Справа № 2а-711/11
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2а-711/11
інстанції: Соколова В.В.
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

28 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Солом'янському районі м. Києва на
постанову Солом'янського районного
суду м. Києва від 28 лютого 2011 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Солом'янському районі м. Києва,
Управління праці та соціального
захисту населення Солом'янської
районної в місті Києві державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про визнання
бездіяльності неправомірною та
визнання права на отримання
невиплаченої соціальної допомоги,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Солом'янському районі м. Києва,
Управління праці та соціального
захисту населення Солом'янської
районної в місті Києві державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат (далі - відповідачі)
про зобов'язання провести перерахунок
та виплату пенсії у розмірах
визначених ст.ст. 48, 50, 54 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Постановою Солом'янського районного
суду м. Києва від 28 лютого 2011 року
позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, відповідач - Управління
Пенсійного фонду України в
Солом'янському районі м. Києва подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції, як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

В зв'язку з поданням апеляційної скарги
на рішення суду першої інстанції, яке
відповідно до п. 2 частини першої ст. 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України прийнято у порядку скороченого
провадження, згідно з абз. 4 частини 8 ст.
183-2, п. 3 частини першої ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивач віднесений до І категорії осіб,
які постраждати внаслідок
Чорнобильської катастрофи, є інвалідом
ІІ групи, та отримує пенсію згідно з ЗУ
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

За змістом ст. 50 ЗУ "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" особам, віднесеним до
категорії 1, інвалідам 2 групи
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах - 75 відсотків мінімальної
пенсії за віком.

Частиною 4 статті 54 ЗУ "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" встановлено, що в усіх
випадках розмір пенсії для інвалідів 2
групи, щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою не може
бути нижчим 8 мінімальних пенсій за
віком.

Враховуючи вищевикладене, позивач має
право на одержання щомісячної
додаткової пенсії 75 % мінімальної
пенсії за віком, а розмір пенсії не може
бути нижчим 8 мінімальних пенсій за
віком.

Всупереч ст.ст. 50, 54 ЗУ "Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" позивачу пенсія
виплачувалась відповідно до Постанов
Кабінету Міністрів України.

Окрім цього, позивач у 2010 році отримав
щорічну допомогу на оздоровлення
передбачену ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" № 796 в
розмірі, передбаченому Постановою КМ
України від 12.07.2005 № 562 "Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Законом України від 28.12.2007, № 107-VI "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" текст
статті 48 Закону України №796 було
викладено в такій редакції "Одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України". Однак, в подальшому,
Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008, вказані зміни
визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними). Таким чином, станом
на дату виникнення спірних
правовідносин чинною є редакція статті
48 Закону України №796, що діяла до
внесення вказаних вище змін.

Так, частиною 3 ст. 48 Закону України №796
передбачено, що щорічна допомога на
оздоровлення учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
1 категорії виплачується в розмірі
п'ять мінімальних заробітних плат. Як
свідчать матеріали справи, позивач має
право на одержання щорічної допомоги
на оздоровлення у розмірах визначеними
ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Всупереч ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" позивачу щорічна допомога
на оздоровлення виплачувалась
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 року № 562.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що Постановою КМ України від 12.07.2005 № 562
не роз'яснено порядок застосування
Закону України №796, як це передбачено
статтею 62 цього Закону, а фактично
встановлено нові розміри соціальних
виплат, які є меншими в порівнянні з
розмірами, визначеними Законом.

З огляду на те, що ЗУ "Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" має вищу юридичну силу в
порівняні з Постановами Кабінету
Міністрів України, відповідач
неправомірно виплачував пенсію в
меншому розмірі ніж це передбачено ст.
ст. 48, 50, 54 зазначеного Закону.

За таких обставин, оскільки доводи
апеляційної скарги спростовуються
висновками суду першої інстанції та
матеріалами справи, а суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та постановив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
судова колегія залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Солом'янському районі м. Києва -
залишити без задоволення, а постанову
Солом'янського районного суду м. Києва
від 28 лютого 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення, є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя
Федотов І.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.