Справа № 804/8153/14
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА
29 липня 2014 р. Справа № 804/8153/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЛуніної О.С. при
секретаріГамовій Л.І. за участю:
представника позивача - представника
відповідача - ОСОБА_3 Баранник О.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_5 до
начальника Солонянського відділення
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області Бик Людмили
Володимирівни, Дніпропетровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування рішення, -
У червні 2014 року ОСОБА_5 (далі - позивач)
звернулась до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
начальника Солонянського відділення
Дніпропетровської об'єднаної ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області Бик Л.В.,
Дніпропетровської ОДПІ Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (далі -
відповідача) в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати
рішення про застосування фінансових
санкцій №1 від 14 травня 2014 року
заступника начальника
Дніпропетровської ОДПІ начальника
Солонянського відділення
Дніпропетровської ОДПІ Бик Л.В.і
закрити справу.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 24 липня 2014
року клопотання Дніпропетровської
ОДПІ Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області задоволено
та залучено їх до участі у розгляді
справи у якості відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що вона не
погоджується з прийнятим рішенням,
оскільки вважає, що під час продажу
пляшки пива у неї не виникло сумнівів
щодо досягнення покупцем - ОСОБА_7
вісімнадцятирічного віку, в зв'язку з
чим не запитала паспорт або інші
документи, які підтверджують вік
такого покупця. Крім того, на неї було
складено протокол про адміністративне
правопорушення на підставі Кодексу про
адміністративні правопорушення
України, відповідно до якого вона штраф
вже сплатила. Дана обставина свідчить
про безпідставне застосування
штрафних санкцій повторно, у зв'язку з
чим, постанова про накладення штрафних
санкцій винесена відповідачем
помилково, і підлягає скасуванню. Тому
позивач вимушена звернутись до суду за
захистом своїх законних прав та
інтересів.

Представник позивач у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні пред'явлені позовні вимоги
не визнав та заперечував проти їх
задоволення. Зазначила, що відсутність
у продавця сумніву щодо віку покупця та
продаж у зв'язку з цим забороненого
товару неповнолітній особі не може
бути підставою звільнення суб'єкта
господарювання від відповідальності, а
тому просила суд у задоволені позову
відмовити.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
оцінивши доводи та дослідивши письмові
докази, суд вважає за необхідне у
задоволенні адміністративного позову
відмовити виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що 07.01.2014 р.
співробітниками Солонянського РВ ГУ
МВС України у Дніпропетровській
області в магазині ПП «ОСОБА_5»
виявлено факт продажу пляшки пива
особі, яка не досягла вісімнадцяти
років.

Факт продажу пляшки пива, особі яка не
досягла 18 років підтверджується
протоколом про адміністративне
правопорушення № 130705 від 07.01.2014 року;
постановою адміністративної комісії
при виконкомі Солонянської селищної
ради від 21.01.2014 р., якою вирішено
накласти адміністративний штраф у сумі
510 грн. за порушення ч.2 ст.156 КУпАП на
ОСОБА_5; квитанцією про сплату штрафу
ОСОБА_5 у розмірі 510 грн.

На підставі вказаного
Дніпропетровською ОДПІ Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області винесено
рішення № 1 від 14.05.2014 року про
застосування фінансових санкцій у
розмірі 6 800 грн.

Правовідносини, що визначають основні
засади державної політики щодо
регулювання виробництва, експорту,
імпорту, оптової і роздрібної торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і
плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим виноградним,
спиртом етиловим ректифікованим
плодовим, спиртом-сирцем
виноградним, спиртом-сирцем
плодовим, алкогольними напоями та
тютюновими виробами, забезпечення
їх високої якості та захисту
здоров'я громадян, а також посилення
боротьби з незаконним виробництвом та
обігом алкогольних напоїв і тютюнових
виробів на території України,
врегульовані Законом України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» від 19.12.1995 року №
481/95-ВР (далі - Закон України №481/95-ВР).

Відповідно до ст. 15-3 цього Закону,
забороняється продаж пива (крім
безалкогольного), алкогольних,
слабоалкогольних напоїв та тютюнових
виробів: особам, які не досягли 18 років.
Продавець пива (крім безалкогольного),
алкогольних, слабоалкогольних напоїв
або тютюнових виробів зобов'язаний
отримати у покупця, який купує пиво
(крім безалкогольного), алкогольні
напої, слабоалкогольні напої або
тютюнові вироби, паспорт або інші
документи, які підтверджують вік
такого покупця, якщо у продавця виникли
сумніви щодо досягнення покупцем
18-річного віку.

Під час розгляду справи представник
позивача посилався на те, що під час
продажу пива неповнолітній ОСОБА_7, у
продавця ОСОБА_5, не виникло сумнівів
щодо її віку, в зв'язку з чим вона навіть
не спитала скільки їй років і не
витребувала документ, для встановлення
віку, продала пляшку пива.

Суд критично відноситься до даної
позиції представника позивача,
оскільки Верховним Судом України у
постанові від 26.03.2013 р. зазначено, що ч.4
ст.15-3 ЗУ «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» продавця
наділено правом отримати у покупця,
який купує пиво (крім безалкогольного),
алкогольні, слабоалкогольні напої,
вина столові або тютюнові вироби,
документи, які підтверджують вік
такого покупця, а отже, ця вимога має
спонукати суб'єкта господарювання
дотримуватися відповідного рівня
обачності, який би унеможливлював
порушення чітко визначеної заборони
продавати неповнолітній особі
зазначену продукцію і тому відсутність
у продавця сумніву щодо віку покупця та
продаж у зв'язку з цим забороненого
товару неповнолітній особі не може
бути підставою звільнення суб'єкта
господарювання від відповідальності.

У частині другій ст. 17 цього Закону за
порушення вимог ст. 15-3 цього-ж закону
законодавець передбачив застосування
до суб'єкта господарювання фінансових
санкцій у вигляді штрафу у сумі 6 800 грн.

Системний аналіз зазначених вище
правових норм дає підстави для
висновку щодо запровадження в
імперативній формі заборони на продаж
пива (крім безалкогольного),
алкогольних, слабоалкогольних напоїв,
вин столових та тютюнових виробів
особам, які не досягли 18-ти років.

Механізм застосування фінансових
санкцій, передбачених ЗУ «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» визначений
Порядком застосування фінансових
санкцій, передбачених статтею 17 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів»,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 02 червня 2003 року
№ 790 (далі - Порядок № 790).

Відповідно до пунктів 2-3 Порядку № 790,
фінансові санкції застосовуються за
порушення, передбачені ст. 17 ЗУ «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів». До суб'єктів
підприємницької діяльності, винних у
вчиненні порушень, застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафів
у розмірах, передбачених Законом
481/95-ВР .

Згідно з п. 5 Порядку № 790, підставою для
прийняття рішення про застосування
фінансових санкцій є, зокрема,
матеріали правоохоронних, податкових
та інших органів виконавчої влади щодо
недотримання суб'єктами
підприємницької діяльності вимог
законодавчих та інших
нормативно-правових актів про
виробництво та обіг спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів.

Пунктом 6 Порядку № 790 передбачено, що
рішення про застосування фінансових
санкцій, передбачених пунктом 2 цього
Порядку, приймаються керівником, а у
разі його відсутності - заступником
керівника органу, який видав ліцензію
на право виробництва і торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і
плодовим, спиртом етиловим

ректифікованим виноградним, спиртом
етиловим ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим,
алкогольними напоями і тютюновими
виробами (Департамент контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових
виробів ДПС, його регіональні
управління та їх територіальні
підрозділи, Мінекономрозвитку), чи
керівником (його заступником)
органів МВС, МОЗ, ДПС, Держстату,
Держспоживінспекції відповідно до
їх компетенції, визначеної
законодавством. Порядок і строки
розгляду матеріалів, які є підставою
для застосування фінансових санкцій,
та прийняття рішення щодо їх
застосування встановлюються
зазначеними органами відповідно до їх
компетенції.

Приписами пунктів 7, 8 Порядку № 790,
передбачено, що органи виконавчої
влади та органи місцевого
самоврядування, у разі виявлення
порушень у сфері виробництва і обігу
спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів зобов'язані
повідомити про ці порушення орган, який
видав ліцензію на провадження
зазначеного виду діяльності.

Слід зазначити, що підставою
застосування адміністративно -
господарських санкцій є виключно
правопорушення, якого припустився
суб'єкт господарювання.

Згідно ст. 5 Господарського кодексу
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники відносин у сфері
господарювання здійснюють свою
діяльність у межах встановленого
правового господарського порядку,
додержуючись вимог законодавства.

Статтею 42 Господарського кодексу
України визначено, що підприємство - це
самостійна, ініціативна, систематична,
на власний ризик господарська
діяльність, що здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів на одержання прибутку.

Як було встановлено в ході розгляду
справи та не заперечувалось позивачем,
07.01.2014 року в приміщенні магазину ПП
ОСОБА_5, нею здійснено продаж пива
неповнолітній особі без витребування
документів, що підтверджують вік
неповнолітньої особи, чим були
порушені вимоги ст. 15-3 ЗУ «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів».

Враховуючи наведені обставини та з
огляду на приписи ст. 17 Закону № 481/95-ВР,
якими встановлено, що за порушення норм
цього Закону щодо торгівлі
алкогольними напоями суб'єкти
підприємницької діяльності
притягаються до відповідальності
згідно з чинним законодавством, суд
вважає, що відповідачем правомірно на
підставі адміністративних матеріалів,
отриманих від Солонянського РВ ДМУ
ГУМВС України в Дніпропетровській
області Дніпропетровською винесено
рішення № 1 від 14.05.2014р., яким
застосовано до ФОП ОСОБА_5 фінансову
санкцію у вигляді штрафу в сумі 6 800,00
гривень.

Суд не приймає до уваги твердження
позивача з приводу того, що пропущено
строк застосування фінансових санкцій,
оскільки граничні строки застосування
штрафних (фінансових) санкцій (штрафів)
до платників податків відповідають
строкам давності для нарахування
податкових зобов'язань, визначеним ст.
102 п. 102.1 ПК України, а саме: контролюючий
орган має право самостійно визначити
суму грошових зобов'язань платника
податків у випадках, визначених цим
Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня,
що настає за останнім днем граничного
строку сплати грошових зобов'язань,
нарахованих контролюючим органом.

Також, суд критично ставиться до
тверджень позивача щодо повторності
притягнення до юридичної
відповідальності за те саме
правопорушення, оскільки факт
застосування до фізичної
особи-підприємця передбачених законом
фінансових (штрафних) санкцій за
порушення податкового та іншого
законодавства, не залежить від факту
притягнення цього платника податків,
як громадянина, до відповідальності,
відповідно до вимог Кодексу України
про адміністративні правопорушення.

Таким чином, оскаржуване рішення № 1
від 14 травня 2014 року про застосування
фінансових санкцій є правомірним.

Крім того, суд зазначає, що рішення про
застосування фінансових (штрафних)
санкцій прийнято відносно фізичної
особи-підприємця, проте, позивач
звернулась до суду з даним позовом, як
фізична особа.

В силу ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

За ст. 11 КАС України, розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 про
визнання протиправним та скасування
рішення є такими, що не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 11, 71, 72, 86, 94, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_5 до начальника
Солонянського відділення
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області Бик Людмили
Володимирівни, Дніпропетровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування рішення - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
05 серпня 2014 року.

Суддя О.С.
Луніна