Справа № 817/2290/13-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" серпня 2014 р. м. Київ
К/800/4515/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець
Т.Г., Голяшкіна О.В., Гончар Л.Я.,

розглянувши в письмовому провадженні
касаційну скаргу Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Рівненській
області

на постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 18 жовтня
2013року

та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 23 грудня 2013
року

у справі №817/2290/13-а

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "ВІКАРТ"

до Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Рівненській
області

про визнання протиправною
та скасування постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю "ВІКАРТ" (далі по
тексту ТОВ "ВІКАРТ") звернулось до суду
з позовом до Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Рівненській області
(далі по тексту Інспекція), яким просило
визнати протиправною та скасувати
постанову Інспекції від 10.06.2013 року №144
про накладення стягнень, передбачених
статтею 23 Закону України "Про захист
прав споживачів", якою застосовано до
позивача штраф у розмірі 7879,23 грн.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 18 жовтня
2013року у справі №817/2290/13-а, залишеною
без змін ухвалою Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 23 грудня 2013 року у зазначеній
справі, позов задоволено.

При ухваленні рішень суди першої та
апеляційної інстанцій виходили з
доведеності позивачем своїх вимог,
оскільки Інспекцією розмір штрафу
обчислений з порушенням вимог пункту 7,
частини 1 статті 23 Закону України «Про
захист прав споживачів», що є підставою
для скасування оскарженої постанови.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, Інспекція
звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
права, просить вищезазначені судові
рішення скасувати, ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог відмовити в повному обсязі.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, встановленого пунктом 1
частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і наданої ними правової оцінки
обставин у справі, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій в межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Інспекцією проведено
перевірку ТОВ "ВІКАРТ" з питань
дотримання законодавства про захист
прав споживачів

В ході проведення повірки виявлені
порушення та складений акт від
25.01.2013року № 000011, в якому встановлені
наступні порушення вимог
законодавства: пункту 12 Порядку
провадження торговельної діяльності
та правил торговельного
обслуговування на ринку споживчих
товарів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 15.06.2006
року № 833, оскільки біля входу до
торговельного об'єкта на видному місці
відсутня інформація про режим роботи;
пункту 10 Порядку провадження
торговельної діяльності та правил
торговельного обслуговування на ринку
споживчих товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 15.06.2006 року № 833, оскільки в куточку
споживача відсутня повна та достовірна
інформація про спеціально
уповноважений орган з питань захисту
прав споживачів; пунктів1, 3, 4, 7, 10, 11, 12 ч.
1, ч. 2 ст. 15 Закону України "Про захист
прав споживачів", оскільки в реалізації
виявлено непродовольчі товари
(полівінілхлоридна продукція) без
необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації про продукцію, а
саме: назва товару, дані про основні
властивості продукції, відомості про
вміст шкідливих для здоров'я речовин,
правила та умови ефективного і
безпечного використання, дату
виготовлення, строк придатності,
найменування та місцезнаходження
виробника (перелік продукції зазначено
у п.п. 1-15 додатку № 7 до Акту перевірки);
пункту 10.2 ДСТУ БВ.2.6-15-99 "Вікна та двері
полівінілхлоридні", оскільки у
договорах поставки продукції ПВХ
зазначено гарантійний термін 12
місяців.

На підставі вищезазначеного акту
перевірки, Інспекцією прийнято
постанову про накладення стягнень,
передбачених статтею 23 Закону України
"Про захист прав споживачів" №144 від
10.06.2013 року, якою до позивача було
застосовано штраф у розмірі 7879,23 грн. за
порушення п.7 ч.1 ст. 23 Закону України
"Про захист прав споживачів".

Переглядаючи судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій, з
урахуванням доводів касаційної скарги,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
виходить з наступного.

Згідно статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно з пунктом 7 частини1 статті 23
Закону України "Про захист прав
споживачів", у разі порушення
законодавства про захист прав
споживачів суб'єкти господарювання
сфери торговельного та інших видів
обслуговування, у тому числі
ресторанного господарства, несуть
відповідальність за відсутність
необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації про продукцію - у
розмірі тридцяти відсотків вартості
одержаної для реалізації партії
товару, виконаної роботи, наданої
послуги, але не менше п'яти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а у разі, коли відповідно до
закону суб'єкт господарської
діяльності не веде обов'язковий облік
доходів і витрат, - у розмірі п'яти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

На виконання частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судами попередніх інстанцій
досліджена оскаржена позивачем
постанова, їй надано юридичну оцінку.
Також досліджений факт вчинення ТОВ
"ВІКАРТ" правопорушень в сфері захисту
прав споживачів.

В ході проведення перевірки Інспекцією
виявлена обставина ненадання
позивачем повного обсягу інформації
про продукцію, згідно п.п. 1, 3, 4, 7, 10, 11, 12
ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист
прав споживачів», до її придбання.

Скасовуючи постанову Інспекції від
10.06.2013 року №144 про накладення стягнень,
судами вказано, що відповідач
неправомірно застосовано до ТОВ
"ВІКАРТ" санкцію у розмірі 7879,23 грн.,
оскільки розмір санкції за вказаною
статтею пов'язаний із вартістю
одержаної для реалізації партії
товару, а відповідач провів розрахунок
штрафних санкцій, виходячи із вартості
реалізованого споживачам товару.

В касаційній скарзі Інспекція звертає
увагу на порушення судами норми п.5 ч.1
статті 26 Закону України «Про захист
прав споживачів». Вимоги Інспекції про
надання будь-яких інших супровідних
документів до продукції, в тому числі,
документів, які засвідчують її
вартість були правомірними. Однак,
суб'єкт господарювання відмовився
надати будь-які інші документи, ніж ті,
що були надані під час перевірки.
Зважаючи на такі обставини, під час
розгляду матеріалів перевірки
Інспекцією розглядалися лише наявні
матеріали перевірки, та обрахунок
штрафних санкцій здійснювався на
підставі наданої ТОВ "ВІКАРТ"
інформації, що була завірена його
представником особисто як достовірна.

Судова колегія Вищого
адміністративного суду України
звертає увагу, що судами попередніх
інстанцій досліджене питання
визначення розміру санкції,
застосованої до позивача. Це
підтверджується висновками,
викладеними в мотивувальних частинах
рішень судів, щодо правової позиції з
приводу неправомірності розрахунку
штрафної санкції, виходячи із вартості
реалізованого споживачам товару.

В обґрунтування касаційної скарги
Інспекції фактично покладені доводи,
які зводяться до переоцінки доказів у
справі та не свідчать про порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального права. Доводами
касаційної скарги цього не доведено.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає, що адміністративними
судами правозастосування відбулось із
дотримання норм діючого законодавства
та з повним, достовірним, неупередженим
та об'єктивним з'ясуванням обставин
справи.

Відповідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія
Вищого адміністративного суду України
вважає, що доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених в
оскаржуваних судових рішеннях, вони
ґрунтуються на вимогах норм
матеріального та процесуального
законодавства, підстав для їх
скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Рівненській
області - залишити без задоволення.

Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 18 жовтня
2013року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 23 грудня 2013 року у справі №817/2290/13-а
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і може переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та у
порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: