Справа № 318/215/14-а(328/7/14)
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 серпня 2014 рокусправа № 318/215/14-а(328/7/14)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Щербака А.А.

суддів: Баранник
Н.П. Малиш Н.І.

за участю секретаря судового
засідання:Сонник А.В розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Токмацького районного суд Запорізької
області від 17 лютого 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Токмаку
та Токмацькому районі Запорізької
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Токмаку та Токмацькому районі
Запорізької області в якому просить
зобов'язати відповідача призначити
позивачу пенсію на пільгових умовах із
зменшенням пенсійного віку на три роки,
відповідно до вимог ч. 2 ст. 55 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Токмацького районного суд
Запорізької області від 17 лютого 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

Постанова обґрунтована тим, що ОСОБА_2
проживала та працювала в зоні
гарантованого добровільного
відселення з моменту аварії по
листопад 1986 року.

Відповідно абз. 5 ч. 2 ст. 55 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
особам, які постійно проживали або
постійно проживають чи постійно
працювали або постійно працюють у зоні
гарантованого добровільного
відселення за умови, що вони за станом
на 1 січня 1993 року прожили або
відпрацювали у цій зоні не менше 3
років, надаються пенсії із зменшенням
пенсійного віку, встановленого ст. 26
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» на 3 роки та додатково 1
рік за 2 роки проживання, роботи, але не
більше 6 років. Приміткою до ч. 2 ст. 55
Закону визначено, що початкова
величина зниження пенсійного віку у 3
роки встановлюється лише особам, які
постійно проживали або постійно
працювали у зазначеній зоні з моменту
аварії по 31 липня 1986 року незалежно від
часу проживання або роботи в цей
період.

У зв'язку з чим, суд першої інстанції
дійшов висновку, що обов'язковою умовою
призначення пенсії із зменшенням
пенсійного віку є проживання та(або)
праця у зазначеній зоні протягом трьох
років до 1 січня 1993 року. Лише за цієї
умови, можливе застосування початкової
величини зменшення пенсійного віку - 3
роки, особам, які працювали та(або)
проживали в зоні з моменту аварії по 31
липня 1986 року, а також додатково 1 рік
за 2 роки проживання, роботи, але не
більше 6 років. Особам, які не працювали
та(або) проживали в зоні з моменту
аварії по 31 липня 1986 року, зменшення
пенсійного віку застосовується без
початкової величини зменшення
пенсійного віку - 3 роки, а з розрахунку -
1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не
більше 6 років.

Позивачем подана апеляційна скарга,
просить оскаржену постанову скувати,
позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
судом першої інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають
обставинам справи, та неповно з'ясовано
обставини, що мають значення для
справи, що призвело до неправильного
вирішення справи.

В судове засідання учасники процесу не
з'явились, про дату, час, місце судового
розгляду повідомлялись належним чином.

З огляду на приписи ст. 41 КАС України,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на такі підстави.

ОСОБА_2 є потерпілою від Чорнобильської
катастрофи третьої категорії. З
моменту аварії до 29 листопада 1986 року
вона проживала та працювала в зоні
гарантованого добровільного
відселення, що підтверджується
матеріалами справи.

Положення статті 55 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
передбачають право на зниження віку
виходу на пенсію на три роки особам, які
постійно проживають чи постійно
працювали або постійно працюють у зоні
гарантованого добровільного
відселення, за умови, що вони станом на
01 січня 1993 року прожили або
відпрацювали у цій зоні не менше трьох
років.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
відповідач правомірно відмовив у
призначенні пенсії зі зниженням віку
на 3 роки відповідно до статті 55 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", оскільки
позивач проживав у зоні гарантованого
добровільного відселення з моменту
аварії по листопад 1986 року, що є менше
трирічного періоду, визначеного
положеннями вищевказаної статті.

В межах апеляційної скарги підстави
для скасування або зміни рішення суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Токмацького районного суд
Запорізької області від 17 лютого 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Токмаку та Токмацькому районі
Запорізької області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України
та може бути оскаржена в порядку і
строки, передбачені ст. 212 КАС України
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:
А.А. Щербак

Суддя:
Н.П. Баранник

Суддя:
Н.І. Малиш