Справа № 807/2945/13-а
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

06 серпня 2014 року м. Київ
В/800/3649/14

Вищий адміністративний суду України в
складі колегії суддів:

судді-доповідача Ланченко Л.В.

суддів Голубєвої Г.К., Карася О.В.,
Пилипчук Н.Г., Рибченка А.О.

розглянувши заяву Державної
податкової інспекції у Іршавському
районі Головного управління
Міндоходів у Закарпатській області

про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
01.07.2014

у справі № 807/2945/13-а (876/14613/13) (К/800/15343/14)

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у
Іршавському районі Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ДПІ у Іршавському районі ГУ Міндоходів
у Закарпатській області подано заяву
№б/н від 30.07.2014 про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
01.07.2014, посилаючись на неоднакове
застосування судами касаційної
інстанції норм матеріального права, а
саме, пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість» та п.198.3
ст.198 Податкового кодексу України, в
ухвалі щодо якої подана заява про
перегляд, та постанові Вищого
адміністративного суду України від
27.03.2014 у справі №К/9991/29333/11.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

У відповідності до п. 4 постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України від 13.12.2010 № 2 «Про судову
практику застосування статей 235-240
Кодексу адміністративного судочинства
України» подібність правовідносин
означає, зокрема, тотожність
суб'єктного складу учасників відносин,
об'єкта та предмета правового
регулювання, а також умов застосування
правових норм (зокрема, часу, місця,
підстав виникнення, припинення та
зміни відповідних правовідносин).
Зміст правовідносин з метою з'ясування
їх подібності в різних рішеннях суду
(судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Питання про допуск справи до
провадження у Верховному Суді України
вирішується Вищим адміністративним
судом України лише в межах аналізу тих
судових рішень, на які посилається
заявник.

Колегія суддів не вбачає підстав для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України, з огляду на
таке.

Зі змісту ухвали Вищого
адміністративного суду України від
01.07.2014 про перегляд якої ставиться
питання, вбачається, що підставою для
задоволення позовних вимог стало те, що
позивач є фізичною особою, яка здійснює
діяльність, віднесену законодавством
до підприємницької, є платником ПДВ
у розумінні ст.ст.14, 180 ПК України та
зареєстрований у встановленому
порядку платником ПДВ, тому на нього
повною мірою поширюються правові
норми, які визначають порядок
обчисленні і сплати ПДВ, формування
податкового кредиту та бюджетного
відшкодування сум ПДВ, у зв'язку з чим
при придбанні транспортних засобів з
метою їх використання у власній
господарській діяльності у повній
відповідності до вказаних норм
податкового законодавства отримав
право на віднесення сплачених сум
ПДВ до податкового кредиту, суми
податкового кредиту підтверджені
належним чином оформленими ВМД (сплата
ПДВ при імпорті транспортних засобів в
повному обсязі підтверджена).
Реєстрація транспортних засобів, що
належать фізичним особам -
підприємцям, здійснюється за ними як
за фізичними особами, що відповідає
пункту 6 Порядку державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів.

При прийнятті постанови Вищого
адміністративного суду України від
27.03.2014, яка додана заявником до заяви як
приклад неоднакового застосування
судами норм матеріального права, суд
касаційної інстанції виходив з того, що
за змістом норми пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» до податкового кредиту не
можуть бути включені суми ПДВ, сплачені
у вартості товарів (послуг), які не
відповідають загальноприйнятим
правилам та діловій меті будь-якого
господарювання, з огляду на те, що
зворотній викуп позивачем одного і
того ж товару (обладнання) був
здійсненний у межах одного
календарного місяця, без обґрунтування
наявності об?єктивних підстав значного
збільшення його ціни.

Таким чином, аналіз наведених судових
рішень суду касаційної інстанції не
дає підстав вважати, що ним було
неоднаково застосовано норми
матеріального права у подібних
правовідносинах, оскільки
правовідносини між сторонами у
справах, за якими ухвалені вказані вище
судові рішення, виникли з різних,
відмінних між собою обставин, яким
надавалась правова оцінка, тобто такі
правовідносини не є подібними, в яких
ухвалено різні судові рішення з
неоднаковим застосуванням норм
матеріального права, що виключає
підстави для допуску справи до
провадження Верховного Суду України.

З огляду на викладене, підстави для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України відсутні.

Керуючись ст.ст. 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Державній податковій
інспекції у Іршавському районі
Головного управління Міндоходів у
Закарпатській області у допуску справи
до провадження для перегляду Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
01.07.2014.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді
Л.В. Ланченко

Г.К.Голубєва

О.В.Карась

Н.Г.Пилипчук

А.О.Рибченко