Справа № 607/2397/14-а
Суддя: Кухтей Р.В.
Дата ухвалення: 2014-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2014 року

Справа № 876/4370/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді:
Кухтея Р.В.

суддів:
Яворського І.О., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного Фонду
України в м. Тернополі на постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 27 березня
2014 року за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного Фонду України в м.
Тернополі про стягнення та перерахунок
соціальних виплат,-

в с т а н о в и в :

В лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд
з позовом до Управління Пенсійного
фонду України в м. Тернополі (далі - УПФУ
в м.Тернопіль), в якому просив
зобов'язати відповідача призначити
йому пенсію із зниженням пенсійного
віку відповідно до ст.55 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з 19.08.2013 р.

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 27.03.2014 р. позов було
задоволено повністю.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, її оскаржило УПФУ в м.
Тернополі. Вважає, що постанова суду
першої інстанції є незаконною та
необґрунтованою, прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, а висновки суду не відповідають
обставинам справи. Зазначає, що
позивачем не надано для призначення
пенсії встановленого законодавством
документу, який би дав можливість
встановити періоди робіт, населений
пункт чи об'єкт, де позивачем
проводились роботи по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, а тому і
відсутні підстав для призначення
пенсії відповідно до ст. 55 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позову.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явилися, хоча
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
надійшло клопотання від сторони, про
розгляд справи без його участі, тому
відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України
колегія суддів вважає можливим
здійснювати розгляд справи у
письмовому провадженні за наявними у
ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову без змін з
наступних підстав.

З матеріалів справи видно, що 24.09.2013 р.
позивач звернувся до УПФУ м. Тернополі
із заявою про призначення пенсії за
віком на пільгових умовах, відповідно
до ст.55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Протоколом №69 від 30.12.2013 р. засідання
комісії Управління Пенсійного фонду
України в м. Тернополі, відмовлено
позивачу у призначенні пенсії за віком
на пільгових умовах, мотивуючи тим, що
надані ним документи не підтверджують
факту роботи у зоні відчуження у 1986
році, тому підстав для призначення
пенсії із зниженням пенсійного віку
відповідно до ст.55 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», немає.

Суд першої інстанції позов задовольнив
з тих підстав, що позивач має усі
необхідні умови для призначення пенсії
на пільгових умовах зі зменшенням
пенсійного віку.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає їх вірними та
такими, що відповідають нормам
матеріального права та обставинам
справи з огляду на наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Статтею 55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» визначено умови надання
пенсій за віком особам, які працювали
або проживали на територіях
радіоактивного забруднення.

Частиною 1 ст. 55 цього Закону
передбачено призначення пенсій за
віком із зниженням пенсійного віку на 10
років особам, які працювали в зоні
відчуження з моменту аварії до 01 липня
1986 року незалежно від кількості
робочих днів, а з 01 липня 1986 року по 31
грудня 1986 року - не менше 5 календарних
днів.

Питання щодо подання та оформлення
документів для призначення пенсій
регулюється Порядком подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України №22-1 від 25.11.2005 року.

Відповідно до п.п. «ґ» п. 7
вищезазначеного Порядку документами,
що засвідчують особливий статус особи,
є: посвідчення потерпілого від
Чорнобильської катастрофи (при
призначенні пенсії із використанням
норм статті 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи») та довідка
про період (періоди) проживання (роботи)
на цих територіях, видана органами
місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
має статус учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у 1986 році 2 категорії, що
підтверджується копією посвідчення
учасника ліквідації наслідків авари на
Чорнобильській АЕС у 1986 році серія
НОМЕР_1, виданого 15.05.2009 р.
Тернопільською обласною державною
адміністрацією.

Вказане посвідчення відповідає
вимогам абз. 3 ст. 5 Постанови Кабінету
Міністрів України №51 від 20.01.1997 р. «Про
затвердження Порядку видачі
посвідчень особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У відповідності до ст. 2 Постанови
Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 р.
посвідчення є документом, що
підтверджує статус громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи та надає право
користуватися пільгами й
компенсаціями, встановленими Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
іншими актами законодавства.

Наявність у позивача статусу учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 2 категорії ніким не
оспорювалась, а тому посвідчення є
чинним і воно вказує на те, що позивач
згідно абз. 3 п. 3 ст.14 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
Постанови Кабінету Міністрів України
№51 від 20.01.1997 р., дійсно є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській катастрофі 1986 році.

Судом встановлено, що згідно довідки
АТП-1961 кооперативно-державної
асоціації «Облагробуд» від 23.12.1992 р.,
виданої водію ОСОБА_1 про те, що
останній згідно наказу №107 був
відряджений в 30-ти кілометрову зону
ЧАЕС в період з 19.06.1986 р. по 28.06.1986 р.,
знаходився на станції Вільче та
перевозив цемент до реактора.
Нарахування заробітної плати за
вказаний період підтверджується
записами у відомостях нарахування
заробітної плати за серпень 1986 рік.

Відповідно з листа ТзОВ «Тернопільське
АТП-1961» №8 від 01.10.2013 р., позивач дійсно
працював водієм в АТП-1900
Тернопільського облміжколгоспбуду,
яке було ліквідоване в 1987 році, шляхом
злиття з «Тернопільським АТП-1961»,
правонаступником якого є ТзОВ
«Тернопільське АТП-1961».

Згідно інформації Державного архіву
Тернопільської області, документи АТП
1900 за 1986 рік на зберігання в архів не
надходили.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку,
оскільки для призначення пенсії із
зниженням пенсійного віку, як учаснику
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, у позивача були
наявні та подані всі необхідні
документи.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводами апеляційної скарги висновки,
викладені в судовому рішенні не
спростовуються і підстав для його
скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Тернополі
- залишити без задоволення, а постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 27 березня
2014 року по справі № 607/2397/14-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий :
Р.В.Кухтей

Судді :
І.О. Яворський

Р.П. Сеник