Справа № 2а/0514/37/12
Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/44085/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Гаманка
О.І.

суддів Білуги С.В.

Загороднього А.Ф.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Добропільского
міськрайонного суду Донецької області
від 23 лютого 2012 року та постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15 травня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Добропільського міського центру
зайнятості про скасування наказу,

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до Добропільського
міського центру зайнятості про
скасування наказу.

Постановою Добропільского
міськрайонного суду Донецької області
від 23 лютого 2012 року у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15 травня 2012
року, скасовано постанову
Добропільского міськрайонного суду
Донецької області від 23 лютого 2012 року.
Ухвалено нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
та апеляційної інстанції і ухвалити
нове - про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі в
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач перебувала на
обліку в Добропільському міському
центрі зайнятості, та за період з 14
вересня 2009 року по 11 червня 2010 року
отримала допомогу по безробіттю в
розмірі 5169,60 грн.

Відповідно до наказу Добропільського
міського центру зайнятості від 02
лютого 2011 року № 22, головного
спеціаліста-юрисконсульта Петрову А.М.
зобов'язано забезпечити повернення
ОСОБА_2 суми отриманого матеріального
забезпечення на випадок безробіття у
розмірі 5169,6 грн відповідно до частини 3
статті 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» від 02.03.2000 року № 1533-ІІІ, а
начальника відділу фінансів і
бухгалтерського обліку-головного
бухгалтера Кирилову Л.І. - зарахувати
вказану суму до балансу як дебіторську
заборгованість.

Відповідно до частини 3 статті 36 Закону
сума виплаченого забезпечення та
вартості наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Відповідно до абзацу 1 пункту 6 Порядку
розслідування страхових випадків та
обгрунтованості виплат матеріального
забезпечення безробітним від 13 лютого
2009 року № 6062 у разі встановлення
центрами зайнятості відповідно до
цього Порядку належності безробітної
особи до категорії зайнятих, така особа
повинна повернути суму незаконно
отриманого матеріального забезпечення
і вартості наданих соціальних послуг з
моменту виникнення обставин , що
впливають на умови виплати їй
матеріального забезпечення та надання
соціальних послуг.

Згідно пункту 7 вказаного Порядку
рішення про повернення коштів особою
оформлюється наказом.

За приписами пункту 8 Порядку у разі,
відмови особи повернути кошти, а також
у разі неповернення їх у встановлений
строк стягнення таких коштів
здійснюється у судовому порядку
відповідно до законодавства.

Таким чином, стягнення з особи
безпідставно отриманих грошових
коштів провадиться виключно в судовому
порядку, у зв'язку з чим оскаржуваний
наказ не є рішенням суб'єкта владних
повноважень, на підставі якого з особи
можуть бути стягнуті кошти, а є формою
організаційно-розпорядчої діяльності
відповідача та не порушує прав і
інтересів позивача, оскільки не є актом
волевиявлення (рішення) уповноваженого
суб'єкта права, що регулює суспільні
відносини та не покладає на останню
якихось обов'язків.

Крім того, постановою Донецького
окружного адміністративного суду від 18
березня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 26 липня 2011
року, позов Добропільського міського
центру зайнятості - робочого органу
виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття до ОСОБА_2
задоволено. Стягнуто 5169,60 грн
отриманої допомоги по безробіттю.

Відповідно до частини 1 статті 72
Кодексу адміністративного судочинства
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується із висновками судів
попередніх інстанцій.

Скасовую рішення суду першої інстанції
та відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд апеляційної інстанції
зазначив, що висновок суду першої
інстанції про підсудність справи
місцевому суду як адміністративному є
помилковим, та вказав, що в даному
випадку має місце виключна предметна
підсудність і справа підсудна
окружному адміністративному суду,
оскільки відповідач здійснює
делеговані функції державного органу.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення норм процесуального
права, якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржуване рішення суду апеляційної
інстанції постановлені з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, доводами касаційної скарги не
спростовуються висновки, викладені в
судових рішеннях, підстави для їх
скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову
Добропільского міськрайонного суду
Донецької області від 23 лютого 2012 року
та постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15 травня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Добропільського міського центру
зайнятості про скасування наказу - без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Гаманко

Судді
С.В.
Білуга

А.Ф. Загородній

З оригіналом згідно

Помічник судді