Справа № К-41405
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" липня 2014 р. м. Київ
К-41405/10

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Амєліна С.Є., Заїки М.М.,

при секретарі:Борілло Ю.В.,
за участю представників:

- Державної судової адміністрації
України - Квітки О.О.;

- Міністерства фінансів України -
Іваницької Т.Б., -

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в порядку касаційного
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_7 до Державної судової
адміністрації України, Кабінету
Міністрів України, Міністерства
фінансів України, Державного
казначейства України, Апеляційного
суду Донецької області про визнання
бездіяльності неправомірною,
стягнення заборгованості по
заробітній платі, стягнення
заборгованості по щомісячному
грошовому утриманню, надбавки за
вислугу років, зобов'язання провести
перерахунок розміру заробітної плати,
щомісячного грошового утримання,
надбавки за вислугу років та
виплачувати їх у визначеному законом
розмірі, за касаційною скаргою
Міністерства фінансів України на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 14 вересня
2010 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 3 грудня 2010 року, -

в с т а н о
в и в :

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 14 вересня
2010 року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 3 грудня 2010
року, позовні вимоги ОСОБА_7 задоволено
частково. Визнано неправомірною
бездіяльність Державної судової
адміністрації України щодо
неприйняття заходів по повному
фінансуванню заробітної плати та
грошового утримання судді
апеляційного суду Донецької області
ОСОБА_7 з 19 серпня 2009 року по 31 травня 2010
року з розрахунку 9,5 мінімальних
заробітних плат, розмір яких був
встановлений Законами України про
Державний бюджет на 2009 та 2010 роки, а
також Законом України «Про
встановлення прожиткового мінімуму та
мінімальної заробітної плати», а з 22
травня 2008 року надбавки за вислугу
років у розмірі 40 відсотків від
загальної суми щомісячного заробітку з
урахуванням доплати за
кваліфікаційний клас, на момент
виплати у заявленому періоді.
Зобов'язано Міністерство фінансів
України виділити з Державного бюджету
України грошові кошти на додаткове
фінансування Державної судової
адміністрації України на бюджетну
програму «Виконання рішень судів на
користь суддів» для здійснення виплат
судді апеляційного суду Донецької
області ОСОБА_7 недоплаченої за період
з 19 серпня 2009 року по 31 травня 2010 року
заробітної плати та грошового
утримання, а з 22 травня 2008 року надбавки
за вислугу років у розмірі 40 відсотків
від загальної суми щомісячного
заробітку з урахуванням доплати за
кваліфікаційний клас. Зобов'язано
Державну судову адміністрацію України
виділити апеляційному суду Донецької
області додаткове фінансування з
бюджетної програми «Виконання рішень
судів на користь суддів» для
здійснення виплат судді апеляційного
суду Донецької області ОСОБА_7
недоплаченої заробітної плати та
грошового утримання за період з 19
серпня 2009 року по 31 травня 2010 року з
розрахунку 9,5 мінімальних заробітних
плат, розмір яких був встановлений
Законами України про Державний бюджет
на 2009 та 2010 роки, а також Законом
України «Про встановлення
прожиткового мінімуму та мінімальної
заробітної плати», а з 22 травня 2008 року
надбавки за вислугу років у розмірі 40
відсотків від загальної суми
щомісячного заробітку з урахуванням
доплати за кваліфікаційний клас.
Зобов'язано апеляційний суд Донецької
області здійснити нарахування судді
апеляційного суду Донецької області
ОСОБА_7 недоплаченої заробітної плати
та грошового утримання за період з 19
серпня 2009 року по 31 травня 2010 року з
розрахунку 9,5 мінімальних заробітних
плат, розмір яких був встановлений
Законами України про Державний бюджет
на 2009 та 2010 роки, а також Законом
України «Про встановлення
прожиткового мінімуму та мінімальної
заробітної плати», а з 22 травня 2008 року
надбавки за вислугу років у розмірі 40
відсотків від загальної суми
щомісячного заробітку з урахуванням
доплати за кваліфікаційний клас.
Зобов'язано апеляційний суд Донецької
області за рахунок додатково
отриманого від Державної судової
адміністрації України фінансування
здійснити виплату судді апеляційного
суду Донецької області ОСОБА_7
недоплаченої заробітної плати та
грошового утримання за період з 19
серпня 2009 року по 31 травня 2010 року з
розрахунку 9,5 мінімальних заробітних
плат, розмір яких був встановлений
Законами України про Державний бюджет
на 2009 та 2010 роки, а також Законом
України «Про встановлення
прожиткового мінімуму та мінімальної
заробітної плати», а з 22 травня 2008 року
надбавки за вислугу років у розмірі 40
відсотків від загальної суми
щомісячного заробітку з урахуванням
доплати за кваліфікаційний клас з
утриманням податків та інших
обов'язкових платежів. У задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів
попередніх інстанцій, представник
Міністерства фінансів України
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 14 вересня
2010 року і ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 3 грудня 2010 року та прийняти нову
постанову про відмову в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_7

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, пояснення представників
Державної судової адміністрації
України та Міністерства фінансів
України, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга Міністерства фінансів України
підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи та
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, і це підтверджується
матеріалами справи, що позивач ОСОБА_7
працює на посаді судді апеляційного
суду Донецької області з 7 липня 1976
року. З 1 липня 1999 року ОСОБА_7
виплачується щомісячне грошове
утримання у розмірі 90 відсотків
заробітної плати, а з 1 серпня 1999 року -
надбавка за вислугу років у розмірі 40
відсотків, як такій, стаж судової
роботи якої становить понад 25 років.

Відповідно до частин 1, 2 статті 44 Закону
України «Про статус суддів» від 15
грудня 1992 року № 2862-ХІІ (у редакції,
чинній станом на 1 січня 2006 року)
заробітна плата суддів складається з
посадового окладу, премій, доплат за
кваліфікаційні класи, надбавок за
вислугу років та інших надбавок.
Розміри посадових окладів суддів
встановлюються у відсотковому
відношенні до посадового окладу Голови
Верховного Суду України і не можуть
бути меншими від 50 відсотків його
окладу. Посадовий оклад судді не може
бути меншим від 80 відсотків посадового
окладу голови суду, в якому працює
суддя.

На рівні Закону посадові оклади суддів
не встановлювались, а тому на
реалізацію цього Закону постановою
Кабінету Міністрів України «Про оплату
праці суддів» від 3 вересня 2005 року № 865,
яка набрала чинності з 1 січня 2006 року,
було затверджено схеми посадових
окладів керівників та суддів
Конституційного Суду України,
Верховного Суду України, вищих
спеціалізованих судів, Апеляційного
суду України, апеляційних та місцевих
судів згідно з додатками 1-6, які
розраховано виходячи з кратності до
мінімальної заробітної плати, а також
розміри надбавок до посадових окладів
суддів за кваліфікаційні класи.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про внесення змін до постанови
Кабінету Міністрів України від 3
вересня 2005 року № 865» від 31 грудня 2005
року № 1310 зазначену постанову
доповнено пунктом 41, відповідно до
положень якого розміри посадових
окладів, передбачених цією постановою,
встановлюються виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати 332 гривні
і в подальшому при підвищенні
мінімальної заробітної плати їх
перерахунок не провадиться.

Постановою Печерського районного суду
міста Києва від 19 березня 2007 року
визнано протиправним та скасовано
пункт 41 постанови Кабінету Міністрів
України «Про оплату праці суддів» від 3
вересня 2005 року № 865.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 3 грудня 2007
року та ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 29
жовтня 2009 року постанову Печерського
районного суду міста Києва від 19
березня 2007 року в частині визнання
протиправним та скасування пункту 41
постанови Кабінету Міністрів України
«Про оплату праці суддів» від 3 вересня
2005 року № 865 залишено без змін.

Отже, постановою Печерського районного
суду міста Києва від 19 березня 2007 року
визнано протиправним та скасовано лише
пункт 41 постанови Кабінету Міністрів
України «Про оплату праці суддів» від 3
вересня 2005 року № 865, відповідно до
положень якого розміри посадових
окладів, передбачених цією постановою,
встановлюються виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати 332 гривні
і в подальшому при підвищенні
мінімальної заробітної плати їх
перерахунок не провадиться.

В той же час, постановою Кабінету
Міністрів України «Питання оплати
праці вищих посадових осіб України,
окремих керівних працівників органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування та суддів» від 21 грудня
2005 року № 1243 встановлено, що розміри
посадових окладів суддів, затверджені
постановою Кабінету Міністрів України
від 3 вересня 2005 року № 865,
встановлюються виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати 332 гривні
і в подальшому при підвищенні
мінімальної заробітної плати їх
перерахунок не провадиться.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21 травня 2008 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 серпня 2009
року, визнано незаконними постанову
Кабінету Міністрів України «Питання
оплати праці вищих посадових осіб
України, окремих керівних працівників
органів державної влади і органів
місцевого самоврядування та суддів»
від 21 грудня 2005 року № 1243 в частині
встановлення розміру посадового
окладу суддів, пункт 4 постанови
Кабінету Міністрів України «Про
внесення змін до постанови Кабінету
Міністрів України від 3 вересня 2005 року
№ 865» від 31 грудня 2005 року № 1310 та пункт
41 постанови Кабінету Міністрів України
«Про оплату праці та щомісячне грошове
утримання суддів» від 3 вересня 2005 року
№ 865. Рішення про визнання зазначених
нормативно-правових актів нечинними
судом не ухвалювалось.

Враховуючи викладене, необхідно прийти
до висновку про те, що зазначені
положення постанов Кабінету Міністрів
України, будучи визнані судом
незаконними, нечинними не визнавались,
а тому підлягали виконанню.

Крім того, пунктом 2 Указу Президента
України «Про заходи щодо забезпечення
наповнення державного бюджету та
посилення фінансово-бюджетної
дисципліни» від 28 лютого 1997 року № 187/97
встановлено, що витрачання коштів
органами виконавчої влади, їх
структурними підрозділами, іншими
організаціями, які фінансуються за
рахунок Державного бюджету України,
здійснюється на підставі їх кошторисів
доходів і видатків, які затверджуються
у встановленому порядку не пізніше, ніж
в місячний строк після затвердження
відповідних бюджетів.

Відповідно до частини 2 статті 51
Бюджетного кодексу України
розпорядники коштів Державного
бюджету України одержують бюджетні
асигнування, що є підставою для
затвердження кошторисів, відповідно до
затвердженого бюджетного розпису.
Кошторис є основним плановим
документом бюджетної установи, який
надає повноваження щодо отримання
доходів і здійснення видатків,
визначає обсяг і спрямування коштів
для виконання бюджетною установою
своїх функцій та досягнення цілей,
визначених на бюджетний період
відповідно до бюджетних призначень.

Розпорядники бюджетних коштів, до яких
відноситься Державна судова
адміністрація України, беруть бюджетні
зобов'язання та провадять видатки
тільки в межах бюджетних асигнувань,
встановлених кошторисами. Будь-які
зобов'язання, взяті фізичними та
юридичними особами за коштами
Державного бюджету України без
відповідних бюджетних асигнувань або ж
з перевищенням повноважень,
встановлених Законом України «Про
Держаний бюджет України» та Бюджетним
кодексом України, не вважаються
бюджетними зобов'язаннями. Витрати
державного бюджету на покриття таких
зобов'язань не можуть здійснюватися (за
змістом частин 5, 6 статті 51 Бюджетного
кодексу України).

Згідно частини 7 статті 23 Бюджетного
кодексу України усі бюджетні
призначення втрачають чинність після
закінчення бюджетного періоду, за
винятком тих випадків, коли окремим
законом передбачені багаторічні
бюджетні призначення.

У частині 1 статті 96 Конституції
України встановлено, що Державний
бюджет України затверджується щорічно
Верховною Радою України на період з 1
січня по 31 грудня, а за особливих
обставин - на інший період.

Конституцією України визначено кінець
бюджетного періоду - 31 грудня поточного
року, тобто саме у цей час закінчуються
всі бюджетні призначення. Винятком є
лише випадок, коли окремим законом
передбачається багаторічне
призначення.

Виплати, які просить здійснити позивач,
не відносяться до багаторічних виплат.

З огляду на викладене, у відповідачів
відсутнє право здійснювати платежі з
бюджету без наявності відповідного
бюджетного призначення.

Таким чином, колегія суддів суду
касаційної інстанції приходить до
висновку, що суди попередніх інстанцій
дійшли помилкового висновку про
обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_7
щодо перерахунку заробітної плати та
щомісячного грошового утримання судді
на підставі постанови Печерського
районного суду міста Києва від 19
березня 2007 року та постанови Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21 травня 2008 року.

Разом з тим, відповідно до частини 4
статті 44 Закону України «Про статус
суддів», чинного на час виникнення
спірних правовідносин, суддям
виплачується щомісячна надбавка за
вислугу років у розмірах: при стажі
роботи понад 3 роки - 10 відсотків, понад 5
років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років
- 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40
відсотків від загальної суми
щомісячного заробітку з урахуванням
доплати за кваліфікаційні класи.

Підпунктом «б» підпункту 2 пункту 61
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VІ змінено порядок
нарахування надбавки за вислугу років
та встановлено, що вказана надбавка
розраховується у тих же відсотках,
проте не від загальної суми
щомісячного заробітку з урахуванням
доплати за кваліфікаційні класи, а від
посадового окладу з урахуванням
доплати за кваліфікаційні класи.

Згідно пункту 3 змін, що вносяться до
постанови Кабінету Міністрів України
від 3 вересня 2005 року № 865, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 16 січня 2008 року № 19, зазначену
постанову було доповнено пунктом 22
такого змісту: «Суддям щомісяця
виплачується надбавка за вислугу років
у відсотках від посадового окладу з
урахуванням надбавки за
кваліфікаційний клас в таких розмірах:
при стажі роботи понад три роки - 10
відсотків, понад п'ять років - 15, понад 10
років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років
- 30, понад 25 років - 40 відсотків».

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 положення
підпункту «б» підпункту 2 пункту 61
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» визнані
неконституційними з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
рішення.

За правилами частини 4 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Враховуючи викладене, суди дійшли
обґрунтованого висновку про перевагу
положень частини 4 статті 44 Закону
України «Про статус суддів», чинного на
час виникнення спірних правовідносин,
над нормами постанови Кабінету
Міністрів України в частині визначення
бази обчислення надбавки за вислугу
років.

Згідно підпункту 1 пункту 2 розділу XII
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» від 7
липня 2010 року № 2453-VI (у редакції Закону
України від 23 грудня 2010 року № 2856-VI)
визнано таким, що втратив чинність
Закон України «Про статус суддів», крім
статті 43, частин 5-13 статті 44, які
втрачають чинність з 1 січня 2011 року, та
частин 1-4 статті 44, які втрачають
чинність з 1 січня 2012 року.

Відповідно до статті 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

За таких обставин колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
дійшла висновку, що касаційна скарга
Міністерства фінансів України
підлягає частковому задоволенню.
Зважаючи на те, що у справі не
вимагається збирання або додаткової
перевірки доказів, обставини справи
встановлені судами повно і правильно,
але допущено помилку в застосуванні
норм матеріального права - судові
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій підлягають скасуванню з
ухваленням нового судового рішення про
часткове задоволення позовних вимог
ОСОБА_7

Керуючись статтями 220, 221, 223, 229, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

п о с т
а н о в и в :

Касаційну скаргу Міністерства
фінансів України - задовольнити
частково.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 14 вересня
2010 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 3 грудня 2010 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення. Позов
ОСОБА_7 до Державної судової
адміністрації України, Кабінету
Міністрів України, Міністерства
фінансів України, Державного
казначейства України, Апеляційного
суду Донецької області про визнання
бездіяльності неправомірною,
стягнення заборгованості по
заробітній платі, стягнення
заборгованості по щомісячному
грошовому утриманню, надбавки за
вислугу років, зобов'язання провести
перерахунок розміру заробітної плати,
щомісячного грошового утримання,
надбавки за вислугу років та
виплачувати їх у визначеному законом
розмірі - задовольнити частково.

Зобов'язати апеляційний суд Донецької
області здійснити перерахунок і
виплату ОСОБА_7 надбавки за вислугу
років у відповідності з положеннями
частини 4 статті 44 Закону України «Про
статус суддів» у редакції, чинній на
час існування спірних правовідносин, з
22 травня 2008 року.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Амєлін С.Є.

Заїка М.М.