового забезпечення.

Виплата премій особам рядового і
начальницького складу, зменшення її
розміру або позбавлення в повному
розмірі здійснюються за наказами
керівників органів і підрозділів,
закладів та установ Міністерства
внутрішніх справ України. Накази про
преміювання осіб рядового і
начальницького складу видаються до
10-го числа кожного місяця на підставі
мотивованих рапортів начальників
структурних підрозділів, погоджених з
фінансовим підрозділом у частині
розміру фонду преміювання. У рапортах з
клопотанням про позбавлення премії чи
зменшення її розмірів зазначаються
конкретні причини, які стали підставою
для цього.

Апеляційним судом встановлено, що
наказ про встановлення позивачу
премії, зокрема у розмірі 14 813 грн. не
видавався, з огляду на викладене суд
прийшов до правильного висновку про
необґрунтованість вимог про її
стягнення.

Відповідно до вимог статті 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб», в редакції
чинній на час виникнення спірних
правовідносин, пенсії особам
офіцерського складу, особам, які мають
право на пенсію за цим Законом,
обчислюються з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії в розмірах,
установлених законодавством.

Апеляційний суд обґрунтовано виходив з
того, що грошовий атестат позивача
відповідає вимогам закону, а розмір
одноразової грошової допомоги при
звільненні зі служби обчислено
правильно.

На підставі наведеного та керуючись
статтями 222, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 06 листопада 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/