Справа № 821/1604/14
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2014-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/1604/14

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого: судді Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса
Обухівського районного нотаріального
округу ОСОБА_2, реєстраційної служби
Суворовського районного управління
юстиції у м. Херсоні, за участю третіх
осіб - публічного акціонерного
товариства "Укрсиббанк", товариства з
обмеженою відповідальністю
"Кей-Колект", товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрборг" про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з
адміністративним позовом до
приватного нотаріуса Обухівського
районного нотаріального округу ОСОБА_2
(далі - відповідач-1), реєстраційної
служби Суворовського районного
управління юстиції у м. Херсоні (далі -
відповідач-2), за участю третіх осіб -
публічного акціонерного товариства
"УкрСиббанк" (далі - третя особа, ПАТ
"УкрСиббанк"), товариства з обмеженою
відповідальністю "Кей-Колект" (далі -
третя особа, "Кей-Колект"), товариства з
обмеженою відповідальністю "УкрБорг"
(далі - третя особа, ТОВ "УкрБорг"), в
якому, з урахуванням уточнень позовних
вимог, просить визнати протиправними
дії відповідача щодо прийняття рішення
про внесення до Державного реєстру
іпотек змін стосовно іпотекодержателя
нерухомого майна - двокімнатної
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1; визнати недійсним запис про
обтяження іпотекою за реєстраційним
номером 3903930.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач
зазначає, що при вчиненні
реєстраційних дій щодо заміни
іпотекодержателя - ПАТ "УкрСиббанк" на
ТОВ "Кей-Колект", відповідачем-1
порушено вимоги законодавства, що
регулює дані правовідносини, а тому
такі дії слід визнати протиправними.

У наданих до суду запереченнях
відповідач-1 зазначає, що рішення про
державну реєстрації прав та їх
обтяжень прийняте нею на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Просить в задоволенні
позовних вимог відмовити.

Позивачем подано заяву про розгляд
справи в письмовому провадженні.

Відповідачем-1 надіслано заяву про
розгляд справи за її відсутності.

Належним чином повідомлені про дату,
час та місце розгляду справи
відповідач-2 та треті особи до суду не
прибули, клопотань про відкладення
розгляду справи за поважних причин чи
про розгляд за їх відсутності до суду
не надіслали.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин суд вважає, що
розгляд справи слід здійснювати в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступні обставини.

17.10.2006 р. між ОСОБА_1 та акціонерним
комерційним інноваційним банком
"УкрСиббанк" укладено договір № 0
про надання споживчого кредиту в сумі
18000,00 дол. США.

За умовами п.1.2.2 вищезазначеного
договору ОСОБА_1 (далі - Позичальник)
зобов'язувалась повернути Банку
кредит у повному обсязі у терміни,
встановлені графіком погашення
кредиту, але не пізніше 17 жовтня 2027 р. (
п.1.3.1 Договору).

За договором іпотеки від 17.10.2006 р.,
укладеним між ОСОБА_1 та АКІБ
"УкрСиббанк" в іпотеку передано
нерухоме майно - двохкімнатна квартира
за адресою: АДРЕСА_1.

11.06.2012 р. між ТОВ "Кей-Колект" та ПАТ
"УкрСиббанк" укладено Договір
факторингу № 4, за яким право вимоги за
зобов'язаннями, які виникли у
Позичальника на підставі Кредитного
договору № 0 від 17.10.2006 р. перейшли
до нового кредитора - ТОВ "Кей-Колект".

Згідно договору відступлення права
вимоги за договором іпотеки від 11.06.2012
р., ПАТ "УкрСиббанк" на підставі
договору факторингу № 4 від 11.06.2012 р.
передало, а ТОВ "Кей-Колект" прийняло
право вимоги за договором іпотеки по
кредитному договору № 0 від
17.10.2006 р., укладеного між ОСОБА_1 та
акціонерним комерційним інноваційним
банком "УкрСиббанк".

25.08.2012 р. приватним нотаріусом ОСОБА_2,
на підставі поданої ТОВ "Кей-Колект"
заяви та укладеного договору
відступлення прав вимоги за договорами
іпотеки від 11.062012 р. № 2459-2460 прийнято
рішення про реєстрацію змін обтяження
нерухомого майна іпотекою та здійснено
заміну іпотекодержателя з АКІБ
"УкрСибанк" на ТОВ "Кей-Колект", в зв'язку
з чим до Державного реєстру іпотек
внесено зміни.

Надаючи оцінку обгрунтованості вимог
позивача про незаконність дій
відповідача-1 щодо прийняття рішення
про внесення до Державного реєстру
іпотек змін стосовно іпотекодержателя
нерухомого майна, суд вважає за
необхідне врахувати наступні
обставини та положення законодавства.

Відповідно до пункту 8 постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України від 20.05.2013 року № 8 "Про окремі
питання юрисдикції адміністративних
судів" та абзацу другого частини першої
статті 2 Закону України від 01.07.2004 р. №
1952-IV "Про державну реєстрацію речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень"
(далі - Закон № 1952-IV) державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно - це офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

За змістом ст. 9 Закону № 1952-IV державний
реєстратор є державним службовцем,
крім випадку, коли державним
реєстратором є нотаріус як спеціальний
суб'єкт, на якого покладаються
(делегуються) функції державного
реєстратора прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону № 1952-IV
дії або бездіяльність державного
реєстратора, державного кадастрового
реєстратора, нотаріуса, державного
виконавця можуть бути оскаржені до
суду. Оскільки вказані особи вчиняють
дії та приймають рішення відповідно до
делегованих їм державою повноважень з
питань реєстрації прав, тобто є
суб'єктами владних повноважень, тому
даний спір підсудний
адміністративному суду.

Спірні правовідносини врегульовано
нормами Конституції України,
Цивільного кодексу України, Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" від 01.07.2004 р. № 1952-IV (далі -
Закон № 1952-IV), Тимчасовим порядком
державної реєстрації іпотек,
затвердженим 31.03.2004 р. № 710 (далі -
Порядок № 710).

Право банку на укладення правочинів
щодо заміни кредитора у зобов'язанні,
зокрема на відступлення права вимоги,
передбачено ст. 512 ЦК України.

11.06.2012 р. між ПАТ "УкрСиббанком" та ТОВ
"Кей-Колект" укладено 2 правочини: 1 -
Договір факторингу № 4, за яким право
вимоги за зобов'язаннями, які виникли
на підставі Кредитного договору №
0 від 17.10.2006 р., що укладений між
Банком та ОСОБА_1, перейшли до нового
кредитора - ТОВ "Кей-Колект" та 2 -
Договір відступлення права вимоги за
договором іпотеки від 11.06.2012 р., за яким
ТОВ "Кей-Колект" прийняло право вимоги
за договором іпотеки від 17.10.2006 р.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено за договором або законом.

Згідно із ст. 516 ЦК України заміна
кредитора у зобов'язанні здійснюється
без згоди боржника, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Таким чином, суд вважає, що на підставі
договору факторингу та договору
відступлення права вимоги за договором
іпотеки від 11.06.2012 р., ТОВ "Колей-Колект"
набуло з 11.06.2012 р. право вимоги за
договором № 0 від 17.10.2006 р. про
надання споживчого кредиту в обсязі та
на умовах, що визначались кредитною
угодою, що укладена 17.10.2006 р. між АКІБ
"УкрСиббанк" та ОСОБА_1

Разом з тим, суд відмічає, що між
правовими інститутами відступлення
права вимоги (цесії) та факторингом є
відмінності.

Так, цесія це сам факт заміни особи в
зобов'язанні, що складається в силу
укладення відповідної угоди
купівлі-продажу, міни чи дарування
прав, що випливають із зобов'язання.

За договором факторингу (фінансування
під відступлення права грошової
вимоги) одна сторона (фактор) передає
або зобов'язується передати грошові
кошти в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника) (ст. 1077 ЦК України).

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг"
до фінансових послуг належить операції
з факторингу.

Статтею 21 вказаного Закону
встановлено, що державне регулювання
ринків фінансових послуг здійснюється
щодо ринків фінансових послуг -
Національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг (Нацкомфінпослуг).

Згідно з п. 13 Положення "Про Національну
комісію, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг", затвердженого Указом
Президента України від 23 листопада 2011
року, Нацкомфінпослуг у межах своїх
повноважень на основі та на виконання
Конституції та законів України, актів і
доручень Президента України, актів
Кабінету Міністрів України видає
розпорядження, організовує і контролює
їх виконання.

Так, відповідно до п. п. 1.2 розпорядження
№ 231 від 03.04.2009 р., зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 23.04.2009 р.
за № 0373/16389 "Про віднесення операцій з
фінансовими активами до фінансових
послуг" до фінансової послуги
факторингу віднесено - набуття права
грошової вимоги, у тому числі права
вимоги, яке виникне в майбутньому, до
боржників-суб'єктів господарювання за
договором, на якому базується таке
відступлення.

У порушення вказаних вимог закону,
відповідач-1 не перевірив наявності у
фактора прав на придбання права
відступної вимоги до фізичної особи -
позивача, яка не є суб'єктом
господарювання.

Із наданих відповідачем-1 та долучених
до матеріалів справи відомостей з
Державного реєстру іпотек про
реєстрацію у Державному реєстрі іпотек
(реєстрація змін), здійснених приватним
нотаріусом ОСОБА_2 та повідомлення про
реєстрацію змін обтяження нерухомого
майна іпотекою, судом встановлено, що
25.08.2012 р. відповідачем-1 до
реєстраційного запису ДРІ 3903930
контрольна сума АБ8606813Д, внесено
наступні зміни: додано
іпотекодержателя - ТОВ "Кей-Колект" на
підставі Договору відступлення прав
вимоги за договорами іпотеки від 11.06.2012
р. № 2459-2460.

Суд, оцінюючи спірні дії, вчинені
нотаріусом ОСОБА_2 з приводу заміни
іпотекодержателя, виходить з
наступного.

Правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації врегульовано
Законом України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень".

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 1952-IV
державний реєстр речових прав на
нерухоме майно (далі - Державний реєстр
прав) - єдина державна інформаційна
система, що містить відомості про права
на нерухоме майно, їх обтяження, а також
про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону № 1952-IV
державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав.

Обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема, право власності на нерухоме
майно (п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 1952-IV).

Орган державної реєстрації прав
проводить державну реєстрацію прав та
їх обтяжень або відмовляє у їх
реєстрації (п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1952-IV).

Статтею 9 Закону № 1952-IV на державного
реєстратора покладено обов'язок
встановити відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також наявність факту
виконання умов правочину, з якими
закон/або договір (угода) пов'язує
можливість проведення державної
реєстрації виникнення, переходу,
припинення прав на нерухоме майно або
обтяження таких прав та заведення
реєстраційної справи.

Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону № 1952-IV
державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:
1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2)
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; 4) внесення записів до
Державного реєстру прав; 6) надання
витягів з Державного реєстру прав про
зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Частиною 3 ст. 17 Закону № 1952-IV визначено,
що документи, що встановлюють
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно та їх обтяжень і
подаються для державної реєстрації
прав, повинні відповідати вимогам,
встановленим цим Законом та іншими
нормативно-правовими актами.

У державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено, у разі
якщо об'єкти нерухомого майна
розміщені на території іншого органу
реєстрації прав; подані документи не
відповідають вимогам, встановленим цим
Законом, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують (ст. 24
Закону № 1952-IV).

Із матеріалів справи слідує, що 25.08.2012 р.
приватним нотаріусом Обухівського
районного нотаріального округу ОСОБА_2
внесено зміни до Державного реєстру
іпотек та вилучено іпотекодержателя -
АКІБ "УкрСиббанк" та додано нового
іпотекодержателя- ТОВ "Кей-Колект" за
договором відступлення права вимоги за
договорами іпотеки, 2459-2460 від 11.06.2012 р.
Тобто вчинено реєстраційні дії щодо
майна, яке знаходиться на території
іншого реєстраційного та
нотаріального округу, що суперечить
положенням наведених вище
нормативно-правових актів.

Крім того, судом встановлено, що з
наданих до нотаріуса документів
(договору факторингу № 4 та договору
відступлення прав вимоги за договором
іпотеки від 11.06.2012 р. та додатків до них)
неможливо з'ясувати відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують, а також розмір
невиконаного зобов'язання за кредитним
договором № 0 від 17.10.2006 р., що
перешкоджало державній реєстрації
(перереєстрації) обтяження спірного
майна.

Разом з тим, Порядок державної
реєстрації відомостей про обтяження чи
зміну умов обтяження нерухомого майна
іпотекою, відступлення прав за
іпотечним договором та передачу,
анулювання, видачу дубліката заставної
та видачу нової заставної до 01.01.2013 року
визначався Тимчасовим порядком
державної реєстрації іпотек,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 31.03.2004 р. № 410
(далі - Тимчасовий порядок), а відтак,
розглядаючи даний спір суд керується
нормами, які існували на момент
вчинення оскаржуваної реєстраційної
дії.

Тимчасовим порядком надається
визначення реєстраторів, під якими
розуміються державні нотаріальні
контори, приватні нотаріуси, які згідно
з договорами, укладеними з
адміністратором Реєстру, здійснюють
державну реєстрацію іпотек, відомостей
про обтяження чи зміну умов обтяження
нерухомого майна іпотекою,
відступлення прав за іпотечним
договором, на підставі повідомлення
іпотекодержателя або уповноваженої
ним особи чи рішення суду, приймають
запити, видають завірені витяги з
Реєстру та виконують інші функції,
передбачені цим Порядком.

Відповідно до п. 17 Тимчасового порядку
внесення змін і додаткових відомостей
до запису до Державного реєстру іпотек
здійснюється реєстратором на підставі
повідомлення іпотекодержателя або
уповноваженої ним особи. Внесення змін
і додаткових відомостей до запису
здійснюється реєстратором на підставі
повідомлення іпотекодержателя або
уповноваженої ним особи.

Згідно із п.п. 18-19 Тимчасового порядку у
повідомленні зазначаються: 1) дата
державної реєстрації відомостей; 2)
порядковий номер запису; 3) підстава
внесення відомостей (повідомлення
іпотекодержателя чи рішення суду); 4)
відомості про реєстратора. Додатково в
повідомленні зазначаються відомості:

1) про державну реєстрацію змін умов
обтяження нерухомого майна іпотекою -
відповідні зміни і додаткові відомості
до запису, внесення яких передбачено
пунктом 8 цього Порядку, зокрема: -
відомості про іпотекодавця (майнового
поручителя), іпотекодержателя, а також
боржника за основним зобов'язанням,
якщо він не є іпотекодавцем; - опис
предмета іпотеки, достатній для його
ідентифікації, та/або його
реєстраційні дані; розмір основного
зобов'язання; строк виконання
основного зобов'язання в повному
обсязі; посилання на випуск заставної
або її відсутність; підстава внесення
відомостей до Реєстру (іпотечний
договір чи рішення суду); відомості про
реєстратора; дата державної реєстрації
відомостей; 2) про відступлення прав за
іпотечним договором: про особу, на
користь якої здійснено відступлення
прав за іпотечним договором; про
договір, що підтверджує відступлення
прав за іпотечним договором; 3) про
передачу, анулювання, видачу дубліката
заставної та видачу нової заставної.

Однак, при проведенні державної
реєстрації переходу прав вимоги,
нотаріусом ОСОБА_2, як особою, якій
делеговано функції державного
реєстратора, не було з'ясовано факту
виконання сторонами ( кредитором та
боржником) як умов кредитного
договору, так і договорів
переуступлення права вимоги, не
з'ясовано розмір основного
зобов'язання, яке не є сталою величиною
з огляду на наявність договірних умов
за кредитним договором та виконань
зобов'язань позичальником протягом
певного строку.

Пунктом 22 вказаного Тимчасового
порядку визначено, що про внесення змін
і додаткових відомостей до запису
реєстратор видає іпотекодержателю або
уповноваженій ним особі примірник
витягу. Другий примірник витягу
реєстратор протягом п'яти днів
надсилає іпотекодавцю.

Тобто, виходячи з вказаної норми,
вчиняючи дії щодо внесення змін до
державного реєстру іпотек,
відповідач-1 повинен повідомити
іпотекодавця про внесення змін до
запису в Державному реєстрі іпотек.

Доказів повідомлення ОСОБА_1 про
внесення змін до запису в Державному
реєстрі іпотек відповідачем-1 не
надано.

Суд погоджується з посиланням позивача
на ту обставину, що право набуття
грошових вимог ТОВ "Кей-Колект" чи ТОВ
"УкрБорг" в іноземній валюті не є
абсолютним, оскільки передумовою для
отримання від боржника коштів в
іноземній валюті має передувати
отримання ліцензії на здійснення
валютних операцій щодо отримання
заборгованості по кредиту нарахування
відсотків в доларах США, на що також
нотаріус повинен звернути увагу при
посвідченні як самого правочину, так і
при внесенні змін до Державного
реєстру іпотек.

Згідно до свідоцтва про реєстрацію
фінансової установи № 732 від 08.12.2011 р.,
ТОВ "Кей-Колект" зареєстровано як
фінансову установу відповідно до
розпорядження державної комісії з
регулювання ринків фінансових послуг
України.

У відповідності до вимог ст. 192 ЦК
України, законним платіжним засобом,
обов'язковим до прийняття за
номінальною вартістю на території
України, є грошова одиниця України -
гривня. Іноземна валюта може
використовуватись в Україні у вигляді
і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 5 Декрету Кабінету
Міністрів України "Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю" від 19.02.1993 р. № 15-93,
Національний банк України видає
індивідуальні та генеральні ліцензії
на здійснення валютних операцій, які
підпадають під режим ліцензування
згідно з цим Декретом. Генеральні
ліцензії видаються комерційним банкам
та іншим фінансовим установам України
на здійснення валютних операцій, що не
потребують індивідуальної ліцензії, на
весь період дії режиму валютного
регулювання.

У пунктах "в" та "г" ч. 4. ст. 5 Декрету
Кабінету Міністрів України "Про
систему валютного регулювання і
валютного контролю" зазначено, що
індивідуальні ліцензії видаються у
разі: надання і одержання резидентами
кредитів в іноземній валюті, якщо
терміни і суми таких кредитів
перевищують встановлені
законодавством межі; використання
іноземної валюти на території України
як засобу платежу або як застави.

Відповідно до п.1.5. Постанови
Національного банку від 14.10.2004, № 483 "Про
затвердження Положення про порядок
видачі Національним банком України
індивідуальних ліцензій на
використання іноземної валюти на
території України як засобу платежу"
використання іноземної валюти як
засобу платежу без ліцензії
дозволяється, якщо ініціатором або
отримувачем за валютною операцією є
уповноважений банк (ця норма
стосується лише тих операцій
уповноваженого банку, на здійснення
яких Національний банк видав йому
банківську ліцензію та письмовий
дозвіл на здійснення операції з
валютними цінностями).

Таким чином, вказані норми
передбачають наявність у фінансової
установи дозволу чи ліцензії, на
здійснення валютних операцій, які
видаються Національним Банком України

Матеріали реєстраційної справи не
містять доказів щодо наявності у ТОВ
"Кей-Колект" дозволу чи ліцензії на
здійснення валютних операцій, виданої
Національним банком України, що надає
вказаній юридичній особі право на
здійснення валютних операцій щодо
отримання заборгованості по кредиту та
нарахування відсотків в доларах США.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Вирішуючи спір суд, відповідно до ч. 3
ст. 2 КАС України перевіряє законність
дій суб'єкта владних повноважень та чи
вчинені вони: 1) на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Беручи до уваги наведені вище
обставини, суд приходить до висновку,
що дії приватного нотаріуса ОСОБА_2
щодо внесення 25.08.2012 р. змін до
Державного реєстру іпотек про
вилучення іпотекодержателя - АКІБ
"УкрСиббанк" та заміни на нового
іпотекодержателя - ТОВ "Кей-Колект" за
договором відступлення прав вимоги за
договорами іпотеки є протиправними, а
відтак, порушене право позивача, як
іпотекодателя, підлягає захисту шляхом
визнання протиправним запису за
реєстраційним номером 3903930 щодо
обтяження іпотекою двокімнатної
квартири загальною площею 52,6 кв.м. що
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
зареєстрованої приватним нотаріусом
Обухівського районного нотаріального
округу ОСОБА_2 25.08.2012 р. в Державному
реєстрі іпотек на підставі договору
відступлення прав вимоги за договорами
іпотеки, 2459-2460, 11.06.2012 р.

За таких обставин суд задовольняє
позовні вимоги позивача у повному
обсязі.

Керуючись ст. ст. 128, 158-163, 167 КАС
України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії приватного
нотаріуса Обухівського районного
нотаріального округу ОСОБА_2 щодо
внесення 25.08.2012 р. змін до Державного
реєстру іпотек шляхом вилучення
первісного іпотекодержателя - АКІБ
"УкрСиббанк" й заміну на нового
іпотекодержателя - ТОВ "Кей-Колект" за
договором відступлення прав вимоги за
договорами іпотеки, 2459-2460 від 11.06.2012 р.

Визнати протиправним запис за
реєстраційним номером 3903930 щодо
обтяження іпотекою двокімнатної
квартири загальною площею 52,6 кв.м., що
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
зареєстрованої приватним нотаріусом
Обухівського районного нотаріального
округу ОСОБА_2 25.08.2012 р. в Державному
реєстрі іпотек на підставі договору
відступлення прав вимоги за договорами
іпотеки, 2459-2460, 11.06.2012 р.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення. В разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя
Кисильова О.Й.

кат. 11.4