Справа № 757/722/14-а
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2014-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 757/722/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Фаркош Ю.А.
Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 серпня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді
Мацедонської В.Е.,

суддів Грищенко
Т.М., Лічевецького І.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного Фонду України у
Шевченківському районі м. Львова на
постанову Печерського районного суду
м. Києва від 13 червня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Правління Пенсійного Фонду України,
Управління Пенсійного Фонду України у
Шевченківському районі м. Львова про
визнання дій протиправними та
зобов'язання призначити та виплачувати
пенсію особі, яка проживає за межами
України,-

встановив:

30 грудня 2013 року позивач звернувся до
Печерського районного суду м. Києва з
адміністративним позовом до Правління
Пенсійного Фонду України, Управління
Пенсійного Фонду України у
Шевченківському районі м. Львова про
визнання бездіяльності Правління
Пенсійного Фонду України протиправною;
зобов'язання відповідачів відновити
виплату позивачу пенсії відповідно до
пенсійного законодавства, починаючи з
30 жовтня 2013 року.

Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 13 червня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_2 до Правління Пенсійного
Фонду України, Управління Пенсійного
Фонду України у Шевченківському районі
м. Львова про визнання дій
протиправними та зобов'язання
призначити та виплачувати пенсію
особі, яка проживає за межами України
задоволено частково, визнано
протиправною відмову Управління
Пенсійного Фонду України у
Шевченківському районі м. Львова у
призначенні та виплаті пенсії
позивачу; зобов'язано Управління
Пенсійного Фонду України у
Шевченківському районі м. Львова
призначити та виплачувати позивачу
пенсію з 28 січня 2014 року. В решті позову
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, Управління Пенсійного Фонду
України у Шевченківському районі м.
Львова подало апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та направити справу на новий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
знаходить, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду суд
апеляційної інстанції має право,
зокрема, скасувати постанову суду і
прийняти нову постанову.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є, зокрема,
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач в період з 1991 року по 1996 рік
перебував на обліку в Шевченківському
райвоєнкоматі м. Львова та отримував
пенсію за вислугу років.

З 1996 року виплата пенсії припинена у
зв'язку з виїздом позивача на постійне
місце проживання до Ізраїлю.

30 жовтня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
Пенсійного Фонду України з заявою про
поновлення виплати пенсії у зв'язку з
визнанням неконституційними положень
ст.ст.49,51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Листом від 08 листопада 2013 року
Пенсійний Фонд України відмовив
позивачу у поновленні виплати пенсії, з
огляду на те, що міжнародний договір з
питань пенсійного забезпечення між
Україною та державою Ізраїль, який би
передбачав інші умови поновлення та
виплати пенсій, на даний час не набув
чинності, що вказує на відсутність
підстав для поновлення виплати пенсії.

Суд першої інстанції, задовольняючи в
частині позовні вимоги, дійшов
висновку, що вказана Пенсійним Фондом
України причина щодо відсутності
підстав для поновлення виплати пенсії
є безпідставною.

Колегія суддів за наслідками
апеляційного перегляду дійшла
наступних висновків:

Спеціальним законом, який визначає
принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел,
передбачених цим Законом, а також
регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам, є Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Пунктом 2 ч.1 ст.49 вищезазначеного
закону передбачено, що виплата пенсії
за рішенням територіальних органів
Пенсійного фонду або за рішенням суду
припиняється на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

За змістом ст.51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» під час перебування за
кордоном пенсія виплачується в тому
разі, якщо це передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 07 жовтня 2009 року №25-рп/2009 у справі
за конституційним поданням Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
положень пункту 2 частини першої статті
49, другого речення статті 51 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
наведені положення Закону визнано
неконституційними.

В силу вимог частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Тобто з часу прийняття цього рішення у
позивача відновилось право на
отримання пенсії.

Водночас, згідно ч.2 ст.49 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» поновлення
виплати пенсії здійснюється за
рішенням територіального органу
Пенсійного фонду протягом 10 днів після
з'ясування обставин та наявності умов
для відновлення її виплати.

Крім того, за приписами статті 99 Закону
України від 19 грудня 2006 року № 489-V «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
військовослужбовцям, особам
начальницького і рядового складу, які
мають право на пенсійне забезпечення
на умовах Закону № 2262-ХІІ, з 01 січня 2007
року пенсії призначаються
(перераховуються) органами Пенсійного
фонду України.

На виконання вимог статті 99
вищевказаного Закону та відповідно до
пункту 12 Положення про Пенсійний фонд
України, затвердженого Указом
Президента України від 01 березня 2001
року № 121, постановою правління
Пенсійного фонду України від 30 січня 2007
року № 3-1 затверджено Порядок подання
та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» (далі - Порядок).

За нормами пунктів 1 та 4 вказаного
Порядку заяви про призначення
(перерахунок) пенсій
військовослужбовцям подаються цими
особами до головних управлінь
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі. Отже саме ці управління
є органами, що уповноважені призначати
та виплачувати пенсії
військовослужбовцям.

Згідно з Порядком про передачу органам
Пенсійного фонду України функцій з
призначення і виплати пенсій деяким
категоріям громадян, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 02 листопада 2006 року № 1522, пенсійні
справи за якими здійснювались виплати
від Міністерства оборони України, були
передані органам Пенсійного фонду
України, а не Пенсійному фонду України,
який є центральним органом виконавчої
влади.

З аналізу наведених норм законодавства
слідує, що Пенсійний фонд України
безпосередньо не наділений
повноваженнями призначати та
виплачувати пенсій
військовослужбовцям.

Тобто, чинне законодавство пов'язує
поновлення раніше призначеної пенсії
із виконанням пенсіонером певної
процедури, зокрема, із зверненням до
органу, що призначає пенсію, із заявою.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є пенсіонером та виїхав на
постійне місце проживання до Ізраїлю,
до виїзду за кордон перебував на обліку
в Шевченківському райвоєнкоматі м.
Львова, та отримував пенсію за вислугу
років, натомість позивач не звертався з
позовом до Головного Управління
Пенсійного Фонду України у Львівській
області, а суд апеляційної інстанції в
силу ст.52 КАС України позбавлений
можливості замінити Управління
Пенсійного Фонду України у
Шевченківському районі м. Львова на
Головне Управління Пенсійного Фонду
України у Львівській області, тому
колегія суддів дійшла до висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Враховуючи вищезазначене, судова
колегія прийшла до висновку про
допущення судом першої інстанції
порушення норм матеріального права, що
стало підставою для постановлення
неправильного рішення.

Керуючись ст.ст.183-2, 195, 197, 198, 202, 205, 207 КАС
України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України у
Шевченківському районі м. Львова -
задовольнити частково.

Постанову Печерського районного суду
м. Києва від 13 червня 2014 року - скасувати
та прийняти нову постанову, якою у
задоволенні позову ОСОБА_2 до Правління
Пенсійного Фонду України, Управління
Пенсійного Фонду України у
Шевченківському районі м. Львова про
визнання дій протиправними та
зобов'язання призначити та виплачувати
пенсію особі, яка проживає за межами
України відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
В.Е.Мацедонська

Судді
Т.М. Грищенко

І.О.Лічевецький

Головуючий суддя

Мацедонська В.Е.

Судді:

Лічевецький І.О.

Грищенко Т.М.