Справа № 489/2311/14-а
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2014 р.м.ОдесаСправа № 489/2311/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Кокорєв В.В.

Судова колегія Одеського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Вербицької
Н.В.

Лук’янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Одесі апеляційні
скарги ОСОБА_2 та Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі
м.Миколаєва на постанову Ленінського
районного суду м.Миколаєва від 16 червня
2014р. по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Миколаєва про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014р. ОСОБА_2 звернувся в суд із
позовом до управління ПФУ в
Ленінському районі м.Миколаєва
(далі-пенсійний фонд) про визнання
неправомірним рішення пенсійного
фонду про відмову у додатковому
виключенні з розрахунку пенсії
позивача період з 01.07.2000р. по 31.10.2003р.,
зобов'язання додатково виключити з
розрахунку пенсії період з 01.07.2000р. по
31.10.2003р. та зобов'язання нараховувати та
виплачувати пенсію з урахуванням
виключеного періоду.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що неодноразово
звертався до пенсійного фонду про
виключення з розрахунку пенсії період
з 01.07.2000р. по 31.10.2003р., відповідно до ч.1
ст.40 ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування». Проте,
пенсійним фондом відмовлено у
виключенні вказаного періоду. Позивач
вважає дану відмову незаконною та
такою, що порушує його права та законні
інтереси, а тому посилаючись на
зазначені обставини просить
задовольнити його позовні вимоги.

Постановою Ленінського районного суду
м.Миколаєва від 16 червня 2014р.
адміністративний позов задоволено
частково.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі
м.Миколаєва здійснити перерахунок
пенсії додатково вилучивши з періоду
для розрахунку пенсії ОСОБА_2 період у 15
місяців з 01.07.2000р. до 30.09.2001р.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
постанову суду скасувати, в частині
відмови у виключенні з розрахунку
пенсії період з 01.10.2001р. по 31.10.2003р. та
постановити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі, посилаючись на порушення норм
матеріального права.

В апеляційній скарзі пенсійний фонд
просить постанову суду скасувати,
прийняти нове рішення про відмову у
задоволенні адміністративного позову,
посилаючись на порушення норм
матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.197КАС України, а
також враховуючи те, що в матеріалах
справи достатньо доказів для вирішення
справи, вказана апеляційна скарга
розглядається в порядку письмового
провадження.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді-доповідача,
доводи апеляційних скарг, перевіривши
законність та обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційних скарг, колегія суддів
дійшла до висновку про задоволення
скарги пенсійного фонду та відмови у
задоволенні скарги позивача,
скасування постанови суду з ухваленням
по справі нової постанови, з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідно до ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» позивач має право на
виключення періоду до 60 календарних
місяців страхового стажу. Оскільки
пенсійним фондом виключено період
страхового стажу у 45 місяців, суд
вважав за необхідним виключити
додатково період у 15 місяців. Таким
чином, разом виключений період склав 60
календарних місяців страхового стажу.

Проте, з таким висновком суду першої
інстанції не може погодитись судова
колегія, оскільки вказаного висновку
суд дійшов без належного з'ясування
усіх обставин по справі, належної
оцінки доказів.

За правилами ст.159КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Судова колегія вважає, що вказані
порушення норм права призвели до
неправильного вирішення справи, а тому
апеляційний суд на підставі ст.198 КАС
України, постанову суду скасовує та
приймає нову постанову про відмову у
задоволенні позову, з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
позивачу з 01.03.2012р. призначена пенсія за
віком відповідно до ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

27.02.2013р. позивач звернувся із заявою до
начальника управління ПФУ в
Ленінському районі м.Миколаєва, в якій
просив додатково виключити із
розрахунку його пенсії період з 01.07.2000р.
по 01.10.2003р. відповідно до ч.1 ст.40
вказаного Закону, оскільки вважав, що
має право на виключення з розрахунку
пенсії період з 01.07.2000р. по 31.10.2003р. (а.с.8).
Пенсійним фондом надана відповідь, в
якій вказано, що для виключення
вказаного періоду немає підстав (а.с.9).

Позивачем подана заява до Головного
управління ПФУ у Миколаївській
області, в якій просить додатково
виключити із розрахунку його пенсії
вказаний період, однак листом
Головного управління ПФУ у
Миколаївській області від 18.09.2013р.
відмовлено у виключенні періоду
заробітної плати з 01.07.2000р. по 31.10.2003р.,
оскільки підстави для такого
виключення відсутні (а.с.10-11).

Позивачем повторно подана заява до
управління ПФУ в Ленінському районі
м.Миколаєва, в якій просить виключити
вказаний період із розрахунку його
пенсії. Пенсійним фондом надана
відповідь від 24.02.2014р., в якій
повідомляється, що відповідно до
матеріалів пенсійної справи із
заробітної плати виключено 45 місяців
страхового стажу, підстав для
виключення додаткового періоду з
01.07.2000р. по 31.10.2003р. немає (а.с.12-13).

Вирішуючи спір по суті, судова колегія
виходить з того, що правовідносини, які
виникли у даній справі регулюються ЗУ
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (далі-Закон).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону - для
обчислення пенсії враховується
заробітна плата (дохід) за весь період
страхового стажу починаючи з 1 липня
2000р. За бажанням пенсіонера та за умови
підтвердження довідки про заробітну
плату первинними документами у період
до 1 січня 2016р. або в разі, якщо
страховий стаж починаючи з 1 липня 2000р.
становить менше 60 місяців, для
обчислення пенсії також враховується
заробітна плата (дохід) за будь-які 60
календарних місяців страхового стажу
підряд до 1 липня 2000р. незалежно від
перерв.

За вибором особи, яка звернулася за
призначенням пенсії, з періоду, за який
враховується заробітна плата (дохід)
для обчислення пенсії, виключаються
періоди до 60 календарних місяців
страхового стажу, з урахуванням
будь-яких періодів незалежно від
перерв, що включаються до страхового
стажу згідно з абзацом третім частини
першої статті 24 цього Закону, та
будь-якого періоду страхового стажу
підряд за умови, що зазначені періоди в
сумі складають не більш як 10 відсотків
тривалості страхового стажу,
врахованого в одинарному розмірі.
Додатково за бажанням особи можуть
бути виключені періоди строкової
військової служби, навчання, догляду
за інвалідом І групи або
дитиною-інвалідом віком до 16 років, за
пенсіонером, який за висновком
медичного закладу потребує постійного
стороннього догляду, догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, за період з 1 липня 2000 року до 1
січня 2005 року, а також періоди, коли
особа підлягала загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню
відповідно до пунктів 8, 13 і 14 статті 11
цього Закону. У всіх випадках, крім
випадку, передбаченого абзацом другим
цієї частини, період, за який
враховується заробітна плата, не може
бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Судова колегія вважає, що з наведених
норм можливо дійти до висновку, що за
вибором позивача можливо виключення
періоду до 60 календарних місяців
страхового стажу, проте обов'язковою
умовою виключення цього періоду є те,
що сума виключних місяців повинна
складати не більше як 10% тривалості
страхового стажу.

Як вбачається з матеріалів справи, із
заробітної плати позивача виключено 45
місяців страхового стажу, при цьому
загальна кількість місяців страхового
стажу позивача становить 452 місяці (452 х
10% = 45,2 місяці), а саме період з 23.06.2005р. по
09.12.2005р., з 01.12.2006р. по 07.12.2006р., з 01.06.2007р.
по 04.06.2010р.

Отже, судова колегія вважає, що
пенсійним фондом правомірно виключено
вказані періоди роботи та загальна
кількість виключених місяців
заробітної плати позивача складає 45
місяців, що відповідає нормам діючого
законодавства.

Посилання позивача на те, що він має
право додатково на виключення періоду
з 01.07.2000р. по 31.10.2003р. не можливо прийняти
до уваги судом апеляційної інстанції,
оскільки позивачем не доведено факту
що він займався наступною роботою:

- строкова військова служба;

- навчання;

- догляд за інвалідом І групи або
дитиною-інвалідом віком до 16 років, за
пенсіонером, який за висновком
медичного закладу потребує постійного
стороннього догляду;

- догляд за дитиною до досягнення
нею трирічного віку;

- періоди, коли особа підлягала
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню відповідно до
пунктів 8, 13 і 14 статті 11 цього Закону (ч.1
ст.40 Закону).

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що словосполучення, яке міститься в ч.1
ст.40 Закону «за період з 01 липня 2000 року
до 1 січня 2005 року» відноситься до всіх
перерахованих вище категорій, а тому
посилання позивача, що це є самостійною
категорією для виключення додаткових
місяців на рівні з іншими роботами є
помилковими.

Однак, судова колегія вважає, що
висновок суду першої інстанції про
виключення з періоду для розрахунку
пенсії позивача період у 15 місяців є
помилковим та не відповідає нормам
Закону.

Виходячи з вищевикладеного, судова
колегія вважає, що пенсійний фонд
виключивши 45 місяців заробітної плати
діяв в межах свої повноважень та
відповідно до положень Закону,
позивачем не доведено, що він має право
на додаткове виключення періодів його
страхового стажу.

Вирішуючи спір по суті, суд першої
інстанції на ці обставини уваги не
звернув, належної оцінки не дав та
дійшов помилкового висновку про
часткове задоволення позову.

Враховуючи, що судом першої інстанції
при вирішенні справи порушені норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, судова
колегія вважає за необхідним постанову
суду скасувати, прийняти нову
постанову, якою у задоволенні позову
відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.198,202,207 КАС України, колегія
суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Миколаєва - задовольнити.

Постанову Ленінського районного
суду м.Миколаєва від 16 червня 2014р. -
скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою
у задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі
м.Миколаєва про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії - відмовити повністю.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які брали
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Ю.М. Градовський

Судді:
Н.В. Вербицька

О.В. Лук’янчук