Справа № 824/1945/14-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 824/1945/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Брезіна Т.М.
Суддя-доповідач: Сушко О.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сушка О.О.

суддів: Ватаманюка Р.В. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Заставнівському районі Чернівецької
області на постанову Чернівецького
окружного адміністративного суду від 20
травня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Заставнівському районі Чернівецької
області до Відділення виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Заставнівському
районі про стягнення заборгованості , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просив стягнути з відповідача
витрати за особовими справами
потерпілих, яким виплачено допомогу на
поховання, виплаченої сім'ї померлого
або особі, яка здійснила поховання
особи, яка отримала пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, в частині,
що підлягає відшкодуванню за листопад
2013 року в сумі 185,05 грн., в т.ч. 183,60 грн.
допомоги на поховання в частині, що
підлягає відшкодуванню та 1,45 грн.
витрати на виплату та доставку пенсії
по особовій справі: ОСОБА_2(п/с НОМЕР_1).

Відповідно до постанови Чернівецького
окружного адміністративного суду від 20
травня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати вищевказану
постанову та прийняти нове рішення,
яким позов задовольнити.

Сторони в судове не з'явились, хоча були
належним чином повідомлені про дату,
час та місце апеляційного розгляду
справи, що підтверджується матеріалами
справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін, з
наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, позивачем за
листопад 2013 року направлявся акт
помісячної звірки витрат за особовими
справами потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, який відповідачем
підписувався. Зокрема, за листопад 2013
року позивачем зазначена загальна
сума, заявлена до відшкодування, яка
складає 3165,38 грн., затверджено 2830,33 грн.

Відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що заявлені
вимоги позивача є безпідставними,
оскільки не ґрунтуються на вимогах
закону.

За змістом ч.1 ст. 195 КАС України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення
обставин справи та правильність їх
юридичної оцінки в судовому рішенні,
колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
дійшла висновку про безпідставність
апеляційної скарги та законність
рішення суду першої інстанції, з огляду
на таке.

Так, п.п. «г» і «д» п. 1 ст. 21 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» від
23.09.1999 р. № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV)
передбачено, що Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку: своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні: пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсію у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Відповідно до ст. 21 Закону № 1105-XIV
визначено соціальні послуги та
виплати, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом. У разі
настання страхового випадку Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку повинен,
зокрема, своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні;
організувати поховання померлого,
відшкодувати вартість пов'язаних з цим
ритуальних послуг відповідно до
місцевих умов.

Згідно з ч. 8 ст. 34 Закону № 1105-XIV у разі
смерті потерпілого від нещасного
випадку або професійного захворювання
витрати на його поховання несе Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків згідно з порядком, визначеним
Кабінетом Міністрів України.

Абзацом 2 ч. 9 ст. 34 Закону № 1105-XIV
передбачено, що у разі смерті
потерпілого, який одержував страхові
виплати і не працював, розмір
відшкодування шкоди особам, зазначеним
у статті 33 цього Закону, визначається
виходячи із суми щомісячних страхових
виплат і пенсії, які одержував
потерпілий на день його смерті, з
відповідним коригуванням щомісячних
страхових виплат згідно із статтею 29
цього Закону. Причинний зв'язок смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 11 липня 2001 року №826 "Про
затвердження порядку проведення
витрат на поховання у разі смерті
потерпілого від нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання" із змінами, внесеними від
25 серпня 2004 року № 1112 визначено, що
витрати на поховання провадяться у
разі смерті потерпілого, що настала за
обставин, за яких настає страховий
випадок державного соціального
страхування громадян від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, перелік яких визначено
Кабінетом Міністрів України. Тобто, в
постанові чітко зазначено, що допомога
на поховання відшкодовується Фондом
тільки у тому випадку, якщо смерть
настала за наслідками отриманого
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, що
підтверджено висновками спеціальних
медичних закладів.

Отже, на медико-соціальні експертні
комісії покладено обов'язок
встановлення причинного зв'язку смерті
інвалідів з наслідками раніше
отриманого каліцтва чи професійного
захворювання.

В свою чергу, процедура встановлення
факту причинного зв'язку смерті
інвалідів з наслідками раніше
отриманого каліцтва чи професійного
захворювання здійснюється через орган,
на який законодавчо покладений прямий
обов'язок по встановленню таких фактів.

Однак, жодного висновку спеціального
медичного закладу управлінням
Пенсійного фонду України в
Заставнівському районі до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Заставнівському
районі не надавалося.

Враховуючи зазначені норми Закону,
Фонд зобов'язаний відшкодовувати
виплачені іншими страховиками суми
допомоги на поховання лише тих осіб,
які померли від нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, тобто за умови наявності
причинного зв'язку їх смерті з
одержаним каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я.

Посилання позивача на п. 4 Порядку № 5-4/4,
яким передбачено, право на
відшкодування управлінню Пенсійного
Фонду України відповідачем допомоги на
поховання, виплаченої сім'ї померлого
або особі, яка здійснила поховання
особи, яка отримувала пенсію по
інвалідності, не узгоджуються із
законодавчим актом, що має вищу
юридичну силу.

Водночас, пункт 4 Порядку № 5-4/4, яким
зобов'язано Фонд відшкодовувати
Пенсійному фонду витрати на допомогу
на поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, котра
отримувала пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, суперечить положенням
Закону № 1105-XIV. Так, стаття 21 цього
Закону пов'язує виникнення такого
обов'язку у Фонду зі смертю працівника,
а не з отриманням померлим, який не
працював, зазначеної вище пенсії.

Вказана вище позиція суду відповідає
правовій позиції Верховного Суду
України, висловленій у постанові від 19
травня 2009 року №21-494во09.

Таким чином, колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги
позивача не ґрунтуються на вимогах
законодавства та не спростовують
висновків суду першої інстанції

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду -без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
ухвалив оскаржуване рішення
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, а тому підстави для його
скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Заставнівському районі Чернівецької
області, - залишити без задоволення, а
постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 20 травня 2014
року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку встановленому ч.5 ст. 254 КАС
України та може бути оскаржена в
касаційному порядку згідно ст. 212 КАС
України.

Головуючий
Сушко О.О.

Судді
Ватаманюк Р.В.

Смілянець Е. С.