Справа № 821/1249/14
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2014 р. Справа № 821/1249/14

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Дубровна В.А.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В. судді -
Потапчук В.О. судді - Коваль М.П.

розглянувши у письмовому
провадженні у приміщенні Одеського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у м. Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області на Постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 15
травня 2014 року по справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Аскона-Південь" до
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у м. Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 04.04.2014 року:

- № про зменшення
бюджетного відшкодування по податку на
додану вартість за серпень 2013 року у
сумі 5648,00 грн. та застосування штрафних
санкцій у розмірі 1412,00 грн.;

- № про зменшення від'ємного
значення податку на додану вартість за
липень 2013 року у сумі 5648,00 грн.

Постановою Херсонського
окружного адміністративного суду від 15
травня 2014 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення від
04.04.2014 року № про зменшення
бюджетного відшкодування по податку на
додану вартість за серпень 2013 року у
сумі 5648,00 грн. та застосування штрафних
санкцій у розмірі 1412,00 грн. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення від 04.04.2014 року
№ про зменшення від'ємного
значення податку на додану вартість за
липень 2013 року у сумі 5 648,00 грн.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову суду та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні вимог
позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт посилається на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Сторони по справі сповіщались належним
чином про час, дату та місце проведення
судового засідання, однак своїм правом
на участь в розгляді апеляційної
скарги не скористались та у судове
засідання не з'явилися, тому судовий
розгляд справи здійснено в порядку
письмового провадження згідно ч. 3 ст.
122, ст. 197 КАС України.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи апеляційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
19 вересня 2013 року ТОВ "Аскона-Південь"
було подано до ДПІ у м. Херсоні
податкову декларацію з податку на
додану вартість №, згідно якої
платником податку задекларовано
наступні показники:

- у рядку 23.2 "сума, що підлягає
бюджетному відшкодуванню у зменшення
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість наступних звітних
(податкових) періодів" вказано суму 17
210,00 грн.,

- у додатку 2 до декларації визначено, що
період, у якому виникло від'ємне
значення у сумі 17 210,00 грн. - липень 2013
року;

- у додатку 3 "розрахунок суми
бюджетного відшкодування" до
декларації вказано, що частина залишку
від'ємного значення, фактично сплачена
отримувачем товарів/послуг, складає 17
210,00 грн., сума бюджетного відшкодування
- 17 210,00 грн.

Пунктом 200.11 ст. 200 ПК України
передбачено, що за наявності достатніх
підстав, які свідчать, що розрахунок
суми бюджетного відшкодування було
зроблено з порушенням норм податкового
законодавства, податковий орган має
право провести документальну
позапланову виїзну перевірку платника
для визначення достовірності
нарахування такого бюджетного
відшкодування протягом 30 календарних
днів, що настають за граничним терміном
проведення камеральної перевірки.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.5
п. 78.1 ст.78, ст. 79 Податкового кодексу
України, на підставі наказу від 14.03.2014
року №315 податковим ревізором -
інспектором Каховської ОДПІ було
проведено позапланову невиїзну
документальну перевірку ТОВ
"Аскона-Південь" з питань дотримання
вимог податкового законодавства при
взаєморозрахунках з ТОВ "Сайланд", ПП
"Геліос-Транс" за липень 2013 року, та з
питань достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість ТОВ "Аскона - південь"
за серпень 2013 року, за результатами
якої складено акт від 18.03.2014 року
№98/21-03-15-02/24962264 (далі - акт перевірки).

Висновками даного акту перевірки є
порушення підприємством вимог діючого
законодавства, а саме: на порушення
вимог ст.198 Податкового кодексу України
TOB "Аскона-Південь" завищено суму
податкового кредиту у липні 2013 року на
5648 грн., внаслідок чого відповідно до
вимог п. 200.1, 200.2, 200.3, 200.4 ст. 200
Податкового кодексу України TOB
"Аскона-Південь" завищено суму
бюджетного відшкодування по
декларації за серпень 2013 року у сумі 5648
грн.

В акті перевірки зазначається, що
згідно з поданою ТОВ "Аскона-Південь" до
ДПІ у м. Херсоні податковою декларацією
з ПДВ за серпень 2013 року (вх. від 19.09.2013
року №) та розрахунком суми
бюджетного відшкодування, сума, що
підлягає бюджетному відшкодуванню,
складає - 17210,00 грн.

З огляду на описову частину акту
перевірки, єдиною підставою щодо
висновку податкового органу про
завищення спірних сум є безтоварність
господарської операції з контрагентом
ТОВ "Сайланд", оскільки актом від
14.10.2013р. №396/3-22-08/38453687 ДПІ у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
неможливість проведення зустрічної
звірки TOB Сайланд" щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків за період з 01.01.2013р. по 31.08.2013р.,
встановлено, що TOB "Сайланд" здійснював
діяльність спрямовану на здійснення
операцій пов'язаних з наданням
податкової вигоди третім особам,
підприємство не знаходиться за
місцезнаходженням, відсутні первинні
документи.

На підставі вказаної обставини та
враховуючи, що ТОВ "Аскона-Південь"
податкові накладні по господарським
операціям з ТОВ "Сайланд" включені до
податкового кредиту відповідного
податкового періоду, а зменшення
податкового кредиту впливає на
зменшення залишку від'ємного значення
та на суму бюджетного відшкодування по
декларації за серпень 2013 року, тому ДПІ
зроблено висновок про завищення
податкового кредиту у липні 2013 року на
суму 5648,00 грн. та суми бюджетного
відшкодування на 5648,00 грн. за серпень 2013
року.

Вказані висновки акту перевірки ТОВ
"Аскона-південь" стали підставою для
прийняття податковим органом
податкових повідомлень-рішень від
04.04.2014 року № про зменшення
бюджетного відшкодування по податку на
додану вартість за серпень 2013 року у
сумі 5648,00 грн. та застосування штрафних
санкцій у розмірі 1412,00 грн.; № про
зменшення від'ємного значення податку
на додану вартість за липень 2013 року у
сумі 5 648,00 грн.

Спірні правовідносини у перевіряємому
періоді врегульовані Податковим
кодексом України від 02.12.2010 р. за № 2755-VІ
(далі - ПК України).

Відповідно до ч.1 ст.138 КАС України
предметом доказування є обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги
чи заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропущення строку для звернення до
суду тощо) та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

Отже, предмет доказування у справах,
пов'язаних із формуванням сум
податкового кредиту з податку на
додану вартість і бюджетного
відшкодування з цього податку,
становлять обставини, що підтверджують
або спростовують обґрунтованість
визначення податкового кредиту та
відшкодування податку на додану
вартість з бюджету.

Платників податку на додану вартість,
об'єкти, базу та ставки оподаткування,
перелік неоподатковуваних та
звільнених від оподаткування операцій,
особливості оподаткування експортних
та імпортних операцій, поняття
податкової накладної, порядок обліку,
звітування та внесення податку до
бюджету визначає Податковий кодекс
України від 02.12.2010 року №2755-VI ( далі - ПК
України).

Відповідно до підпункту 14.1.181. п. 14.1. ст.
14 ПК України встановлено, що податковий
кредит - сума, на яку платник податку на
додану вартість має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
(податкового) періоду, визначена згідно
з розділом V цього Кодексу.

Для визначення права підприємства на
податковий кредит по проведеним
господарським операціям з
постачальником необхідно встановити
наявність в сукупності таких
обов'язкових підстав: здійснення
операції з придбання товарів та їх
оплата (п. 198.1, 198.2, п. 198.3 ст. 198, п.201.1 ст. 201
ПК України); наявність належним чином
оформленої податкової накладної,
виданої платником податку на додану
вартість (п. 198.6 ст. 198 ПК України);
придбання товарів (робіт, послуг) для
використання в господарській
діяльності платника податку - покупця,
шляхом відображення їх в обліку та
підтвердження відповідними
документами (п. 44.1. ст. 44, п. 198.3 ст. 198, п.
201.11 статті 201 ПК України).

Відповідно до п. 200.1. ст. 200 цього Кодексу
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При цьому, при від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду) (п. 200.3 ст. 200
Податкового кодексу України).

Згідно до п. 200.4. ст. 200 ПК України якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то: а)
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України.

Отже, наведеними нормами матеріального
права визначено підстави для
формування бюджетного відшкодування,
до яких зокрема віднесено
правомірність формування платником
податкового кредиту, від'ємного
значення та фактична сплата платником
податків товарів послуг.

Як вбачається зі змісту акту
позапланової невиїзної перевірки
позивача, висновок ДПІ про
безтоварність господарської операції
між ТОВ "Аскона-південь" та його
контрагентом постачальником ТОВ
"Сайланд" ґрунтується виключно на
реєстраційних даних, відповіді
податкового органу про результати
зустрічної звірки та податковій
звітності за перевіряємий період. При
цьому, ревізором-інспектором на стор. 6
акту перевірки вказано перелік
податкових накладних від 01.07.2013 р. за № 5
на суму ПДВ 2821,50 грн., від 18.07.2013 р. за №7
на суму ПДВ 2826,00 грн.

Відповідно до пп. 5, 6 Порядку №984 в акті
перевірки викладаються всі суттєві
обставини фінансово-господарської
діяльності платника податків, які
мають відношення до фактів виявлених
порушень. При цьому ці порушення в акті
перевірки викладаються чітко,
об'єктивно та в повній мірі із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Відповідачем в акті перевірки
висновок про завищення податкового
кредиту в сумі ПДВ 5647,50 грн. викладено
без висвітлення конкретних обставин
господарських операцій та без
посилання на будь-які первинні
документи, у зв`язку з чим, суд вважає
такий висновок ДПІ таким, що зроблений
з порушенням вимог цього Порядку.

Під час адміністративного оскарження
податкових повідомлень-рішень
позивачем самостійно надавалися до
податкового органу первинні документи
щодо господарської операції з
контрагентом ТОВ "Сайланд" за липень 2013
року, зокрема, зі скаргою від 20.11.2013 року
вих. № 31/02 до Головного управління
Міндоходів у Херсонській області,
скаргою від 31.01.2014 року вих.№43/02 до
Міністерства доходів і зборів України,
оскільки вказані документи в порушення
п. 85.2 ст. 85 ПК України не були
витребувані від підприємства та
відповідно не були враховані
ревізором-інспектором під час
проведення невиїзної перевірки, що
також свідчить про порядок порушення
Порядку №984.

В ході розгляду справи, судом першої
інстанції було встановлено, що ТОВ
"Аскона-Південь" (за договором -
покупець) та ТОВ "Сайланд" (за договором
- продавець) було укладено договір
постачання товару від 17.06.2013 року,
згідно умов якого продавець
зобов'язується відпустити, а покупець
прийняти та оплатити на умовах даного
договору дерев'яну тару - піддони, в
кількості та за цінами, вказаними у
специфікаціях та видаткових накладних,
що є невід'ємною частиною даного
договору. Поставка товару відбувається
на умовах DAP - постачання в місці
призначення за адресою м. Херсон, вул.
Горичана Великого 2/1. При цьому,
специфікацією до даного договору
визначено найменування товару,
вантажопід'ємність, конструкція та
ціна.

На виконання умов даного договору ТОВ
"Сайланд" у липні 2013 року було
поставлено на адресу ТОВ
"Аскона-Південь" піддон полегшений у
загальній кількості 1255 шт. на загальну
суму 33885,00 грн., в т.ч. ПДВ 5647,50 грн., що
підтверджується наданими до
матеріалів справи видатковими та
податковими накладними.

Перевезення товару здійснювалось ФОП
ОСОБА_4 за замовленням ТОВ "Сайланд" на
адресу ТОВ "Аскона-Південь", що
відповідає умовам поставки,
передбаченим договором та
підтверджується наданими до
матеріалів справи копіями товарно -
транспортних накладних.

Розрахунки за отриманий товар були
здійснені у безготівковій формі, що
підтверджується банківськими
виписками, копії яких наявні в
матеріалах справи.

Отже, з наданих позивачем первинних
документів, копії яких долучено до
матеріалів справи, можливо встановити
зміст та обсяг господарських операцій,
в них зазначено одиниці виміру та
вартість отриманих товарів, осіб
відповідальних за здійснення
господарських операцій. Тобто, вказані
документи, у розумінні Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", підтверджують
факт здійснення між сторонами
господарських операцій.

Отже, господарські операції зі
спірними контрагентами повністю
підтверджені відповідними первинними
документами.

Надаючи правову оцінку доводам ДПІ
щодо безтоварності вищеописаної
господарської операції, викладеним в
акті перевірки, суд виходить з
наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 72 КАС України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Щодо інформації про ознаки фіктивної
діяльності підприємства -
постачальника, викладеної в акті про
неможливість проведення зустрічної
звірки контрагента позивача ТОВ
Сайланд", то суд вважає його
недостатнім доказом та вказує, що акти
про неможливість проведення
зустрічної звірки не є належним
доказом в підтвердження доводів
податкового органу про нереальність
виконання господарських операцій між
контрагентом та позивачем, оскільки за
умови складення актів про неможливість
проведення зустрічної звірки
фіксується факт наявності перешкод для
здійснення податкового контролю
органом ДПС щодо платника, і реальність
господарських операції такого
платника не є предметом звірки.

Чинне податкове законодавство не
пов'язує право платника на податковий
кредит з фактичним знаходженням
підприємства-постачальника за
юридичною адресою.

Щодо твердження податкової інспекції
про відсутність у спірного
постачальника об'єктивної можливості
поставити товар в силу відсутності
трудових ресурсів, виробничого
обладнання, транспорту, так і самого
об'єкту поставки, на думку суду, не
спростовують реальності зазначених
операцій. Адже укладення трудового
договору та наявність прав власності
на нерухоме майно (складські
приміщення) та основні засоби,
(обладнання, механізми, транспортні
засоби) не є єдиним способом їх
залучення до вчинення необхідних дій в
процесі виконання господарських
операцій з поставки; податкове
законодавство не ставить право
платника на податковий кредит в
залежності від того, за рахунок яких
ресурсів (власних або залучених)
здійснюється поставка товару
постачальником.

Відповідачем не досліджено в межах
перевірки можливість залучення
контрагентом позивача
матеріально-технічних, майнових,
трудових та виробничих ресурсів у
період виконання спірних правочинів
шляхом укладення цивільно-правових
угод або іншій не забороненій законом
формі.

До податкової перевірки відповідача та
до суду позивачем надано документальне
підтвердження поставок, доказів
фіктивності вказаних первинних
документів, як то висновків
судово-бухгалтерських,
судово-економічних експертиз
матеріали справи не містять.

Щодо тверджень відповідача про
неподання ТОВ "Сайланд" податкової
звітності за серпень 2013 року, то суд
зазначає, що з огляду на індивідуальний
характер юридичної відповідальності,
встановлений ст.61 Конституції України,
порушення контрагентом позивача
податкової дисципліни є підставою для
застосування до них заходів
передбачених Податковим кодексом
України відповідальності, і не повинно
тягнути несприятливі наслідки для
позивача по справі.

Що ж стосується посилання ДПІ на участь
ТОВ "Сайланд" у схемах мінімізації
податкових платежів та проведення
транзитних фінансових потоків для
формування податкового кредиту з
іншими особами, то зазначені висновки
контролюючого органу стосуються не
позивача безпосередньо, а інших осіб.
За відсутності доказів участі позивача
у таких схемах шляхом створення за
допомогою спірних операцій лише
видимості товарообігу та руху грошових
коштів без реальних економічних змін
майнового стану, правовідносини
постачальника позивача з іншими
особами не можуть впливати на юридичну
оцінку спірних операцій.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку про недоведеність податковим
органом факту порушення позивачем ст.
198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.3, п. 200.4 ст. 200
Податкового кодексу України, оскільки
покладений в основу вказаних порушень
висновок про безтоварність
господарських операцій з контрагентом
- постачальником ТОВ "Сайланд"
спростований відповідними первинними
документами щодо отримання та
використання придбаного товару у
виробничій діяльності позивача, а тому
є правомірним віднесення позивачем сум
ПДВ до складу податкового кредиту по
вищевказаним господарським операціям.

Відповідно до п. 200.4 ст. 200 Податкового
кодексу України, якщо в наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має
від'ємне значення, то: а) бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого
від'ємного значення, яка дорівнює сумі
податку, фактично сплаченій
отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг.

Враховуючи, що матеріалами справи
підтверджується правомірність
формування податкового кредиту та факт
сплати суми податку на додану вартість
за господарською операцією з
контрагентом ТОВ "Сайланд", тому
позивачем правомірно заявлено до
бюджетного відшкодування суму
від'ємного значення у розмірі 5648,00 грн.
згідно декларації за серпень 2013 року, а
відповідачем неправомірно зменшено
від'ємне значення та сума бюджетного
відшкодування згідно оскаржуваних
податкових повідомлень - рішень.

Оскільки у податкового органу не було
законних підстав для зменшення в
оскаржуваному податковому
повідомленні - рішенні суми бюджетного
відшкодування, а тому не має підстав і
для застосування до позивача
відповідно до ст. 123 Податкового
кодексу України штрафних санкції
згідно оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення.

З огляду на вищевикладене, вимоги
позивача правомірними та такими, що
ґрунтуються на положеннях діючого
законодавства, належним чином
обґрунтовані, підтверджені
матеріалами справи, а тому підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги один в один
дублюють заперечення на
адміністративний позов (а.с. 110), були
предметом дослідження в суді першої
інстанції та висновків останнього не
спростовують.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення постановлено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області, - залишити без
задоволення.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 15 травня 2014
року по справі № 821/1249/14, - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк суддя В.О.
Потапчук суддя М.П. Коваль