Справа № 826/17746/13-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2014 року
м. Київ К/800/24970/14

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівГончар Л. Я.,
Черпіцької Л. Т.,розглянувши у
попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 13 січня 2014 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 квітня 2014
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "МХ та
Густав ГЕЕС України" до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про визнання протиправним та
скасування рішення,

встановив:

ТОВ "МХ та Густав Геесс Україна"
звернулось до Окружного
адміністративного суду м. Києва
з позовом до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів про визнання
протиправним та скасування рішення
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів від 13 червня 2013 року
№ 100250000/2013/600110/2.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 13
січня 2014 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 квітня 2014
року, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
відповідач звернувся з касаційною
скаргою, в якій просить їх скасувати.

В запереченнях позивач просив залишити
скаргу без задоволення, а оскаржувані
рішення - без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що позивачем на
умовах зовнішньоекономічного
контракту - договору № 03/06 від 11
листопада 2006 року, укладеного з "M+H, Mica a
Harasta s.r.o. Chech republic" (Чеська республіка),
ввезено на митну територію товар.

До Київської регіональної митниці,
правонаступником якої є Київська
міжрегіональна митниця Міндоходів,
позивачем подано митну декларацію №
100250000/2013/060170 від 13 червня 2013
року, в якій митну вартість товарів
визначено за ціною договору
(контракту), та наступні документи:
коносамент, міжнародну автомобільну
накладну, довідку про транспортні
витрати, проформи інвойсу, платіжні
доручення, рахунок вантажовідправника
тощо.

За результатами розгляду поданих до
митного оформлення документів
відповідач в декларації зазначив про
необхідність подання додаткових
документів, а саме: договору із третіми
особами; виписки з бухгалтерської
документації; прайс-лист виробника
товару; висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, митна вартість
яких визначається.

13 червня 2013 року відповідачем прийнято
рішення № 100250000/2013/600110/2 про коригування
митної вартості товарів за шостим
(резервним) методом.

16 липня 2013 року позивач надав додаткові
документи, зокрема: ВМД, ДМВ,
коносамент, CMR, довідку про транспортні
витрати, проформу-інвойс, платіжне
доручення, рахунок від
вантажовідправника, МД країни
відправлення, сертифікат походження
товару, прайс-лист виробника, висновок
ДП "Держзовнішінформ" про вартісні
характеристики товару, видаткові та
податкові накладні.

Листом Київської міжрегіональної
митниці № 14.1/4-24/2376 від 24 липня 2013 року
повідомлено про відсутність підстав
для перегляду оскаржуваного рішення
про коригування митної вартості.

За таких обставин позивач звернувся до
суду з даним позовом.

Суди обох інстанцій дійшли висновку
про обґрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів.

Відповідно до статті 49 МК України (в
редакції на час виникнення спірних
відносин) митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 51
кодексу відомості про митну вартість
товарів використовуються для
нарахування митних платежів.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом (пункт 1 частини 2 статті 52
кодексу).

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право: 1)
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; 2) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; 3) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів; 4) проводити в
порядку, визначеному статтями 345 - 354
цього Кодексу, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після їх випуску; 5) звертатися до
митних органів інших країн із запитами
щодо надання відомостей, необхідних
для підтвердження достовірності
заявленої митної вартості; 6)
застосовувати інші передбачені цим
Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: 1) невірно проведеного
декларантом або уповноваженою ним
особою розрахунку митної вартості; 2)
неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари; 3) невідповідності
обраного декларантом або
уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 цього
Кодексу; 4) надходження до митного
органу документально підтвердженої
офіційної інформації митних органів
інших країн щодо недостовірності
заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного
контролю митний орган не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів, заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично (частини 1, 2, 5, 6, 7 статті 54
кодексу).

Частинами 1, 2 статті 55 Кодексу
передбачено, що рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

Прийняте митним органом письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити: 1)
обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано; 2) наявну в митного
органу інформацію (у тому числі щодо
числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом; 3)
вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною третьою статті 53 цього
Кодексу, за умови надання яких митна
вартість може бути визнана митним
органом; 4) обґрунтування числового
значення митної вартості товарів,
скоригованої митним органом, та фактів,
які вплинули на таке коригування; 5)
інформацію про а) право декларанта або
уповноваженої ним особи на випуск у
вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
X цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої цієї статті; б) право декларанта
або уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості у митному органі
вищого рівня відповідно до глави 4
цього Кодексу або до суду.

Відповідно до статті 57 Кодексу
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

За частиною 1 статті 58 кодексу метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо: 1) немає
жодних обмежень щодо прав покупця
(імпортера) на використання оцінюваних
товарів, за винятком тих, що: а)
встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; 2) щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті; 4) покупець і продавець не
пов'язані між собою особи або хоч і
пов'язані між собою особи, однак ці
відносини не вплинули на ціну товарів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З системного аналізу вказаних статей
вбачається, що обов'язок доведення
митної ціни товару лежить на позивачу.
При цьому митний орган у випадку
наявності обґрунтованих сумнівів у
достовірності поданих декларантом
відомостей може витребувати додаткові
документи. Водночас, митниця може
витребувати, а декларант зобов'язаний
надати, лише ті документи, які здатні
такі сумніви усунути.

Як вбачається з матеріалів справи,
обґрунтовуючи свої сумніви у
правильності зазначеної митної
вартості, митниця посилалась на те, що
надані декларантом документи містять
розбіжності, а саме:

- відповідно до п. 6
зовнішньоекономічного контракту
оплата поставки товару проводиться
протягом 90 днів після відвантаження,
втім, відповідно до інвойсу від 07
червня 2013 року №
оплата поставки товару проводиться
протягом 60 днів.

- відповідно до п. 3
зовнішньоекономічного контракту,
інвойсу від 07 червня 2013 року №
та інвойсу виробника від 19 травня
2013 року № умови поставки FCA.
Відповідно до копії митної декларації
країни відправлення від 16 травня 2013
року № В18-2-05011440/13 та
митної декларації від 12 червня 2013 року
№ 100250000/2013/060071 умови поставки FOB.

Між тим, митницею не зазначено, яким
чином вказані обставини впливають на
митну вартість імпортованого
позивачем товару.

Крім того, як правильно встановлено
судами, коригуючи митну вартість на
підставі МД від 07 травня 2013 року №
100250000/2013/406119, відповідач зазначену у
спірному рішенні декларацію не надав
та не підтвердив правомірності
використання її відомостей для
коригування митної вартості товару,
ввезеного позивачем.

Судами також враховано, що згідно листа
ДП "Державний інформаційно-аналітичний
центр моніторингу зовнішніх товарних
ринків" № 11/597 від 08 липня 2013 року
контрактна ціна ввезеного позивачем
товару не суперечить ринковому рівню
цін з урахуванням дати укладення
інвойсу № від 07 червня 2013 року.

Наведене свідчить про те, що відповідач
витребував у позивача додаткові
документи за відсутності жодних
обґрунтованих сумнівів у правильності
визначенні митної вартості товару, всі
складові якої позивачем достеменно
підтверджено під час подання ВМД. Отже
не надання цих документів позивачем не
є достатньою підставою для коригування
заявленої митної вартості.

Враховуючи, що доводами скаржника не
спростовано висновків судів про
протиправність оскарженого рішення,
підстави для задоволення касаційної
скарги відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
відхилити, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13 січня 2014 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 17 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: