Справа № 6-а/489/20/2014
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2014 р.м.ОдесаСправа № 6-а/489/20/2014

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Рум'янцева Н.О. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого
судді - Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.,

- Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Миколаєва на ухвалу Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 24
червня 2014 року про відмову у
задоволенні заяви про відстрочення
виконання постанови Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 10 квітня 2014 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва про
визнання бездіяльності протиправною
та стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И Л А:

Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва
звернулось до суду з заявою про
відстрочення виконання постанови
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 10 квітня 2014
року, якою змінено постанову
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 06 лютого 2014 року та
викладено її резолютивну частину в
наступній редакції: «Позов ОСОБА_2 -
задовольнити частково. Зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва
нарахувати та виплатити ОСОБА_2
державну пенсію по інвалідності у
розмірі не менше 8 мінімальних пенсій
за віком та додаткову пенсію за шкоду
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з 1 січня 2014
року, з урахуванням виплачених сум. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовити.».

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 24 червня 2014 року у
задоволенні вказаною заяви відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою
суду першої інстанції, Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Миколаєва в апеляційній
скарзі зазначає, що судом порушено
норми матеріального та процесуального
права. На думку апелянта, суд першої
інстанції порушив вимоги КАС України,
що є підставою для скасування ухвали
про відмову в задоволенні заяви про
відстрочення виконання рішення та
постановлення нової ухвали із
задоволенням даної заяви.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно частини 1 статті 263 КАС України
за наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Тобто, підставою для застосування
правил вказаної статті є обставини, що
перешкоджають належним чином виконати
судове рішення в адміністративній
справі - ускладнюють його виконання або
роблять неможливим.

Однак, ні при розгляді питання про
відстрочення виконання постанови
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 10 квітня 2014
року в суді першої інстанції, ні при
апеляційному оскарженні Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Миколаєва не надало жодних
доказів на підтвердження наявності
обставин, що перешкоджають належним
чином виконати вказане судове рішення -
ускладнюють його виконання або роблять
неможливим.

Доводи заявника про відсутність
фінансування з Державного бюджету на
ці цілі колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки відсутність
коштів у нього чи у держави на
виконання взятих на себе зобов'язань не
є підставою для відстрочення виконання
рішення суду і не звільняє боржника від
виконання рішення суду.

Зазначений висновок суду
кореспондується з висновками
Європейського суду з прав людини,
викладеними, зокрема, у рішенні
Європейського суду з прав людини
від 29 червня 2004 року у справі «Жовнер
проти України», де зазначено, що
державний орган не може посилатися на
відсутність коштів, щоб не виплачувати
борг, підтверджений судовим рішенням.

Колегія суддів наголошує, що
реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

Інших доводів, окрім відсутності
коштів, апелянт не зазначив, а ці доводи
не спростовують висновків суду першої
інстанції.

Окрім викладеного, колегія суддів
зазначає, що з системного аналізу
наведених правових норм слідує, що
можливість відстрочення виконання
судового рішення пов'язується, перш за
все, з порушенням виконавчого
провадження по виконанню судового
рішення.

Однак, доказів порушення виконавчого
провадження по виконанню постанови
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 10 квітня 2014
року заявником не надано.

Тобто, в даному випадку боржник просить
про відстрочення виконання судового
рішення та пов'язує це з подіями, які в
майбутньому можуть і не наступити, то
задоволення вказаної заяви взагалі
може привести до невиконання судового
рішення, що є неприпустимим.

Таким чином, колегія суддів
апеляційної інстанції вважає, що
ухвала Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 24 червня 2014 року
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи, які мають значення для
вирішення спору, відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, викладених у зазначеній
ухвалі, у зв'язку з чим підстав для її
скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 197, 199, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Миколаєва на ухвалу
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 24 червня 2014 року
- залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 24 червня 2014 року про
відмову у задоволенні заяви про
відстрочення виконання постанови
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 10 квітня 2014
року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Миколаєва про визнання
бездіяльності протиправною та
стягнення боргу - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності через 5 днів після направлення
її копії особам, які беруть участь у
справі та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20 днів
після набрання чинності безпосередньо
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/