Справа № 810/2982/14
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/2982/14
інстанції: Балаклицький А. І.
Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

06 серпня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н. В.,

Гром Л. М.

при секретарі: Корінець Ю. О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за
апеляційною скаргою відповідача -
Київської митниці Міндоходів на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 02 червня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сільпо ПДВПП» до
Київської митниці Міндоходів про
визнання протиправними та скасування
рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сільпо ПДВПП»
звернулось до Київського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Київської
митниці Міндоходів, в якому просило
визнати протиправними та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів від 18.11.2013 р.
№125120105/2013/000234/2, від 26.11.2013 р.
№125120105/2013/000245/2, від 03.12.2013 р.
№125120105/2013/000248/2, від 10.12.2013 р. №
125120105/2013/010252/1 та від 17.12.2013 р.
№125120105/2013/000262/2.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 02 чрвня 2014
року позовні вимоги задоволено:

- визнано протиправними та скасовано
рішення Київської митниці Міндоходів
про коригування митної вартості
товарів від 18.11.2013 р. №125120105/2013/000234/2, від
26.11.2013 р. №125120105/2013/000245/2, від 03.12.2013 р.
№125120105/2013/000248/2, від 10.12.2013 р.
№125120105/2013/010252/1 та від 17.12.2013 р.
№125120105/2013/000262/2.

Не погоджуючись з вищезазначеним
рішенням суду першої інстанції,
відповідачем подано апеляційну скаргу,
в якій апелянт просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти по
справі нову постанову, якою у
задоволені позовних вимог відмовити в
повному обсязі, у зв?язку з порушенням
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, 18.06.2013 р. між ТОВ «Сільпо
ПДВПП» (Покупець) та ООО «Кас Хаус»
(Продавець) був укладений контракт
купівлі-продажу товарів № 420-S,
відповідно до якого Продавець продає, а
Покупець купує продукцію (живі раки,
які живуть у прісній воді) в
асортименті, кількості, по цінам, у
відповідності з Інвойсами, які є
невід'ємною частиною цього Контракту.

З метою митного оформлення
імпортованого товару 18.11.2013 р.
позивачем подана митна декларація
(далі - МД) № 125120105/2013/280343 та
товаросупровідні документи на товар.

Аналогічні МД на зазначений товар були
подані ТОВ «Сільпо ПДВПП»:

- від 26.11.2013 №125120105/2013/281233 за загальною
митною вартістю одиниці товару для
обох розмірних рядів 7,3912 доларів
США/кг;

- від 03.12.2013 №125120105/2013/281966 за загальною
митною вартістю одиниці товару для
обох розмірних рядів 7,0983 доларів
США/кг;

- від 10.12.2013 №125120105/2013/282718 за загальною
митною вартістю одиниці товару для
обох розмірних рядів 7,2891 доларів
США/кг;

- від 17.12.2013 №125120105/2013/283593 за загальною
митною вартістю одиниці товару для
обох розмірних рядів 7,4459 доларів
США/кг.

Відповідно до вказаних декларацій,
митна вартість товару заявлена
позивачем до митного оформлення за
першим методом - за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються.

На підтвердження задекларованої
митної вартості позивач разом з МД від
18.11.2013 р. №125120105/2013/280343 надав такі
документи: декларацію митної вартості
від 12.11.2013 р. №125120105/2013/279795;
зовнішньоекономічний договір
(контракт) №420-S від 18.06.2013 р.;
рахунок-фактуру (інвойс) від 14.11.2013 р. №
40.

Подібні документи подані під час
оформлення МД по іншим оскаржуваним
поставкам.

Для підтвердження митної вартості
товару разом з митною декларацією від
18.11.2013 №125120105/2013/280343 за власним бажанням
позивачем було подано додаткові
документи, а саме: копія калькуляції
собівартості готової продукції
виробника товару ООО «Кас Хаус» від
08.11.2013 б/н; копія прайс-листа виробника
товару від 08.11.2013 р. б/н; копія митної
декларації країни відправлення від
16.11.2013 р. №С 17414.

Шляхом вчинення напису на декларації
митної вартості від 18.11.2013 р.
№125120105/2013/280343 відповідачем було
повідомлено ТОВ «Сільпо ПДВПП» про
необхідність надання додаткових
документів для підтвердження
заявленої митної вартості товару, а
саме: прайс-лист; експортна митна
декларація; виписка з бухгалтерських
та банківських документів покупця;
калькуляція; висновок незалежної
організації про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями.

18.11.2013 р. декларантом шляхом вчинення
напису на декларації митної вартості
№125120105/2013/280343 було письмово
повідомлено про надання таких
додаткових документів: прайс-лист,
експортна митна декларація,
калькуляція, а також письмово
повідомлено митницю про неможливість
надання виписки з бухгалтерських та
банківських документів покупця,
оскільки вантаж ще не розмитнений і не
може бути оприбуткованим.

Також, декларантом письмово
повідомлено митницю про неможливість
надання на момент здійснення митного
оформлення висновку про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями.

Подібні написи вчинені ТОВ «Сільпо
ПДВПП» по іншим оскаржуваним
поставкам.

За результатами розгляду поданих до
митного оформлення документів,
відповідачем прийнято рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, ввезених позивачем за
вказаними МД: від 18.11.2013 р.
№125120105/2013/000234/2; від 26.11.2013 р.
№125120105/2013/000245/2; від 03.12.2013 р.
№125120105/2013/000248/2; від 10.12.2013 р.
№125120105/2013/010252/1; від 17.12.2013 р.
№125120105/2013/000262/2.

Відповідно до зазначених рішень митна
вартість товару була визначена
митницею за методом 2-а (за ціною
договору щодо ідентичних товарів).

В порядку ст. 55 Митного кодексу України
(далі - МК України) з метою митного
оформлення товарів позивачем були
подані нові МД: від 18.11.2013 р.
№125120105/2013/280364; від 26.11.2013 р.
№125120105/2013/281259; від 03.12.2013 р.
№125120105/2013/282016; від 10.12.2013 р.
№125120105/2013/282764; від 17.12.2013 р.
№125120105/2013/283617.

В подальшому відповідно до ч. 8 ст. 55 МК
України для підтвердження заявленої
митної вартості товарів позивач надав
Київській митниці Міндоходів
додаткові документи разом з листом від
30.01.2014 р. №10/14-72.

На зазначений лист відповідачем було
надано відповідь про відсутність
підстав для перегляду прийнятих рішень
про коригування митної вартості
товарів.

Даючи правову оцінку вищевикладеним
обставинам справи, колегія суддів
зазначає, що суд першої інстанції вірно
виходив з наступного.

Відповідно до ст. 49 МК України, митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Згідно з вимогами ст. 51 МК України,
митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу. Митна
вартість товарів, що ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Статтею 57 МК України встановлено, що
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Частиною 2 вказаної вище статті МК
України визначено, що основним методом
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, є перший метод - за ціною
договору (вартість операції), а
відповідно до ч. 3 зазначеної статті МК
України, кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу.

Методом визначення митної вартості за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), закріплено в ст. 58 МК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 Митного кодексу
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України
документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Крім того, частиною 3 вищезазначеної
статті передбачено, що у разі якщо
документи, зазначені у ч. 2 вказаної
статті, містять розбіжності, наявні
ознаки підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Частиною 5 статті 53 МК України
встановлено, що забороняється вимагати
від декларанта або уповноваженої ним
особи будь-які інші документи, відмінні
від тих, що зазначені в цій статті.

Як визначено у ч. 3 ст. 54 МК, за
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень ст. 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 7 с. 55 МК України, у
випадку незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів
митний орган за зверненням декларанта
або уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу X цього Кодексу. Строк дії таких
гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

Приписами ч. 8 ст. 55 МК України
встановлено, що протягом 80 днів з дня
випуску товарів декларант або
уповноважена ним особа може надати
митному органу додаткові документи для
підтвердження заявленої ним митної
вартості товарів, що декларуються.

Як вбачається з матеріалів справи, у
всіх оскаржуваних рішеннях про
коригування митної вартості товарів не
зазначено: які саме відомості відсутні
та які саме значення вони повинні були
підтверджувати; яка конкретно
інформація є наявною у митного органу,
що у свою чергу призвела до виникнення
обґрунтованого сумнівів у
правильності визначення митної
вартості та до прийняття рішення про
коригування митної вартості, заявленої
декларантом.

В даному випадку вказані спірні
рішення містять загальні посилання та
не розкривають фактів та відомостей, не
деталізують конкретних обставин та
підстав, які повинні міститись у
рішеннях про коригування митної
вартості, що вказує на їх
необґрунтованість та невідповідність
вимогам ч. 2 ст. 55 МК України та п. 3 ч. 3 ст.
2 КАС України.

На підставі зазначеного, судом першої
інстанції вірно встановлено, що
відповідач не мав підстав,
передбачених ч. 3 ст. 53 МК України, на
витребування додаткових документів у
позивача.

Зокрема, на підтвердження заявленої
митної вартості товару надані
позивачем документи, передбачені ч. 2
ст. 53 МК України, не містили жодних
розбіжностей та в повній мірі
підтверджували заявлену вартість
товару.

У всіх рішеннях про коригування митної
вартості відповідач не зазначив
розбіжностей, які б стосувалися
основного переліку документів для
підтвердження митної вартості товарів.

Також, судом першої інстанції вірно
встановлено, що під час митного
оформлення у всіх випадках ТОВ «Сільпо
ПДВПП» не подало лише ті додаткові
документи, які були відсутні на момент
митного оформлення у зв'язку з тим, що
товар не був розмитнений та відповідно
не міг бути оприбуткованим (виписки з
бухгалтерських та банківських
документів), а також не був оплачений
відповідно до п. 8.1 контракту №420-S від
18.06.2013 р. (банківські платіжні
документи), крім того, не були надані
висновки експертних організацій у
зв'язку з необхідністю часу на їх
отримання.

В той же час всі інші витребувані
митним органом додаткові документи для
підтвердження митної вартості були
подані ТОВ «Сільпо ПДВПП» під час
митного оформлення разом із заявою від
30.01.2014 р. № 10/14-72.

Апеляційний суд не бере до уваги, що за
митною декларацією від 10.12.2013 р. №
125120105/2013/282718 відповідно до листа від
13.12.2013 р. №16.5/4/5418-П-74-ПІ відповідачем
вказано таку розбіжність: на умовах
поставки CIP-Бориспіль у інвойсі на
поставку зазначено, що товар не був
застрахований, що суперечить правилам
ІНКОТЕРМС, з наступного.

Зокрема, разом з листом від 30.01.2014 р.
№10/14-72 позивачем було надано лист
постачальника ТОВ «Кас Хаус» про те, що
страхування вантажу не проводилось у
зв'язку з тим, що страхові компанії
відмовляються надавати страхове
покриття на живий вантаж, оскільки
існує висока ймовірність смертності
живих раків.

Крім того, між ТОВ «Сільпо ПДВПП» та
ТОВ «Кас Хаус» було укладено додаткову
угоду № 2 до контракту №420-S від 18.06.2013 р.,
відповідно до п. 2 якої п. 3.1 розділу 3
контракту викладено в новій редакції,
згідно з якою всі ціни за даним
контрактом, а також умови поставки слід
розуміти як умови CPT-Бориспіль, Україна
згідно з Інкотермс 2010.

Також, пунктом 5 Додаткової угоди №2 до
контракту №420-S від 18.06.2013 р. дані зміни
застосовуються до відносин між
сторонами з моменту укладення
зовнішньоекономічного договору №420-S
від 18.06.2013 р.

З огляду на зазначене, колегія суддів
дійшла висновку, що надані позивачем
документи повністю підтверджували
факт відсутності страхування вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 452 МК України
інформація щодо обсягів експорту та
імпорту конкретних видів товарів
надається центральним органам
виконавчої влади за їх вмотивованим
запитом (одноразово) або на підставі
міжвідомчих угод про інформаційний
обмін (регулярно).

Згідно з Указом Президента України від
06.04.2011 р. № 396/2011 спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади в галузі статистики є
Державна служба статистики України, в
тому числі і з питань статистики
зовнішньої торгівлі.

Відповідно до листів Державної служби
статистики України від 11.12.2013 р. та від
05.02.2014 р. середня вартість імпорту
товару "раки прісноводні" за кодом УКТ
ЗЕД з Вірменії у липні - листопаді
2013 року становить: в липні 2013 року - 7,18
доларів США/кг, в серпні 2013 року - 7,38
доларів США/кг, у вересні 2013 року - 7,37
доларів США/кг, в жовтні 2013 року - 7,61
доларів США/кг, в листопаді 2013 року - 7,46
доларів США/кг.

На підставі зазначеного, визначена
органом доходів і зборів митна
вартість товару на 22-32% перевищує
середню вартість імпорту цього товару
з Вірменії в Україну в листопаді 2013
року, в той час як заявлена ТОВ «Сільпо
ПДВПП» митна вартість всього майже
дорівнює середній вартості імпорту з
цього товару з Вірменії в Україну в
листопаді 2013 року.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що середня вартість імпорту
аналогічних товарів тієї самої країни
походження є нижчою за визначену
митним органом і майже дорівнює
вартості, заявленій ТОВ «Сільпо ПДВПП».

Частиною 7 статті 54 МК Украни
передбачено, що у разі якщо під час
проведення митного контролю митний
орган не може аргументовано довести, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, заявлена декларантом
або уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично.

Проаналізувавши норми законодавства
України та фактичні обставини справи,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
оскаржувані рішення про коригування
митної вартості товарів є
протиправними та підлягають
скасуванню, так як митний орган не
обґрунтував у своїх рішеннях, що
документи, подані декларантом для
митного оформлення товару, є
недостатніми чи такими, що у своїй
сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації, не
навів обставини, які мали бути
підтвердженні додатково запитаними
митним органом документами.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм процесуального та
матеріального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновки суду першої інстанції, у
зв'язку з чим підстав для скасування
постанови суду першої інстанції не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 199, 200, 205, 206, КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача -
Київської митниці Міндоходів на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 02 червня 2014
року - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 02 червня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів, відповідно до
вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 06.08.2014
р.

Головуючий суддя:

Л.В.Бєлова

Судді:
Н. В.
Безименна,

Л. М. Гром

.

Головуючий суддя
Бєлова Л.В.

Судді:
Безименна Н.В.

Гром Л.М.