Справа № 2а-505/12/2406
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а-505/12/2406
Головуючий у 1-й інстанції: Усатий М.В.
Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Загороднюк А.Г.

судді: Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Кіцманського районного
суду Чернівецької області від 12
березня 2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління праці та соціального
захисту населення Кіцманської
районної державної адміністрації про
стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до
управління праці та соціального
захисту населення Кіцманського району
Чернівецької області, в якому просила
визнати неправомірною бездіяльність
та відмову управління праці
соціального захисту населення
Кіцманського району Чернівецької
області щодо виплати компенсацій,
передбачених ст.ст. 23, ч. 1 ст. 37 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Кіцманського району Чернівецької
області відповідно до ст.. 23, 37 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
провести виплату щомісячної грошової
допомоги у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства в розмірі 30%
від мінімальної заробітної плати та
компенсації в розмірі 60% середньої
вартості санаторно-курортної путівки в
Україні з 01.01.2008 року по день припинення
права на таку допомогу.

Постановою Кіцманського районного
суду Чернівецької області від 12
березня 2012 року області у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, позивачка подала
апеляційну скаргу, в якій просила
скасувати оскаржувану постанову та
постановити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги повністю.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, хоча належним чином
повідомлялися про дату, час і місце
судового засідання. Від сторін
надійшли заяви про розгляд справи в
порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

У відповідності до пункту 1 частини 1
статті.197 КАС України суд апеляційної
інстанції розглядає справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Заслухавши, суддю-доповідача та
перевіривши доводи апеляційної скарги
за наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції - без змін, із
наступних підстав.

Згідно наданих сторонами доказів,
позивачка є постраждалою внаслідок
Чорнобильської катастрофи 4 категорії,
перебуває на обліку управлінні праці
та соціального захисту населення
Кіцманської районної державної
адміністрації Чернівецької області.

Позивачка звернулась до управління
праці та соціального захисту населення
Кіцманської районної державної
адміністрації Чернівецької області із
заявою, в якій просила провести
нарахування та виплату належної їй
щомісячної допомоги (у зв'язку з
обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва) та
компенсації в розмірі середньої
вартості путівки в Україні згідно з ст.
37 та п.2 ч.1 ст.23 Закону України №796-ХІІ.

Своїм листом відповідач відмовив
позивачу в проведенні нарахування та
виплати щомісячної допомоги у зв'язку
з тим, що с. Малятинці Кіцманського
району Чернівецької області не входить
до переліку населених пунктів, жителям
яких з 01 квітня 1991 року виплачується
щомісячна грошова допомога у зв'язку з
обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва і
особистого підсобного господарства, а
також у зв'язку з тим, що протягом 2008-2010
років позивачка не зверталася до
управління праці та соціального
захисту населення Кіцманської
районної державної адміністрації із
заявою про отримання
санаторно-курортної путівки або
путівки на відпочинок, тобто було
порушено порядок отримання такої
путівки.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особам,
віднесеним до категорії 4, надаються
такі гарантовані державою компенсації
та пільги, зокрема, першочергове
забезпечення пільговою
санаторно-курортною путівкою або
путівкою на відпочинок чи одержання
компенсації вартості самостійного
санаторно-курортного лікування.
Порядок надання путівок, розмір та
порядок виплати компенсації вартості
самостійного санаторно-курортного
лікування визначаються Кабінетом
Міністрів України.

Згідно з п. 7 Порядку організації
оздоровлення громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 27 березня 2013 року
N 261, для взяття на облік для
забезпечення путівкою у наступному
році постраждала особа подає до 15
жовтня поточного року місцевому
органові: заяву із зазначенням бажаної
пори року заїзду; видану в
установленому МОЗ порядку довідку для
одержання путівки на
санаторно-курортне лікування за формою
070/о; копію посвідчення постраждалої
особи разом із відповідними вкладками
(у разі їх наявності); копію паспорта.

Проте, Законом України "Про внесення
змін до Закону України "Про Державний
бюджет України на 2011 рік" від 14 червня
2011 року, Прикінцеві положення Закону
доповнено пунктом 4, відповідно до
якого встановлено, що у 2011 році норми і
положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

06 липня 2011 року Кабінетом Міністрів
України було прийнято Постанову №745
"Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", якою
встановлено розміри пенсій для осіб,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи. Вказана
Постанова КМУ набрала чинності 23 липня
2011 року.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону
України "Про Державний бюджет на 2012 рік"
встановлено, що у 2012 році норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2012 рік.

Враховуючи те що, положення Законів
України "Про Державний бюджет на 2011
рік" та "Про Державний бюджет на 2012 рік"
якими встановлено, що у 2011-2012 роках
норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31,
37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на
2011-2012 роки, особи, здоров'ю яких
заподіяна шкода внаслідок аварії на
ЧАЕС мали право на виплату додаткової
пенсії у розмірі 25 процентів
мінімальної пенсії за віком
відповідно до вимог ст.51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" тільки по 22
липня 2011 року, включно.

Враховуючи вищевикладене, дії
відповідача з 23 липня 2011 року не
суперечать вказаним положенням та
нормам законів, а тому, на думку колегії
суддів, суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку, відмовивши у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що позивачкою не надано
суду достатньо належних доказів, які б
свідчили про правомірність заявлених
позовних вимог, а доводи апеляційної
скарги не викликають сумнівів щодо
правильності висновків суду першої
інстанції та застосування норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційну
скаргу належить залишити без
задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2, -залишити
без задоволення, а постанову
Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 12 березня 2012
року, -без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Загороднюк А.Г.

Судді
Драчук Т. О.

Полотнянко Ю.П.