Справа № 812/1953/14
Суддя: Василенко Л. А.
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Солоніченко
Суддя-доповідач - Василенко Л. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2014 року
справа №812/1953/14

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого Василенко Л.А., суддів
Арабей Т.Г., Міронової Г.М.,

розглянув у письмовому провадженні
апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Луганську Міжрегіонального головного
управління Міндоходів на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 13 травня 2014
р. у справі № 812/1953/14 за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит" до Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Луганську Міжрегіонального головного
управління Міндоходів про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 13 травня 2014
року задоволені в повному обсязі
позовні вимоги товариства з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит" (далі ТОВ "ДТЕК
Ровенькиантрацит") до Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Луганську Міжрегіонального головного
управління Міндоходів (далі СДПІ у
м.Луганську МГУ Міндоходів) про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, а саме:
визнано протиправними та скасовані
податкові повідомлення-рішення СДПІ у
м.Луганську МГУ Міндоходів від 23 грудня
2013 року форми «Ш»:

№ про нарахування штрафних
санкцій за порушення граничного строку
сплати сум грошових зобов'язань з
податків і зборів, які справлялись до
01.01.2011р. в розмірі 51,20 грн.;

№ про нарахування штрафних
санкцій за порушення граничного строку
сплати сум грошових зобов'язань з
частини прибутку (доходу)
господарських операцій, що вилучено до
бюджету в розмірі 788,80 грн.;

№ про нарахування штрафних
санкцій за порушення граничного строку
сплати сум грошових зобов'язань з
податку на прибуток приватних
підприємств в розмірі 91579,95 грн.;

№ про нарахування штрафних
санкцій за порушення граничного строку
сплати сум грошових зобов'язань з
податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) в розмірі 2283975,35 грн.;

№ про нарахування штрафних
санкцій за порушення граничного строку
сплати сум грошових зобов'язань з
податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) в розмірі 746208,84 грн. (а. с. 206-209).

Відповідач не погодився з рішенням
суду, подав апеляційну скаргу, в якій
посилався на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим просив скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нову, якою відмовити в
задоволенні позову (а. с. 213-215).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України
судом апеляційної інстанції справу
розглянуто в порядку письмового
провадження за матеріалами, наявними у
справі.

Колегія суддів заслухала доповідь
судді-доповідача, вивчила доводи
апеляційної скарги, перевірила їх за
матеріалами справи і дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивач - ТОВ «ДТЕК
Ровенькиантрацит», ідентифікаційний
код 37713861, зареєстровано в якості
юридичної особи виконавчим комітетом
Ровеньківської міської ради
Луганської області 01.07.2011р, перебуває
на обліку в СДПІ у м.Луганську МГУ
Міндоходів.

Відповідачем у період з 3 до 6 грудня 2013
року проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку
позивача з питань своєчасності сплати
до бюджету сум податкових зобов'язань
за період з 01.01.2010р. по 31.10.2010р., за
результатами якої складено акт від
06.12.2013 № 156/14-0/37713861 (а. с. 11-17).

Перевіркою встановлені наступні
порушення :

1. п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України
в частині несвоєчасної сплати
податкового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств,
визначеного в податковій декларації,
протягом граничних строків у загальній
сумі 457899,74 грн.;

2. п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України
в частині несвоєчасної сплати
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість з вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг), визначеного в
податковій декларації, протягом
граничних строків у загальній сумі
26570797,70 грн.;

3. п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України
в частині несвоєчасної сплати
податкового зобов'язання з надходження
податків і зборів (обов'язкових
платежів), які справлялись до 01.01.2011р.,
визначеного в податковій декларації,
протягом граничних строків у загальній
сумі 256,02 грн.;

4. п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України
в частині несвоєчасної сплати
податкового зобов'язання з частини
прибутку (доходу) господарських
операцій (державних, казенних
підприємств та об'єднань), що вилучено
до бюджету, визначеного в податковій
декларації, протягом граничних
строків у загальній сумі 3944,02 грн.

На підставі висновків акту перевірки
податковим органом прийнято наступні
податкові повідомлення-рішення від 23
грудня 2013 року форми «Ш» (а.с. 18-28):

№ про нарахування позивачу
штрафних санкцій за порушення
граничного строку сплати сум грошових
зобов'язань з податків і зборів які
справлялись до 01.01.2011 в розмірі 51,20 грн.;

№ про нарахування позивачу
штрафних санкцій за порушення
граничного строку сплати сум грошових
зобов'язань з частини прибутку (доходу)
господарських операцій, що вилучено до
бюджету в розмірі 788,80 грн.;

№ про нарахування позивачу
штрафних санкцій за порушення
граничного строку сплати сум грошових
зобов'язань з податку на прибуток
приватних підприємств в розмірі 91579,95
грн.;

№ про нарахування позивачу
штрафних санкцій за порушення
граничного строку сплати сум грошових
зобов'язань з податку на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг) в розмірі 2283975,35
грн.;

№ про нарахування позивачу
штрафних санкцій за порушення
граничного строку сплати сум грошових
зобов'язань з податку на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг) в розмірі 746208,84
грн.

Спір щодо наявності факту
несвоєчасного погашення зобов"язань,
безпосереднього розміру шрафних
санкцій, визначених податковими
повідомленнями-рішеннями з
урахуванням сум зобов'язань та
кількості днів прострочення платежів
між сторонами відсутній.

Встановлені обставини підтверджені
матеріалами справи та не є спірними.

Позивач вважає протиправними
податкові повідомлення-ріщення №
, № , № , № , №
відповідача від 23.12.2013 року про
нарахування штрафних санкцій за
порушення граничного строку сплати сум
грошових зобов'язань, визначених
податковими деклараціями Державного
підприємства «Ровенькиантрацит».

Нормами ст. 14 Податкового кодексу
України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (далі
- ПК України) визначено, що грошове
зобов'язання платника податків - сума
коштів, яку платник податків повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податкове зобов'язання та/або штрафну
(фінансову) санкцію, що справляється з
платника податків у зв'язку з
порушенням ним вимог податкового
законодавства та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, а
також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності (пп.
14.1.39. п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Податкове зобов'язання - сума коштів,
яку платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк); (пп.14.1.156. п. 14. 1ст. 14 ПК).

Податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання (пп. 14.1.175 п. 14.1
ст. 14 ПК).

Пеня - сума коштів у вигляді відсотків,
нарахованих на суми грошових
зобов'язань, не сплачених у встановлені
законодавством строки (пп.14.1.162.п. 14.1 ст.
14 ПК України).

Штрафна санкція (фінансова санкція,
штраф) - плата у вигляді фіксованої суми
та/або відсотків, що справляється з
платника податків у зв'язку з
порушенням ним вимог податкового
законодавства та іншого законодавства,
контроль за дотриманням яких покладено
на контролюючі органи, а також штрафні
санкції за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності
(пп.14.1.265 п.14.1 ст. 14 ПК України).

Згідно п. 54.1. ст. 54 ПК України крім
випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

За приписами п.57.1. ст. 57 ПК України
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 126.1. статті 126 ПК України
встановлено, що у разі якщо платник
податків не сплачує узгоджену суму
грошового зобов'язання та/або
авансових внесків з податку на
прибуток підприємств протягом строків,
визначених цим Кодексом, такий платник
податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів
включно, наступних за останнім днем
строку сплати суми грошового
зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків
погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів,
наступних за останнім днем строку
сплати суми грошового зобов'язання, - у
розмірі 20 відсотків погашеної суми
податкового боргу.

Актом перевірки встановлено, що
штрафні санкції до ТОВ «ДТЕК
Ровенькиантрацит» було застосовано
відповідачем за несвоєчасну сплату
узгоджених податкових зобов'язань,
визначених податковими деклараціями
Державного підприємства
«Ровенькиантрацит» (а.с.71-87):

- розрахунками від 09.02.2009 № 25596 та № 25667
з податків і зборів (обов'язкових
платежів), які справлялись до 01.01.2011р., з
граничним терміном сплати 12.05.2010р.;

- декларацією з податку на прибуток
підприємства від 06.11.2008 № 29381 з
граничним терміном сплати 30.11.2008р.;

- деклараціями з податку на додану
вартість від 20.07.2010 № 10853, від 18.08.2010 №
1, від 17.09.2010 № , від 17.06.2010 №
, з граничним терміном сплати
30.07.2010, 30.08.2010., 30.09.2010, 30.06.2010, відповідно;

- розрахунком від 10.11.2008 № 19583 з частини
прибутку (доходу) господарських
операцій (державних, казенних
підприємств), що вилучено до бюджету, з
граничним терміном сплати 19.11.2008р.

Відповідно до акту перевірки та
платіжних доручень погашення сум,
визначених у наведених деклараціях та
розрахунках, здійснено ДП
«Ровенькиантрацит» протягом січня -
жовтня 2010 року (а.с.102-151).

В суді першої інстанції представник
відповідача підтвердив факт погашення
в повному обсязі ДП «Ровенькиантрацит»
станом на 01.11.2010р. податкових
зобов'язань, визначених вказаними
деклараціями та розрахунками.

Таким чином, податковим органом
застосовано штрафні санкції до
позивача - ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит»
за порушення граничних строків сплати
узгоджених податкових зобов'язань
Державним підприємством
«Ровенькиантрацит».

На підставі наказу Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України № 742 від 23.11.11р. «Про
визначення переможця концесійного
конкурсу щодо надання у концесію
цілісного майнового комплексу
Державного підприємства
«Ровенькиантрацит» та концесійного
договору між позивачем та
Міністерством енергетики та вугільної
промисловості України від 01.12.2011р.,
позивач - ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит»
прийняв у концесію цілісний майновий
комплекс ДП «Ровенькиантрацит» з
01.12.2011р. (а. с. 152-173).

Порядок погашення грошових зобов'язань
або податкового боргу у разі
реорганізації платника податків або
передачі цілісного майнового
комплексу державного чи комунального
підприємства в оренду чи концесію
визначено ст. 98 ПК України.

Пп. 98.2.4. п. 98.2 ст. 98 ПК України
встановлено, що у разі передачі в
оренду чи концесію цілісного майнового
комплексу державного або комунального
підприємства платник податків -
орендар чи концесіонер після прийняття
цілісного майнового комплексу
державного або комунального
підприємства в оренду чи концесію
набуває усіх прав і обов'язків щодо
погашення грошових зобов'язань чи
податкового боргу, які виникли у
державного або комунального
підприємства до передачі цілісного
майнового комплексу в оренду чи
концесію.

Пунктом. 11.36 Концесійного договору
передбачено обов'язок концесіонера
(позивача) погасити податкову
заборгованість підприємства (ДП
«Ровенькиантрацит»), яка сформувалась
станом на дату укладення цього
договору.

Відповідно до умов п. 33 Концесійного
договору концесіонер (ТОВ «ДТЕК
Ровенькиантрацит») є правонаступником
ДП «Ровенькиантрацит» за майновими та
немайновими правами та обов'язками, які
сформувались на дату укладання
договору та передані за актом
приймання-передавання.

На виконання умов п. 33 Концесійного
договору сторонами складено та
підписано передавальний акт від 01.12.2011
за № 3/РА дебіторської та кредиторської
заборгованості, яка сформувалась у ДП
«Ровенькиантрацит» станом на 01.12.2011 та
передається позивачу (концесіонеру)
(а.с.174-176). Податковим органом не
заперечувалось, що суми за
вищевказаними податковими
деклараціями та розрахунками ДП
«Ровенькиантрацит» не були включені до
передавального акта.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджує висновок суду першої
інстанції про те, що згідно з
наведеними нормами пп. 98.2.4 п. 98.2 ст. 98 ПК
України та умовами концесійного
договору до позивача перейшли лише ті
узгоджені податкові зобов'язання, які
склалися на дату укладення договору -
01.12.2011р. Як уже зазначено, на дату
укладання концесійного договору, тобто
на 01.12.2011р., податкові зобов'язання ДП
«Ровенькиантрацит» (які вказані в акті
перевірки та за порушення строків
сплати яких й було застосовано штрафні
санкції оскаржуваними рішеннями
відповідача) були погашені ДП
«Ровенькиантрацит», тому такі
зобов'язання не передавалися та не
могли бути передані позивачу.

Також судова колегія погоджує висновок
суду першої інстанції щодо
безпідставності застосування
відповідачем до позивача штрафних
санкцій за порушення строків сплати ДП
«Ровенькиантрацит» узгоджених
податкових зобов'язань з огляду на
норми Законів України «Про особливості
оренди чи концесії об'єктів
паливно-енергетичного комплексу, що
перебувають у державній власності» від
8 липня 2011 року № 3687-VI, та «Про концесії»
від 16 липня 1999 року № 997-XIV, відповідно
до норм яких у концесіонера не виникає
загального правонаступництва згідно з
правами та зобов'язаннями
підприємства, цілісний майновий
комплекс якого надається у концесію.
Умови та порядок передачі концесіонеру
прав та обов'язків підприємства,
цілісний майновий комплекс якого
надається у концесію, можуть бути
встановлені умовами концесійного
конкурсу. У разі якщо всі активи та
зобов'язання підприємства, цілісний
майновий комплекс якого надається у
концесію, передано на баланс
концесіонеру, таке підприємство
підлягає припиненню шляхом ліквідації.
Майно, що входить до складу цілісного
майнового комплексу, який надано у
концесію, включається до балансу
концесіонера із зазначенням, що таке
майно перебуває у концесії.

Колегія суддів підтримує доводи
позивача і вважає їх обґрунтованими
про те, що згідно норм ст. 33 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців», відповідно до вимог
якої, юридична особа припиняється в
результаті передання всього свого
майна, прав та обов'язків іншим
юридичним особам - правонаступникам у
результаті злиття, приєднання, поділу,
перетворення (реорганізації) або в
результаті ліквідації за рішенням,
прийнятим засновниками (учасниками)
юридичної особи або уповноваженим ними
органом, за судовим рішенням або за
рішенням державного органу, прийнятим
у випадках, передбачених законом.
Юридична особа є такою, що припинилася,
з дати внесення до Єдиного державного
реєстру запису про державну реєстрацію
припинення юридичної особи.

Податковий орган не заперечував, що ДП
«Ровенькиантрацит» на час
застосування штрафних санкцій та на
час розгляду справи перебуває в ЄДР, а
також на податковому обліку, що
свідчить про те, що зазначене
підприємство не звільнено від
обов'язків щодо сплати поточних
платежів та заборгованості. яку не
передано концесіонеру.

Таким чином, в даному випадку, передача
цілісного майнового комплексу ДП
«Ровенькиантрацит» у концесію, не мала
своїм наслідком ліквідації чи
припинення ДП «Ровенькиантрацит» як
юридичної особи та платника податків.

Наведене свідчить на користь тверджень
позивача про те, що ТОВ «ДТЕК
Ровенькиантрацит» не має відповідати
за порушення податкового
законодавства, які допущені іншою
юридичною особою - ДП
«Ровенькиантрацит».

Суд першої інстанції на підставі
викладеного обґрунтовано не прийняв до
уваги посилання відповідача на те, що
позивач у зв'язку з укладенням договору
концесії набув всіх прав та обов'язків
Державного підприємства
«Ровенькиантрацит» щодо погашення
грошових зобов'язань та податкового
боргу. Податковий борг був погашений
безпосередньо ДП
«Ровенькиантрацит» до моменту
передачі майна у концесію. На момент
погашення цих зобов'язань та укладення
договору концесії штрафні санкції за
порушення строків їх сплати
застосовано не було, відповідно, суми
штрафних санкцій не увійшли до складу
заборгованості, яку передано позивачу
за умовами договору, внаслідок чого
підстави для зобов'язання позивача
сплатити такі штрафи відсутні.

Також колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що при прийнятті спірних
повідомлень-рішень, відповідач діяв
без врахування необхідності оцінки
поведінки відповідного платника та
необхідності застосування
відповідальності саме до особи, що
допустила порушення - в даному випадку -
ДП «Ровенькиантрацит».

При цьому позивач не навів жодних
доводів щодо відсутності у
податкового органу права застосувати
штрафні санкції згідно норм ПК України
за порушення податкового
законодавства, а вказав лише про
пропуск відповідачем строку
застосування таких санкцій.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджує висновок суду першої
інстанції про те, що штрафні санкції за
порушення граничних строків сплати
податкових зобов'язань податковим
органом застосовано не до належного
платника, що є підставою для скасування
спірних податкових повідомлень-рішень.

Також колегія суддів погоджує висновок
суду щодо обґрунтованості доводів
позивача про безпідставність
застосування штрафних санкцій, у
зв'язку з пропуском відповідачем
строків, передбачених ПК України.

Згідно до п. 114.1. ст. 114 ПК України
граничні строки застосування штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів) до
платників податків відповідають
строкам давності для нарахування
податкових зобов'язань, визначеним
статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до п.102.1. ст.102 ПК України,
контролюючий орган, крім випадків,
визначених пунктом 102.2 цієї статті, має
право самостійно визначити суму
грошових зобов'язань платника податків
у випадках, визначених цим Кодексом, не
пізніше закінчення 1095 дня, що настає за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації та/або
граничного строку сплати грошових
зобов'язань, нарахованих контролюючим
органом, а якщо така податкова
декларація була надана пізніше, - за
днем її фактичного подання. Якщо
протягом зазначеного строку
контролюючий орган не визначає суму
грошових зобов'язань, платник податків
вважається вільним від такого
грошового зобов'язання, а спір стосовно
такої декларації та/або податкового
повідомлення не підлягає розгляду в
адміністративному або судовому
порядку.

Враховуючи вимоги наведених норм ст. 14,
114 та 102 ПК України, фінансові санкції
можуть бути нараховані не пізніше 1095
дня, що настає за останнім днем
граничного строку виконання
податкового зобов'язання або за днем
його фактичного виконання.

Посилання податкового органу на ст. 126
Податкового кодексу України, яка
передбачає настання відповідальності
для платника за несвоєчасну сплату
узгодженої суми грошового
зобов'язання, визначеного у податковій
декларації, незалежно від факту
винесення контролюючим органом
податкового повідомлення-рішення, а
податкове повідомлення-рішення
виступає лише в якості документу, який
фіксує порушення норм податкового
законодавства, а не встановлює
додаткову відповідальність для
платника в даному випадку
неспроможними.

Норми ст. 126 ПК України передбачають
саме притягнення платника до
відповідальності за несвоєчасну
сплату податкових зобов'язань. За
змістом ст. 20 ПК України притягнення
платників до відповідальності за
порушення податкового законодавства
віднесено до повноважень податкових
органів. При цьому норми ПК України не
встановлюють обов'язку платника
самостійно визначати штрафні за такі
порушення.

Згідно пп. 14.1.157. п. 14.1. ст. 14 ПК України,
податкове повідомлення-рішення -
письмове повідомлення контролюючого
органу (рішення) про обов'язок платника
податків сплатити суму грошового
зобов'язання, визначену контролюючим
органом у випадках, передбачених цим
Кодексом та іншими законодавчими
актами, контроль за виконанням яких
покладено на контролюючі органи, або
внести відповідні зміни до податкової
звітності.

Отже, податкове повідомлення-рішення є
підставою для сплати платником сум
податкового зобов'язання, до яких
віднесені й суми штрафних санкцій.

Остаточне погашення податкових
зобов'язань, за якими позивачу
нараховано штрафні санкції, здійснено
ДП «Ровенькиантрацит» у жовтні 2010 року.
Саме з дати внесення останнього
платежу й слід обчислювати строк для
нарахування штрафних санкцій за
несвоєчасну сплату відповідного
зобов'язання. Штрафні санкції до
позивача застосовано відповідачем
податковими повідомленнями-рішеннями
від 23.12.2013р., тобто за межами 1095 днів.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджує висновок суду першої
інстанції про безпідставність
застосування відповідачем до позивача
штрафних санкцій за порушення строків
сплати податкових зобов'язань та
скасування спірних податкових
повідомлень-рішень від 23 грудня 2013 року
форми «Ш».

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про задоволення позову,
вирішив справу з дотриманням норм
матеріального та процесуального
законів, підстави для скасування
постанови суду першої інстанції
відсутні.

Керуючись ст.195 ч.1, ст.197 ч.1 п.2, ст.198 ч.1
п.1, ст.200, ст.205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Луганську Міжрегіонального головного
управління Міндоходів залишити без
задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 13 травня 2014
р. у справі № 812/1953/14 за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит" до Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Луганську Міжрегіонального головного
управління Міндоходів про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення їх копій особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів після
набрання законної сили.

Колегія суддів
Л.А. Василенко

Т.Г. Арабей

Г.М. Міронова