Справа № 2а-4954/10/1870
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/7612/11

№ К/9991/7612/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача:Усенко Є.А.,суддів:
Веденяпіна О.А., Юрченко В.П.,
розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу
Сільськогосподарського закритого
акціонерного товариства «Маяк»

на постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 20.09.2010

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 20.01.2011

у справі № 2А-4954/10/1870 Сумського
окружного адміністративного суду

за позовом Сільськогосподарського
закритого акціонерного товариства
«Маяк»

до Охтирської міжрайонної державної
податкової інспекції Сумської області

про визнання протиправними податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 20.09.2010,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 20.01.2011, у
задоволенні позовних вимог про
визнання протиправними податкових
повідомлень-рішень № /0 від 23.02.2010,
№ /2 від 22.04.2010, № /3 від 11.05.2010,
якими зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість на 99000,00 грн., відмовлено.

У касаційній скарзі
Сільськогосподарське закрите
акціонерне товариство «Маяк» просить
скасувати ухвалені у справі рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Заперечуючи проти касаційної скарги,
відповідач просить залишити її без
задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Під час судового процесу встановлено,
що позивачем в листопаді 2009 року подано
до податкового органу ряд уточнюючих
розрахунків податкових зобов'язань з
податку на додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок в деклараціях за період з липня
2007 року по грудень 2008 року (а.с.74-112).

Крім того, разом із декларацією з
податку на додану вартість за грудень
2009 року позивачем подано заяву про
відшкодування сум податку на додану
вартість в зв'язку з надмірною його
сплатою (а.с. 69-73).

23.02.2010, 22.04.2010 та 11.05.2010 податковим
органом прийнято податкові
повідомлення-рішення № /0, №
/2 та № /3 відповідно, яким
позивачу зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість на 99000,00 грн.

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7
ст.7 Закону України «Про податок на
додану вартість» сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені законом для відповідного
податкового періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Як свідчать матеріали справи,
позивачем до податкового органу було
подано податкову декларацію з податку
на додану вартість за листопад 2009 року,
згідно з якою підприємством
задекларовано позитивне значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту з податку на додану вартість
поточного звітного (податкового)
періоду. Крім того, в рядку 27 декларації
підприємством зазначена сума ПДВ, яка
підлягає нарахуванню до сплати в
бюджет за підсумками поточного періоду
у розмірі 1079,00 грн. Таким чином, в
листопаді 2009 року у позивача було
відсутнє від'ємне значення суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
пункту 7.7 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість».

За приписами підпункту 7.7.2 пункту 7.7 ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість» якщо у наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту,
має від'ємне значення, то бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого
від'ємного значення, яка дорівнює сумі
податку, фактично сплаченій
отримувачем товарів (послуг) у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів (послуг).

Відповідно до вимог наведеної норми
платник податку має право на бюджетне
відшкодування якщо в попередньому
податковому періоді сума, розрахована
згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту,
має від'ємне значення.

Під час судового процесу встановлено,
що у декларації з податку на додану
вартість за грудень 2009 року позивач
задекларував наступні показники: рядок
23 «залишок від'ємного значення
попереднього звітного періоду, що
включається до складу податкового
кредиту поточного звітного
(податкового) періоду» - 1576078,00 грн.;
рядок 24 «залишок від'ємного значення
попереднього податкового періоду за
врахуванням суми податку, яка підлягає
сплаті до бюджету за підсумками
поточного звітного періоду» -1567613,00 грн.
та заявлено суму бюджетного
відшкодування у розмірі 99000,00 грн.

Таким чином, в порушення підпункту 7.7.2
пункту 7.7ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість» позивач
задекларував за грудень 2009 року суму до
бюджетного відшкодування, не маючи при
цьому від'ємного значення у
попередньому звітному податковому
періоді - листопаді 2009 року.

Доводи касаційної скарги щодо
неврахування відповідачем поданих ним
у листопаді 2009 року уточнюючих
розрахунків до декларацій з податку на
додану вартість за липень-грудень 2007
року та січень-грудень 2008 року є
необґрунтованими, з огляду на наступне.

Позивачем у листопаді 2009 року подані
уточнюючі розрахунки податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок в
деклараціях з податку на додану
вартість за липень-грудень 2007 року та
січень-грудень 2008 року.

Відповідно до зазначених уточнюючих
розрахунків позивачем було збільшено
суму, що

підлягала зарахуванню до складу
податкового кредиту, а саме: заповнено
рядок 8.5 уточнюючих розрахунків.

Відповідно до наказу Державної
податкової адміністрації від 30.05.1997
року № 166 «Про затвердження форми
податкової декларації та Порядку її
заповнення і подання" (в редакції, що
діяла на момент виникнення спірних
правовідносин) значення рядка 8.5
(збільшення суми, що підлягала
зарахуванню до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду) переноситься до рядка 23.4
податкової декларації наступного
звітного періоду.

Таким чином, показники уточнених
декларацій з податку на додану
вартість щодо зарахування до складу
податкового кредиту сум податку,
поданих у листопаді 2009, враховуються в
податковій декларації з податку на
додану вартість наступного
податкового періоду, тобто грудня 2009, а
не за листопада 2009, тому не змінюють
показники від'ємного значення
листопада 2009 року.

З урахуванням викладеного, правильними
є висновки суду першої та апеляційної
інстанцій щодо правомірності
прийнятих податковим органом
податкових повідомлень-

рішень № /0 від 23.02.2010, № /2 від
22.04.2010 та № /3 від 11.05.2010, якими
позивачу зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість на 99000,00 грн.

Доводи касаційної скарги правильність
цього висновку судів не спростовують, у
зв'язку з чим підстави для скасування
оскаржуваних судових рішень відсутні.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу
Сільськогосподарського закритого
акціонерного товариства «Маяк»
залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 20.09.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 20.01.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, але
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав та в порядку,
передбачених статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
О.А. Веденяпін В.П. Юрченко