Справа № 2-а-1459/11/2201
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-1459/11/2201
Головуючий у 1-й інстанції: Кащук Н. С.
Суддя-доповідач: Граб Л.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Граб Л.С.

суддів: Драчук Т. О. Загороднюка А.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Білогірському районі Хмельницької
області на постанову Білогірського
районного суду Хмельницької області
від 01 липня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до управління
Пенсійного фонду України в
Білогірському районі Хмельницької
області про перерахунок пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися в суд з
адміністративним позовом до
відповідача про перерахунок пенсії.

Постановою суду першої інстанції
позов задоволено: визнано протиправною
бездіяльність управління Пенсійного
фонду України в Білогірському районі
Хмельницької області в частині не
нарахування позивачам підвищення до
пенсії, як особам, що мають статус
дитини війни, в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст.6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" та зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Білогірському районі Хмельницької
здійснити нарахування підвищення до
пенсії ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, призначеної відповідно до ст.б
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" в розмірі, встановленому
ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", за періоди з 09 липня 2007
року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008
року по день припинення права на таку
допомогу.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову та
відмовити в задоволені позовних вимог,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного
вирішення спору.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з"явились.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження, відповідно до пунктів 1, 2
частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивачі
відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 1
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" мають статус дітей війни,
що підтверджується відміткою в
пенсійному посвідченні і мають право
відповідно до статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" на
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

На момент звернення позивачів до суду,
нарахування доплати до їх пенсій в
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень статті 6
вищезазначеного Закону відповідачем
не здійснено, у зв'язку з чим вони
звернулися до суду за захистом своїх
прав.

Всупереч статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
позивачам щомісячне підвищення до
пенсії виплачувалась відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року № 530.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України "Про
соціальний захист дітей війни" має вищу
юридичну силу в порівняні з постановою
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008
року № 530. Отже, відповідач не
правомірно виплачував щомісячне
підвищення до пенсії в меншому розмірі
ніж це передбачено статтею 6
зазначеного Закону.

Своїми діями відповідач допустив
звуження змісту та обсягу прав та
свобод позивачів, передбачених статтею
22 Конституції України, в якій
зазначено, що права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів
не допускається звуження змісту та
обсягу існуючих прав і свобод.

Виходячи з приписів частини 2 статті 152
Конституції України та дати ухвалення
рішень Конституційним Судом України,
колегія суддів погоджується з
висновками суду, щодо наявності у
відповідача обов'язку нараховувати та
сплачувати позивачам доплати до
пенсії, передбаченої статтею 6 Закону
України „Про соціальний захист дітей
війни".

При цьому колегія суддів погоджується
з висновками суду першої інстанції, що
розмір мінімальної пенсії за віком
необхідно обраховувати відповідно до
частини 1 статті 28 Закону України "Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування", оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті, мінімального розміру
пенсії за віком.

Право позивачів на отримання
підвищення до пенсії відповідно до
вимог статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" не
залежить від наявності чи відсутності
грошових коштів та належного
фінансування, таке право надане
державою і закріплено Законом України
"Про соціальний захист дітей війни".

Оскільки таке право декларовано
державою, то відповідно держава, через
створені нею органи, в даному випадку
органи Пенсійного фонду України, і несе
обов'язок по своєчасній та повній
виплаті підвищення до пенсії саме у
розмірах, які нею ж визначені та
закріплені в Законі.

Однак, суд першої інстанції,
задовольняючи позовні вимоги, не
врахував, що відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісчний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до статті 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Як встановлено із матеріалів справи
ОСОБА_2, ОСОБА_3, звернулися до суду з
позовами 30.08.2010 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 -
01.09.2010 року, а тому позовні вимоги
ОСОБА_2, ОСОБА_3, потрібно залишити без
розгляду за період з 09 липня 2007 року по
31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по
29.02.2010 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - з 09 липня
2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22
травня 2008 року по 31.02.2010 року.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції має право скасувати її та
прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції частково не відповідає
нормам процесуального права, а доводи
апеляційної скарги частково
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені у зазначеній
постанові, у зв'язку з чим є підстави
для її часткового скасування та
прийняття в цій частині нової
постанови про залишення позовної заяви
без розгляду.

Також колегія суддів звертає увагу на
копію свідоцтва про смерть ОСОБА_6
серії НОМЕР_1, виданої відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Білогірського районного
управління юстиції у Хмельницькій
області 24 листопада 2010 року, що
міститься в матеріалах справи.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 157 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд закриває провадження у справі у
разі смерті або оголошення в
установленому законом порядку
померлою особи, яка була стороною у
справі, якщо спірні правовідносини не
допускають правонаступництва, або
ліквідації підприємства, установи,
організації, які були стороною у
справі.

Статтею 203 Кодексу адміністративного
судочинства України визначені
підстави для закриття провадження у
справі.

Відповідно до ч.2 ст. 203 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судом першої інстанції ухвалено
законне та обґрунтоване судове
рішення, а обставини, які стали
підставою для закриття провадження у
справі, виникли після його ухвалення,
суд апеляційної інстанції визнає
таке рішення нечинним і закриває
провадження у справі.

Враховуючи положення ч.2 ст.203 Кодексу
адміністративного судочинства,
постанову в частині позовних вимог
ОСОБА_6 Білогірського районного суду
Хмельницької області по справі слід
визнати нечинною та закрити
провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 167, 195, 197, 198, 202, 203,
205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргууправління
Пенсійного фонду України в
Білогірському районі Хмельницької
області задовольнити частково .

Постанову Білогірського районного
суду Хмельницької області від 01 липня
2011 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
до управління Пенсійного фонду України
в Білогірському районі Хмельницької
області про перерахунок пенсії, -
скасувати в частині зобов"язання
управління Пенсійного фонду України в
Білогірському районі Хмельницької
області здійснити нарахування
підвищення до пенсії, призначеної
відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" в
розмірі, встановленому ст. 28 Закону
України "Про загальнообов"язкове
державне пенсійне страхування" ОСОБА_2,
ОСОБА_3 за періоди з 09 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по
29.02.2010 року; ОСОБА_4, ОСОБА_5 - за періоди
з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та
з 22 травня 2008 року по 31.02.2010 року .

В цій частині прийняти нову постанову,
якою позовні вимоги залишити без
розгляду.

Зобов"язати управління Пенсійного
фонду України в Білогірському районі
Хмельницької області здійснити
нарахування підвищення до пенсії,
призначеної відповідно до ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" в розмірі, встановленому ст. 28
Закону України "Про
загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування" ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 з 01.03.2010 року по день припинення
права на таке підвищення.

Постанову Білогірського районного
суду Хмельницької області від 31 липня
2014 року в частині позовних вимог ОСОБА_6
визнати нечинною.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_6
до управління Пенсійного фонду України
в Білогірському районі Хмельницької
області про перерахунок пенсії
закрити.

В решті постанову Білогірського
районного суду Хмельницької області
від 01 липня 2011 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Граб Л.С.

Судді
Драчук Т. О.

Загороднюк А.Г.