Справа № 802/1936/14-а
Суддя: Вергелес Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

31 липня 2014 р.
Справа № 802/1936/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Вергелеса Андрія Валерійовича,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом: управління Пенсійного
фонду України в м. Вінниці

до: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про: стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулось
управління Пенсійного фонду України в
м. Вінниці з позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
внаслідок несплати коштів на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, за відповідачем
рахується заборгованість в розмірі 2696
грн. 19 коп. зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування до управління
Пенсійного фонду України у м. Вінниці.

Представник позивача в судове
засідання не з'явилась, надала суду
заяву (вх. №15169 від 29.07.2014р.) про розгляд
справи в порядку письмового
провадження та зазначила, що позовні
вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явилась. Судова кореспонденція
відповідачу направлялась на адресу, що
зазначена у витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. Однак, на
адресу суду від нього повернувся
конверт з відміткою "за закінченням
терміну зберігання".

Відповідно до положень частини 11
статті 35 КАС України, у разі не вручення
повістки адресату з незалежних від
суду причин, вважається, що така
повістка вручена належним чином.

Згідно з ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі
неприбуття відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Частиною 6 статті 128 КАС України
передбачено, що якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, суд
під час судового розгляду
адміністративної справи здійснює
повне фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу. У разі неявки у
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі, чи якщо відповідно до
положень кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Таким чином, суд вважає за можливе
провести розгляд справи в порядку
письмового провадження, без фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши надані письмові докази, суд
приходить до висновку, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_1
зареєстрована в управлінні Пенсійного
фонду України в м. Вінниці 01.06.2004 р. та є
платником єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначає Закон
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування".

Згідно ст. 1 Закону єдиний соціальний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 ст. 4
Закону платниками єдиного внеску є -
фізичні особи-підприємці, зокрема ті,
які використовують працю інших осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством про працю, чи за
цивільно-правовим договором (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною
особою-підприємцем, якщо виконувані
роботи (надавані послуги) відповідають
видам діяльності, зазначеним у витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців).

Згідно пунктів 1, 4 ч.2 ст.6 Закону платник
єдиного внеску зобов'язаний своєчасно
та повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок; подавати звітність до
територіального органу Пенсійного
фонду у строки, в порядку та за формою,
встановленими Пенсійним фондом за
погодженням з відповідними фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади у
галузі статистики.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" та п.п. 4.6.2 п. 4.6
Інструкції про порядок нарахування і
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, платники
єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом.

Суми єдиного внеску, сплачені у вигляді
авансових платежів, ураховуються
платником при остаточному розрахунку,
який здійснюється ним не пізніше 20
числа місяця, що настає за базовим
звітним періодом.

Базовим звітним періодом є
календарний місяць, а для платників,
зазначених в абзацах третьому та
четвертому пункту 1 частини першої
статті 4 цього Закону, - календарний рік.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", для платників,
зазначених у пункті 4 частини першої
статті 4 цього Закону, які обрали
спрощену систему оподаткування, - на
суми, що визначаються такими
платниками самостійно для себе та
членів сім'ї, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, але не більше максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску, встановленої цим Законом. При
цьому сума єдиного внеску не може бути
меншою за розмір мінімального
страхового внеску за кожну особу.

Мінімальний страховий внесок - сума
єдиного внеску, що визначається
розрахунково як добуток мінімального
розміру заробітної плати на розмір
внеску, встановлений законом на місяць,
за який нараховується заробітна плата
(дохід), та підлягає сплаті щомісяця (п. 5
ч.1 ст. 1 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування").

Згідно з ч. 12 ст. 9 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", єдиний внесок
підлягає сплаті незалежно від
фінансового стану платника. За
наявності у платника єдиного
внеску одночасно із зобов'язаннями із
сплати єдиного внеску зобов'язань із
сплати податків, інших обов'язкових
платежів, передбачених законом, або
зобов'язань перед іншими кредиторами
зобов'язання із сплати єдиного
внеску виконуються в першу чергу і
мають пріоритет перед усіма іншими
зобов'язаннями, крім зобов'язань з
виплати заробітної плати (доходу).

Відповідно до ч. 1 ст. 25 зазначеного
Закону, рішення, прийняті органами
Пенсійного фонду з питань, що належать
до їх компетенції відповідно до
цього Закону, є обов'язковими до
виконання платниками єдиного внеску,
посадовими особами і застрахованими
особами. Положення цієї статті
поширюються лише на тих платників, які
відповідно до цього Закону зобов'язані
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок.

В порушення вимог чинного
законодавства ФОП ОСОБА_1 не сплачено
єдиний внесок в сумі 2696 грн. 19 коп., що
підтверджується карткою особового
рахунку платника єдиного внеску,
довідкою управління Пенсійного фонду
України у м. Вінниці №1266 від 23 травня 2014
року (а.с. 6, 4).

Частиною 4 ст. 25 вказаного Закону
передбачено надсилання вимоги про
сплату боргу. Вимога №Ф 410 від 17 квітня
2013р. про сплату боргу у сумі 2696 грн. 19
коп. надсилалась відповідачу. Однак
боржник протягом 10 робочих днів з дня
отримання вимоги не сплатила зазначену
у вимозі суму боргу.

На підставі вищевикладеного, за
відповідачем рахується заборгованість
по сплаті єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 2696 грн. 19
коп.

В силу ч. 2 ст. 124 Конституції України
юрисдикція судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Беручи до уваги те, що заявлена до
стягнення сума заборгованості в
розмірі 2696 грн. 19 коп. у встановлені
строки відповідачем не сплачена,
наявність у неї вказаної
заборгованості підтверджується
матеріалами справи, доказів її
погашення станом на день розгляду
справи не надано, також не надано
доказів скасування/оскарження рішення
суб'єкта владних повноважень, на
підставі якого заявлено вимогу про
стягнення грошових сум, суд приходить
до висновку про обґрунтованість
позовних вимог.

Таким чином, позов підлягає
задоволенню в повному обсязі
відповідно до заявлених вимог.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз,
відповідно до положень ст. 94 КАС
України, судові витрати (судовий збір)
стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (код ДРФО НОМЕР_1, АДРЕСА_1) на
користь управління Пенсійного фонду
України у м. Вінниці ( на
р/р 0238 ГУ ДКСУ у Вінницькій
області МФО 802015) заборгованість в сумі
2696 грн. 19 коп. (дві тисячі шістсот
дев'яносто шість грн. 19 коп.)

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Вергелес Андрій
Валерійович