Справа № 809/1217/13-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" серпня 2014 р. м. Київ
К/800/22559/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Гончар Л.Я., Донця О.Є.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу
Державної реєстраційної служби
України на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 29 травня 2013
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 27 березня 2014 року

справа № 809/1217/13-а

за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3

до Державної реєстраційної
служби України, Реєстраційної служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції

третя особа державний реєстратор
прав на нерухоме майно Соловій
Володимир Володимирович

про зобов'язання
вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2013 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3
звернулись до Івано-Франківського
окружного адміністративного суду з
позовом до Державної реєстраційної
служби України, Реєстраційної служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції, третя особа -
державний реєстратор Соловій
Володимир Володимирович, про
зобов'язання вчинити певні дії та
визнання протиправними рішень про
відмову у скасуванні записів.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
29.05.2013, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27.03.2014,
позов задоволено частково.

Зобов'язано Державну реєстраційну
службу України скасувати у Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
запис про іпотеку об'єкта житлової
нерухомості (реєстраційний номер
1) будинку АДРЕСА_1 під порядковим
номером 465232.

Зобов'язано Державну реєстраційну
службу України скасувати у Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
запис про обтяження об'єкту житлової
нерухомості (реєстраційний номер
1) будинку АДРЕСА_1 під порядковим
номером 465106. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями
судів попередніх інстанцій в частині
задоволеного позову, Державна
реєстраційна служба України (далі -
Укрдержреєстр) оскаржила їх у цій
частині у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказані судові акти з
мотивів порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
прийняти нове рішення у справі - про
відмову у задоволенні позову повністю.

Касаційна скарга обґрунтована серед
іншого тим, що права позивачів у цьому
випадку Укрдержреєстром порушено не
було, а для скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно чинним законодавством
України чітко передбачено відповідну
процедуру, яку позивачами не було
дотримано. У свою чергу, відмовляючи у
задоволенні заяв позивачів, державний
реєстратор Соловій В.В. діяв
правомірно.

Згідно з частиною другою статті 220 КАС
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, установленому пунктом 1
частини першої статті 222 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
процесуального та матеріального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з огляду на
таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, рішенням
Івано-Франківського міського суду від
11.05.2012 у справі №0904/4950/, яке набрало
законної сили, за ОСОБА_2 визнано
право власності на частину житлового
будинку (другий поверх площею 95,2 кв. м,
третій поверх площею 94,8 кв. м) по
АДРЕСА_1. За ОСОБА_3 визнано право
власності на частину цього ж будинку
(перший поверх площею 123,8 кв. м, літню
кухню, гараж), а також на прибудинкову
територію площею 0,04 га.

Відповідно до вказаного судового
рішення позивачі 01.08.2012 в обласному
комунальному підприємстві
«Івано-Франківське обласне бюро
технічної інвентаризації» здійснили
державну реєстрацію права власності на
житлову нерухомість - будино АДРЕСА_1.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 12.11.2012 у справі №0907/15211, яке
набрало законної сили, припинено
договір іпотеки від 01.08.2006 № 1088,
укладений між ОСОБА_5 та ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль». Скасовано в
Державному реєстрі іпотек запис з
порядковим номером 3543115 від 01.08.2006 про
обтяження на підставі договору іпотеки
від 01.08.2006 № 1088 майнових прав на
домоволодіння номер РПВН: 14681402 АДРЕСА_1
та земельну ділянку для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд площею
0,04 га.

27.03.2013 Реєстраційною службою
Івано-Франківського міського
управління юстиції в зв'язку з
відкриттям розділу до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
перенесено з Державного реєстру іпотек
запис про іпотеку об'єкта житлової
нерухомості (реєстраційний номер
1) будинку АДРЕСА_1 з порядковим
номером 465232, а також перенесено з
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна запис про
обтяження об'єкту житлової нерухомості
(реєстраційний номер 1) будинку
АДРЕСА_1 з порядковим номером 465106.

12.04.2013 ОСОБА_2 звернувся до
Реєстраційної служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції із заявами про
скасування записів про іпотеку та про
обтяження прав на нерухоме майно
будинку АДРЕСА_1. Рішеннями державного
реєстратора прав на нерухоме майно
реєстраційної служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції від 12.04.2013 ОСОБА_2 у
задоволенні заяв відмовлено на
підставі частини дев'ятої статті 16
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

Приймаючи рішення в частині
задоволеного позову, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
суд апеляційної інстанції, виходив з
того, що внесення Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно записів
про іпотеку об'єкта житлової
нерухомості (будинку АДРЕСА_1) та запису
про обтяження цього об'єкта
нерухомості є протиправними, такими, що
порушують гарантовані Конституцією та
законами України права позивачів на
володіння, користування і
розпорядження своєю власністю, а
відмова державного реєстратора у
скасуванні цих записів - неправомірною.

Крім того, у своїх рішеннях суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що скасування записів про іпотеку та
про обтяження прав на нерухоме майно
позивачів належить до повноважень саме
державного реєстратора
Укрдержреєстру, а не територіального
органу державної реєстрації прав.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
погоджується зі вказаними висновками
судів попередніх інстанцій, а рішення
цих судів вважає передчасними з огляду
на таке.

Згідно з положеннями частини першої
статті 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Частиною другою статті 19 Конституції
України визначено, що органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Наказом Міністерства юстиції України
від 02.04.2013 № 607/5, в редакції, чинній на
час спірних правовідносин, було
установлено, що у разі подання до
структурних підрозділів головних
управлінь юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, в областях, містах
Києві та Севастополі, а також районних,
районних у містах, міських (міст
обласного значення), міськрайонних,
міжрайонних управлінь юстиції, що
забезпечують реалізацію повноважень
Укрдержреєстру, заяви про державну
реєстрацію права власності та/або
інших речових прав на нерухоме майно
(далі - речові права), що виникають на
підставі рішення суду, що набрало
законної сили, де однією із сторін є
юридична особа, та/або інший суб'єкт
господарювання, та/або фізична особа -
підприємець; на підставі договору
іпотеки, що містить застереження про
задоволення вимог іпотекодержателя; на
цілісні майнові комплекси підприємств;
на новосформовані земельні ділянки
лісогосподарського,
природоохоронного, оздоровчого,
рекреаційного, історико-культурного
призначення, водного та
природно-заповідного фонду загальною
площею понад 1 га; на земельні ділянки
загальною площею понад 1 га, які
відводяться за рахунок земель
лісогосподарського,
природоохоронного, оздоровчого,
рекреаційного, історико-культурного
призначення, водного та
природно-заповідного фонду (у тому
числі із зміною цільового призначення);
на підставі договорів про інвестування
та/або договорів про спільну
діяльність, однією із сторін у яких є
держава в особі органу управління
майном або територіальна громада в
особі відповідного органу місцевого
самоврядування або підприємства,
установи, організації державної чи
комунальної форми власності; на
гідротехнічні споруди водних об'єктів
загальнодержавного значення та на
земельні ділянки під такими спорудами;
на підставі договору оренди,
суперфіцію, емфітевзису земельної
ділянки між організатором земельних
торгів і переможцем торгів; на земельні
ділянки, сформовані у порядку
відведення земельної ділянки із земель
державної та комунальної форми
власності у разі підготовки лотів до
проведення земельних торгів; на
нерухоме майно загальною площею понад
5000 кв. метрів, а також у випадку подання
рішення суду, що набрало законної сили,
про зобов'язання органу державної
реєстрації прав та/або державного
реєстратора речових прав на нерухоме
майно органу державної реєстрації прав
вчинити дії щодо реєстрації,
скасування реєстрації речових прав на
нерухоме майно або скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно з відповідною заявою
або без неї щодо вищезазначених
речових прав державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно,
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та
скасування записів Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно
проводяться державними реєстраторами
прав на нерухоме майно Укрдержреєстру
відповідно до додатка до цього наказу.

Відповідно до пункту 2 Порядку
взаємодії органів державної
реєстрації прав та їх посадових осіб як
додатку до наказу Міністерства юстиції
України від 02.04.2013 N 607/5 державна
реєстрація, скасування державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та скасування записів Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
у випадках, передбачених у пункті 1
наказу, проводиться державними
реєстраторами прав на нерухоме майно
Укрдержреєстру відповідно до Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011 N 703.

Згідно з положеннями пунктів 3 та 4
Порядку взаємодії органів державної
реєстрації прав та їх посадових осіб,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 02.04.2013 № 607/5,
протягом одного робочого дня з дати
прийняття заяви орган державної
реєстрації прав забезпечує
виготовлення електронних копій
документів, поданих для державної
реєстрації прав, шляхом їх сканування
та розміщення у базі даних про
реєстрацію заяв і запитів Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Орган державної реєстрації прав у день
прийняття відповідної заяви або
рішення суду про державну реєстрацію
речових прав та їх обтяжень, скасування
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно або скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно у випадках,
передбачених пунктом 1 наказу, та
виконання дій, передбачених пунктом 3
цього Порядку, за допомогою
програмного забезпечення Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
передає таку заяву на розгляд до
Укрдержреєстру.

Таким чином, суд касаційної інстанції
звертає увагу на те, що чинним
законодавством України чітко
передбачено процедуру здійснення
скасування записів Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, в які
бере безпосередню участь і
територіальний орган Укрдержреєстру.

У той же час, суд касаційної інстанції
звертає увагу на таке.

Відповідно до частини дев'ятої статті 16
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» державна
реєстрація припинення іпотеки,
обтяження проводиться на підставі
заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний
подати протягом п'яти робочих днів з
дня припинення іпотеки, обтяження
самостійно або на письмову вимогу
боржника чи іншої особи, права якої
порушено через наявність таких
реєстраційних записів.

Наказом Міністерства юстиції України
від 12.12.2011 № 3502/5 затверджено порядок
прийняття і розгляду заяв про внесення
змін до записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень та скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно (далі - Порядок №3502/5).

Згідно з пунктом 2.1 цього Порядку №3502/5
для внесення змін до записів, внесення
записів про скасування державної
реєстрації прав та скасування записів
Державного реєстру прав заявник подає
органу державної реєстрації прав,
державним реєстратором якого було
проведено державну реєстрацію прав,
або нотаріусу, яким проведено державну
реєстрацію прав, заяву та документи,
визначені цим Порядком.

Пунктом 2.6 Порядку №3502/5 установлено, що
для внесення записів про скасування
державної реєстрації прав, скасування
записів Державного реєстру прав
заявник подає рішення суду про
скасування рішення державного
реєстратора, що набрало законної сили,
та копії документів, визначених у
пункті 2.3 цього розділу.

Згідно з частиною першою статті 159 КАС
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Оскаржувані судові акти названим
вимогам процесуального закону не
відповідають у зв'язку з наступним.

Відповідно до частини першої статті 70
КАС України належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування.

Згідно з частиною четвертою статті 70
КАС України обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Ураховуючи вказані положення правових
норм адміністративного судочинства,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
звертає увагу на те, що під час
вирішення цього спору по суті суду
першої інстанції необхідно дослідити,
чи під час звернення до відповідача із
заявами про скасування записів у
Державному реєстрі прав ОСОБА_2 надав
державному реєстратору рішення
Івано-Франківського міського суду від
12.11.2012 у справі №0907/15211.

Також, надаючи правову оцінку діям
державного реєстратора у
мотивувальній частині рішення, суд
першої інстанції не задовольнив
позовні вимоги в частині визнання
протиправними рішень про відмову у
скасуванні записів Державного реєстру
прав, на що не звернув увагу суд
апеляційної інстанції.

З огляду на викладене доводи
касаційної скарги частково
заслуговують на увагу, у зв'язку з чим
наявні підстави для її часткового
задоволення та скасування
оскаржуваних судових рішень.

Частиною першою статті 220 КАС України
визначено, що суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно з частиною другою статті 227 КАС
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій під час
прийняття рішень по суті спору у цій
справі було порушено норми
процесуального права, що унеможливило
встановлення фактичних обставин, які
мають значення для правильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
реєстраційної служби України
задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 29
травня 2013 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 27 березня 2014 року в цій справі
скасувати, справу направити на новий
судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, і може бути переглянута
Верховним Судом України у строк та у
порядку, визначеними статтями 237 - 2391
КАС України.

Головуючий

(підпис)

К.В. Конюшко

Судді

(підпис)

Л.Я. Гончар

(підпис)

О.Є. Донець

Згідно з оригіналом помічник судді

М.Р. Мергель