Справа № 808/4410/14
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2014-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2014 року (11 год. 31 хв.)Справа №
808/4410/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Калашник Ю.В.,

при секретарі судового засідання
Стратулат С.В.

за участю представників:

позивача - Таралешко Г.В.;

відповідача - Лактіонової О.М.

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовною заявою Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Строймаркет»

до Запорізької митниці Міндоходів

про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

08 липня 2014 року до Запорізького
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Строймаркет» (далі -
позивач, ТОВ «Строймаркет») до
Запорізької митниці Міндоходів, (далі -
відповідач, Запорізька митниця), в
якому позивач просить визнати дії
відповідача неправомірними та
зобов'язати вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
термін переробки товарів на митній
території України обчислюється
починаючи з дня завершення митного
оформлення органом доходів і зборів
іноземних товарів для переробки.
Позивач вважає, що термін дії режиму
переробки починає обчислюватись з
моменту завершення митного оформлення
останньої партії іноземних товарів. У
зв'язку з тим, що останню митну
декларацію № 112050000/2013/029018 оформлено
31.10.2013, позивач вважає, що строк
переробки спливає 31.10.2014.

В судовому засідання представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечив у повному обсязі, з підстав
зазначених у письмових запереченнях,
зокрема зазначив, що підприємство
здійснювало поміщення товарів у митний
режим переробки на митній території
України протягом тривалого часу
починаючи з подання декларації №
112050000/2012/29323 від 21.12.2012. У зв'язку з тим, що
строк переробки не може перевищувати 365
днів, митниця вважає, що позивач
порушив загальний строк переробки
іноземних товарів. Просить відмовити в
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

На підставі ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
у судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Суд, вислухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
вважає позовні вимоги такими, що не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

10.08.2012 між ТОВ «Альфа-Центр» (м.
Ростов-на-Дону, Російська Федерація,
замовник) та ТОВ «Строймаркет»
(підрядник) укладено контракт на
будівництво судна №1108/12, відповідно до
якого підрядник зобов'язується
виконати будівельні та обробні роботи
на корпусі судна «Диамант», які
здійснюються відповідно до проектної
документації та графіка фінансування
(Додаток № 2 до контракту). Основні
характеристики об'єкту викладені в
Додатку № 1 до контракту.

04.12.2012 позивачем до митного поста
«Запоріжжя-Центральний» Запорізької
митниці подано заяву вих. № 201 (вх.
№3494/23-25/1) на отримання дозволу на
поміщення товарів у митний режим
переробки на митній території України.
Відповідно до заяви та доданих до неї
документів, в тому числі
зовнішньоекономічного контракту №1108/12
від 10.08.2012, на митну території України
планується ввезення товарів та
матеріалів для виконання монтажних,
будівельних та оздоблюваних робіт
судна «Диамант», запланований строк
переробки товарів - до 01.06.2013.

За результатами розгляду заяви митним
постом видано дозвіл на переробку
товарів на митній території України №
23-25/1/2342 від 07.12.2012.

Так, згідно з наведеним контрактом
позивачем задекларовано та поміщено в
митний режим переробки матеріали та
обладнання, які належать ТОВ
«Альфа-Центр» згідно з митними
деклараціями № № 11205000/2013/26496 від 08.10.2013,
11205000/2013/20929 від 13.08.2013, 11205000/2012/29323 від
21.12.2012, 11205000/2012/29325 від 21.12.2012, 11205000/2012/29344
від 21.12.2012, 11205000/2013/15524 від 19.06.2013,
11205000/2013/28068 від 23.10.2013, 11205000/2013/29018 від
31.10.2013.

В подальшому позивач надавав до
митного поста заяви про внесення змін
та доповнень до дозволу № 23-25/1/2342 від
07.12.2012, в тому числі уточнення
комплектації судна та збільшення
строків переробки (№ № 202 від 14.12.2012, 203
від 19.12.2012, 105 від 20.05.2013, 106 від 07.08.2013, 107
від 25.09.2013, 107 від 22.10.2013, 109 від 19.12.2013).
Строк на режим переробки товарів
митним органом продовжувався до 21.12.2013.

20.12.2013, з метою завершення переробки на
митній території України продукт
переробки - судно «Диамант» поміщено в
режим реекспорту та позивачем
сформована митна декларація типу ЕК 11
АА № 112050000/2013/034851. Зазначеною ВМД
встановлено строк поставлення вантажу
в митницю призначення - Херсонський
морський торговельний порт у строк до
09.01.2014, який було продовжено до 25.05.2014.

Листом вих. № 56/М від 15.05.2014, позивач
звернувся до митного органу, в якому
зазначив, що у зв'язку з підписанням
додаткової угоди № 7 до контракту №1108/12
від 10.08.2012, просить відповідно до ст. 160
Митного кодексу України дозволити:
анулювати МД типу ЕК 11 АА № 112050000/2013/034851
від 20.12.2013; дозволити провести демонтаж
обладнання, зазначеного в додатку № 7
від 08.04.2014 до контракту; товари,
зазначені у додатку № 7 від 08.04.2014
помістити в митний режим експорту
ЕК10АА для вивезення за межі митної
території України; товари,зазначені в
додатку № 8 від 08.04.2014 і встановлені на
судні «Диамант» без можливості
демонтажу, помістити в режим імпорту
ІМ40АА на території України.

Листом вих. № 2505/24/08-70-66-04 від 21.05.2014
митний орган повідомив позивача, що
визнання митної декларації №
112050000/2013/034851 на продукти переробки
недійсною означатиме продовження
терміну переробки внаслідок
виникнення обставин, які не
відображені у документах підприємства
і які впливають на найменування та
обсяги виходу продуктів переробки.
Однак, підприємством за митними
деклараціями типу «ІМ 51» № №
112050000/2012/29344, 112050000/2012/29325, 112050000/2012/29323
вичерпано загальний строк переробки.

Листом вих. № 77/М від 29.05.2014 позивач
повторно звернувся до митного органу з
проханням про надання дозволу виконати
процедури, зазначені у листі вих. № 56/М
від 15.05.2014.

Листом вих. № 2902/24/08-70-51-04 від 12.06.2014
митним органом надано позивачу
аналогічну відповідь викладену у листі
вих. № 2505/24/08-70-66-04 від 21.05.2014 та
додатково роз'яснено вимоги статті 269
Митного кодексу України.

Листом вих. № 3035/24/08-70-66-01 від 19.06.2014
митний орган повідомив позивача, що
відповідно до вимог ч. 6 ст. 269 Митного
кодексу України митну декларацію №
112050000/2013/034851 від 20.12.2013 на товар
«Продукти переробки: судно пасажирське
для перевезення людей «Диамант» проект
11780» визнано недійсною у зв'язку з тим,
що товари, транспортні засоби
комерційного призначення, оформлені за
цією декларацією для вивезення за межі
митної території України, не перетнули
державний кордон України протягом 180
днів. Крім того, митний орган зазначив,
що у позивача, як у особи,
відповідальної за дотриманням митного
режиму виникло зобов'язання вплати
суму податкового зобов'язання, на яку
надано умовне звільнення та пеню,
нараховану відповідно до ст. 129
Податкового кодексу
України,розраховану з дня надання
умовного звільнення від оподаткування.

Листом вих. № 072 від 04.07.2014 позивач
повідомив митний орган про незгоду з
вільним тлумаченням норм
законодавства, зокрема ч. 4 ст. 149 та ст.
151 Митного кодексу України.

Позивач вважає неправомірними дії
митного органу щодо встановленого
строку для товарів, переміщених в режим
переробки, згідно митних декларацій №
№ 11205000/2013/26496 від 08.10.2013, 11205000/2013/20929 від
13.08.2013, 11205000/2012/29323 від 21.12.2012, 11205000/2012/29325
від 21.12.2012, 11205000/2012/29344 від 21.12.2012,
11205000/2013/15524 від 19.06.2013, 11205000/2013/28068 від
23.10.2013, 11205000/2013/29018 від 31.10.2013, у зв'язку з
чим звернувся до суду з вимогою про
зобов'язання відповідача прийняти нове
рішення, яким встановити термін дії
митного режиму переробки до 31.10.2014.

Так, приписами ст. 147 Митного кодексу
України, переробка на митній території
- це митний режим, відповідно до якого
іноземні товари піддаються у
встановленому законодавством порядку
переробці без застосування до них
заходів нетарифного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності, за
умови подальшого реекспорту продуктів
переробки.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 Митного кодексу
України, поміщення товарів у митний
режим переробки на митній території
здійснюється з умовним повним
звільненням від оподаткування митними
платежами. Заходи гарантування
додержання митного режиму переробки на
митній території застосовуються до
товарів, визначених Кабінетом
Міністрів України відповідно до пункту
1 частини третьої цієї статті.

Згідно із ч. 1 ст. 149 Митного кодексу
України, поміщення товарів у митний
режим переробки на митній території
допускається з письмового дозволу
органу доходів і зборів за заявою
власника цих товарів або уповноваженої
ним особи.

Частина 4 ст. 149 Митного кодексу України
передбачає, що якщо
зовнішньоекономічний договір, на
підставі якого здійснюватиметься
переробка, передбачає ввезення товарів
з метою переробки окремими партіями
протягом певного періоду часу на
однакових умовах, дозвіл видається на
обсяг товарів і строк, визначені
зовнішньоекономічним договором, але не
більше ніж на один рік.

У відповідності до ч. 1 ст. 151 Митного
кодексу України, строк переробки
товарів на митній території України
встановлюється органом доходів і
зборів у кожному випадку під час видачі
дозволу підприємству, виходячи з
тривалості процесу переробки товарів
та розпорядження продуктами їх
переробки. Зазначений строк
обчислюється, починаючи з дня
завершення митного оформлення органом
доходів і зборів іноземних товарів для
переробки. За заявою підприємства,
якому видано дозвіл на переробку
товарів, з причин, підтверджених
документально, строк переробки товарів
на митній території України
продовжується зазначеним органом, але
загальний строк переробки не може
перевищувати 365 днів.

Так, у відповідності до ст. 151 Митного
кодексу України, суд приходить до
висновку, що строк переробки товарів на
митній території України за дозволом №
23-25/1/2342 від 07.12.2012 розпочався саме з
21.12.2012, тобто з моменту подання
позивачем митної декларації №
11205000/2012/29323, що підтверджувала
завершення митного оформлення першої
партії іноземних товарів для переробки
на митній території України.

Таким чином суд зазначає, що у зв'язку з
тим, що строк переробки іноземних
товарів на митній території України не
може перевищувати 365 днів, а дозвіл
надається на весь обсяг товарів, які
будуть поміщенні у режим переробки, то
у даному випадку термін його дії
сплинув 21.12.2013. Тобто, оскільки ввезення
товару здійснювалось поступово
окремими партіями протягом певного
періоду часу, а дозвіл на поміщення
товарів у режим переробки видається на
весь обсяг товарів і не може
перевищувати 365 днів, то у митного
органу відсутні законні підстави для
збільшення строку дії режиму
переробки.

Стаття 85 Митного кодексу України
визначає, що реекспорт - це митний
режим, відповідно до якого товари, що
були раніше ввезені на митну територію
України або на територію вільної
митної зони, вивозяться за межі митної
території України без сплати вивізного
мита та без застосування заходів
нетарифного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 86 Митного
кодексу України, митний режим
реекспорту може бути застосований до
товарів, які при ввезенні на митну
територію України мали статус
іноземних та були поміщені у митний
режим імпорту і повертаються
нерезиденту - стороні
зовнішньоекономічного договору,
згідно з яким ці товари поміщувалися у
цей режим, у зв'язку з невиконанням
(неналежним виконанням) умов цього
договору або з інших обставин, що
перешкоджають його виконанню, якщо ці
товари:

а) вивозяться протягом шести місяців з
дати поміщення їх у митний режим
імпорту;

б) перебувають у тому самому стані, в
якому вони були ввезені на митну
територію України, крім природних змін
їх якісних та/або кількісних
характеристик за нормальних умов
транспортування, зберігання та
використання (експлуатації), внаслідок
якої були виявлені недоліки, що
спричинили реекспорт товарів;

Згідно з ч. 1 ст. 160 Митного кодексу
України, митний режим переробки на
митній території завершується шляхом
реекспорту продуктів переробки чи
поміщення їх в інший митний режим, а
також у випадках, передбачених
частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 269 Митного кодексу
України, якщо товари, транспортні
засоби комерційного призначення,
оформлені за декларацією для вивезення
за межі митної території України, не
перетнули державний кордон України
протягом 180 днів, орган доходів і зборів
визнає цю митну декларацію недійсною.
Зазначений строк може бути зменшений
за письмовим зверненням декларанта або
уповноваженої ним особи.

Згідно з ч. 1 ст. 321 Митного кодексу
України, товари, транспортні засоби
комерційного призначення перебувають
під митним контролем з моменту його
початку і до закінчення згідно із
заявленим митним режимом.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 321 Митного
кодексу України, граничний строк
перебування товарів, транспортних
засобів комерційного призначення під
митним контролем до моменту поміщення
цих товарів, транспортних засобів у
відповідний митний режим не може
перевищувати 180 календарних днів.
Товари, транспортні засоби
комерційного призначення, які
перебувають під митним контролем і за
якими власник або уповноважена ним
особа не звернулися до закінчення
граничного строку, встановленого цією
статтею, набувають статусу таких, що
зберігаються на складі органу доходів
і зборів.

Оскільки, позивач протягом 180 днів не
вивіз судно «Диамант» за межі митної
території України, відповідачем МД №
112050000/2013/034851 від 20.12.2013 визнано
недійсною, у зв'язку з чим суд приходить
до висновку, що митний орган діяв у
відповідності до статей 269, 321 Митного
кодексу України, відтак позовна вимога
про визнання неправомірними дій не
підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги стосовно
зобов'язання відповідача прийняти нове
рішення, яким встановити термін дії
митного режиму переробки до 31.10.2014, суд
приходить до висновку про неможливість
задоволення цих вимог, оскільки суд не
може перебирати на себе функції інших
органів влади та приймати рішення з
питань, що не віднесені до їх
компетенції.

Крім того, відповідно до статті 8
Митного кодексу України державна митна
справа здійснюється на основі принципу
виключних повноважень митних органів
щодо здійснення державної митної
справи.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Виходячи з заявлених позовних вимог,
системного аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку, що у
задоволенні адміністративного позову
слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанову в повному обсязі буде
виготовлено відповідно до ч.3 ст.160 КАС
України.

Суддя
Ю.В. Калашник