Справа № 820/5594/14
Суддя: П'янова Я.В.
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2014 р.Справа № 820/5594/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Харківської митниці
Міндоходів на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
24.06.2014р. по справі № 820/5594/14

за позовом Спільного підприємства
"Украінская Восточная Рибная Компанія"
товариства з обмеженою
відповідальністю

до Харківської митниці Міндоходів
, Головного управління Державної
казначейської служби України у
Харківській області

про скасування рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Спільне підприємство
"Украінская Восточная Рибная Компанія"
товариство з обмеженою
відповідальністю (далі - позивач, СП
"УВРК" ТОВ), звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Харківської митниці Міндоходів (далі -
відповідач 1, Харківська митниця),
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Харківській області (далі - відповідач
2, ГУ ДКУ у Харківській області), в якому
просив суд скасувати рішення
відповідача 1 про коригування митної
вартості товарів № 807010001/2013/000030/2 від
23.09.2013 року, № 807010001/2013/000031/2 від 23.09.2013
року, № 807010001/2013/000032/2 від 24.09.2013 року,
скасувати картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №807010001/2013/00035 від 23.09.2013
року, №807010001/2013/00036 від 23.09.2013 року,
№2013/00037 від 24.09.2013 року, стягнути з
Державного бюджету України на користь
позивача надмірно сплачену суму в
розмірі 38 818.83 грн. податку на додану
вартість.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 24.06.2014 р.
адміністративний позов Спільного
підприємства "Украінская Восточная
Рибная Компанія" товариства з
обмеженою відповідальністю -
задоволено в повному обсязі.

Скасовано рішення Харківської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів № 807010001/2013/000030/2 від
23.09.2013 року, № 807010001/2013/300031/2 від 23.09.2013
року, № 807010001/2013/000032/2 від 24.09.2013 року.

Скасовано картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 807010001/2013/00035 від 23.09.2013
року, № 807010001/2013/00036 від 23.09.2013 року, №
2013/00037 від 24.09.2013 року.

Стягнуто з Джержавного бюджету України
на користь Спільного підприємства
"Українская Восточная Рибная Компанія"
товариство з обмеженою
відповідальністю (вул. Дзержинського,
б. 55, м.Купянськ, Харківська обл., 63702, ) надмірно сплачені 38 818
(тридцять вісім тисяч вісімсот
вісімнадцять) грн. 83 коп. податку на
додану вартість.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь "Українская Восточная
Рибная Компанія" товариство з
обмеженою відповідальністю (вул.
Дзержинського, б. 55, м.Купянськ,
Харківська обл., 63702, )
судовий збір в сумі 255 (двісті п`ятдесят
п`ять) грн. 78 коп.

Не погодившись з прийнятою постановою,
Харківська митниця Міндоходів подала
апеляційну скаргу, в якій просить
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального права, а саме: п. 2.5
розділу 2 Методичних рекомендацій щодо
роботи посадових осіб митних органів з
аналізу, виявлення та оцінки ризиків
при здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, затверджені Наказом
Держмитслужби України від 13.07.2012р. № 362,
ч. 3 ст. 53 МК України та п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 54 МК
України, п. 4.5 розділу IV Порядку
виконання митних формальностей при
здійсненні митного оформлення товарів
із застосуванням митної декларації на
бланку єдиного адміністративного
документа, затвердженого Наказом
Мінфіну України від 30.05.2012р. № 631,
зареєстрованого в Мін'юсті України
10.08.2012р. за № 1360/21672, та норм
процесуального права - ст. 86, ч. 3 ст. 159
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України).

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу відповідно до ст. 197 КАС України
в порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, вивчивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги,
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що
СП "УВРК" ТОВ пройшло передбачену
чинним законодавством процедуру
державної реєстрації, набуло статусу
суб'єкта господарювання - юридичної
особи, , що
підтверджується Витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (1 т., а.с.48-52).

Між позивачем та "Mainstream Norway A/S"
(Норвегія) укладено Контракт №23072012 від
23.07.2012 р. щодо купівлі-продажу товару -
"лосось (сьомга) охолоджений розмір: sup
4-5" вид, кількість, ціна та вартість
якого фіксується у Специфікаціях
та/або Інвойсах, які є невід'ємною
частиною даного Контракту.

За умовами вищезазначеного Контракту
товар упакований у короба або у відра,
тара не підлягає поверненню та
включена у вартість товару (п. 7.2
контракту), також у вартість товару
входить упаковка, наклеювання
етикеток, доставка, страховка і т.д.
(п.4.2. контракту), ціна товару фіксуються
сторонами у Інвойсах та/ або в
Специфікаціях (4.1. контракту) по кожній
окремій поставці конкретні умови
поставки товару оговорюються у інвойсі
(п.5.2 контракту).

Отже, 23.09.2013 р. за умовами контракту
завезено дві партії товару:

- відповідно інвойсу № 43462 ціна за 16 791,10
кг (нетто) товару становить 80597,28 USD (що
дорівнює 644214,06 грн.). Згідно
вищевказаного інвойсу встановлено
відстрочку оплати терміном у 45 днів з
дати інвойсу. Оскільки у інвойсі було
встановлено умови поставки FCA (Іпсoterms
2000), то позивач користувався послугами
перевізника за Договором про надання
послуг з перевезення №2 від 10.01.2012 р.,
навантаження товару на транспорт
перевізника було здійснено силами та
за рахунок продавця. Ціна послуг
перевезення з м. Осло (Норвегія) до
кордону України (т.п. Ягодин) становить
15 200 грн. (без ПДВ) (рахунок №1588 від 23.09.2013
р.), відстрочка оплати послуг становить
14 днів з моменту отримання замовником
документів, вказаних в п.3.2 Договору
(п.3.3 Договору про надання послуг з
перевезення №2). Отже, враховуючи
вищевикладене, сума складових митної
вартості товару становить 80 597, 28 USD + 15 200
грн. = 659 414,06 (грн.), що в свою чергу і було
відображено декларантом позивача при
митному оформленні товару у митній
декларації 807010001/2013/807395;

- відповідно інвойсу № 43440 ціна за 16 274,40
кг (нетто) товару становить 75 675,96 USD) (що
дорівнює 604 877,95 грн.). Згідно
вищевказаного інвойсу встановлено
відстрочку оплати терміном у 45 днів з
дати інвойсу. Оскільки у інвойсі було
встановлено умови поставки FCA (Іпсоterms
2000), то позивач користувався послугами
перевізника за Договором про надання
послуг з перевезення № 3311/пр від 05.09.2012
р., навантаження товару на транспорт
перевізника було здійснено силами та
за рахунок продавця. Ціна послуг
перевезення з м. Алсваг (Норвегія) до
кордону України (Нова Гута - Яриловичи)
становить 2 300 USD (без ПДВ) (рахунок
№2805-2013 від 17.09.2013 р.), відстрочка оплати
послуг становить 7 днів. Отже,
враховуючи вищевикладене, сума
складових митної вартості товару
становить 75 675,96 USD) + 2 300 USD) = 623 261,85 (грн.),
що в свою чергу і було відображено
декларантом позивача при митному
оформленні товару у митній декларації
807010001/2013/807396.

Крім того, на виконання умов контракту
№0408/07 від 04.08.2007 р. (м. Куп'янськ),
укладеного між позивачем та Marine Harvest
Norway AS (Норвегія), на митну територію
України було ввезено товар, а саме
"лосось (сьомга) охолоджений розмір-sup
4-5, sup5-6"".

Згідно контракту одержувачем та
покупцем вищевказаного товару є
позивач. За умовами вищевказаного
контракту товар упакований у короба чи
відра, тара не повертається, включена у
вартість контракту (п, 1.3. контракту), у
вартість товару входить упаковка,
наклеювання етикеток, доставка,
страховка і т.д. (п.2.1. контракту), вид,
кількість, ціна товару фіксуються в
інвойсі та/або специфікації (п.2.2.
контракту), по кожній окремій поставці
конкретні умови поставки товару
оговорюються у інвойсі (п.6.1.1.), всі
умови оплати зафіксовані у інвойсах,
супроводжуючих кожну партію Товару
(п.7.2.).

За умовами договору (відповідно
інвойсу № 21098763) ціна за 16 274,35 кг (нетто)
товару становить 78 295,41 USD) (що дорівнює
625 815,21 грн.). Згідно того ж інвойсу
встановлено відстрочку оплати
терміном у 45 днів після відвантаження
або 45 з дня виставлення інвойсу.
Оскільки у інвойcі було встановлено
умови поставки FCA (Іпcoterms 2010), то позивач
користувався послугами перевізника за
Договором на здійснення міжнародних та
міжміських перевезень №04/03/09-505/пр від
04.03.2009 р., навантаження товару на
транспорт перевізника було здійснено
силами та за рахунок продавця. Ціна
послуг перевезення з м. Гардермоєн
(Норвегія) до кордону України (п/перехід
Нові Яриловичі) становить 15 200 грн. (без
ПДВ) (рахунок №602 від 20.09.2013 р.), оплата
вантажу здійснюється після виконання
перевезення (п.3.4. договору №04/03/09-505/пр).

Отже, враховуючи вищевикладене, сума
складових митної вартості товару
становить 78 295,41 USD + 15 200 грн. = 641 0.15,21
(грн.), що в свою чергу і було
відображено декларантом позивача при
митному оформленні товару у митній
декларації 807010001/2013/807411.

Митна вартість товару за
вищезазначеними контрактами визначена
позивачем за основним методом, тобто за
ціною контракту на постачання товару,
плюс витрати на транспортування
оцінюваних товарів до місця ввезення
на митну територію України.

За результатами розгляду наданих
позивачем документів відповідачем
застосовано резервний метод
визначення митної вартості товарів, у
зв'язку з чим прийнято картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №807010001/2013/00035
від 23.09.2013 року, №807010001/2013/00036 від 23.09.2013
року, №2013/00037 від 24.09.2013 року.

Підставою відмови у митному оформленні
(випуску) товарів зазначено здійснення
коригування митної вартості товару
рішеннями про визначення митної
вартості товарів № 807010001/2013/000030/2 від
23.09.2013 року, № 807010001/2013/000031/2 від 23.09.2013
року, № 807010001/2013/000032/2 від 24.09.2013 року.

Не погодившись з прийнятими рішеннями
Митниці, позивач звернувся до суду з
зазначеним позовом, в якому також
просив стягнути з Державного бюджету
України на користь позивача надмірно
сплачену суму в розмірі 38 818,83 грн.
податку на додану вартість.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
скасування рішень Митниці про
коригування митної вартості товару та
карток відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення, суд
першої інстанції виходив з того, що
вони є правомірними та такими, що
ґрунтуються на положеннях діючого
законодавства, належним чином
обґрунтовані, підтверджені
матеріалами справи, а тому підлягають
задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ст. 7 Митного кодексу України
(далі - МК України) митні органи
визначено як спеціально уповноважений
орган виконавчої влади в галузі митної
справи, на які відповідно до цього
Кодексу та інших законів України
покладено її безпосереднє здійснення.

Відповідно до ст.49 МК України митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Статтями 51, 52 МК України визначення
митної вартості під час її
декларування віднесено до компетенції
декларанта. За результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості митний орган визнає
заявлену декларантом митну вартість
або приймає письмове рішення про її
коригування.

Частинами 4 та 5 ст. 58 МК України
передбачено, що митною вартістю
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари, якщо вони продаються на
експорт в Україну, скоригована в разі
потреби з урахуванням положень частини
десятої цієї статті. При цьому, ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Відповідно до ст. 57 МК України
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за основним методом (тобто за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції) та
другорядними: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); за резервним. Основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 МК України встановлено, що у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення. Документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
зокрема, є: декларація митної вартості
та документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

В силу ч. 5 ст. 53 МК України
забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

З аналізу ч. 1 та 2 ст. 53 МК України
вбачається, що Митним кодексом
передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Матеріалами справи підтверджено, що
норми ч. 1 та 2 ст. 53 МК України позивачем
виконано у повному обсязі.

Так, за контрактом №23072012 від 23.07.2012 р.
між СП "УВРК" ТОВ (покупець) та "Mainstream Norway
A/S" (Норвегія), відповідно до Карток
відмови № 807010001/2013/00035 та № 807010001/2013/00036,
з урахуванням положень ч.2 ст.58 МК
України, позивачем до митного
оформлення товарів подано такі
документи: митну декларацію, за якою
було відмовлено у випуску товарів;
рахунок-фактуру про надання послуг
перевезення товару; прайс - лист;
рахунок - фактуру (інвойс);
зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі - продажу товару;
доповнення до зовнішньоекономічного
договору (контракту); договір
(контракт) про перевезення; копію
митної декларації країни відправлення.

За контрактом №0408/07 від 04.08.2007 р.,
укладеним між позивачем та Marine Harvest Norway
AS (Норвегія), відповідно до Картки
відмови № 807010001/2013/00037, з урахуванням
положень ч.2 ст.58 МК України, позивачем
до митного оформлення товарів подано
такі документи: митну декларацію, за
якою було відмовлено у випуску товарів;
рахунок-фактуру про надання послуг
перевезення товару; прайс - лист;
рахунок - фактуру (інвойс):
зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі - продажу товару;
доповнення до зовнішньоекономічного
договору (контракту) (2шт.); договір
(контракт) про перевезення; копію
митної декларації країни відправлення.

Митна вартість пред'явлених до митного
оформлення товарів була визначена
декларантом за основним методом (за
ціною договору (контракту) плюс витрати
на транспортування оцінюваних товарів
до місця ввезення на митну територію
України.

Частиною 3 ст. 53 МК України передбачено,
що в разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Колегія суддів зауважує на той факт, що
в оскаржуваних рішеннях відповідач не
зазначив будь-яких зауважень щодо
документів, отриманих від позивача, не
навів доводів в обґрунтування висновку
щодо неправильного обчислення
позивачем митної вартості.

Вимагаючи надання додаткових
документів, митний орган зазначив про
документи, які вже було подано
декларантом для митного оформлення:
прайс-листи, копії декларації країни
відправлення.

Незрозумілою є також вимога митного
органу про надання ліцензій чи
авторських договорів покупця, оскільки
такі договори не є умовою продажу риби
позивачу, що вбачається з наданих для
митного оформлення документів
декларантом.

Всупереч вимогам ч. 2 ст.55 МК України
митний орган у оскаржуваних рішеннях
не вказав інформацію, яка стала
підставою для сумнівів у правильності
визначення митної вартості товару
декларантом та призвела до прийняття
рішень про коригування митної
вартості, заявленої декларантом.

Таким чином, відповідачем не доведено
наявність у нього підстав, визначених
ч.3 ст.53 МК України, для витребування
додаткових документів, у т.ч.
пов'язаності імпортера з іноземним
контрагентом, яка б впливала на
складову частину митної вартості - ціна
придбання.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено при розгляді апеляційної
скарги, що іноземні контрагенти
позивача, згідно з поданими до митного
оформлення документами, є виробниками
імпортованого товару.

Відповідно до ст. 54 МК України контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється митним
органом під час проведення митного
контролю і митного оформлення шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості. Контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Зокрема, ст. 58 МК України передбачено,
що метод визначення митної вартості за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, застосовується
у разі, якщо щодо продажу оцінюваних
товарів або їх ціни відсутні будь-які
умови або застереження, які
унеможливлюють визначення вартості
цих товарів. Метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні. У разі
якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи.

Згідно з ч. 4 та 5 ст. 54 МК України митний
орган під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів зобов'язаний, зокрема,
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Відповідно до ч.6 ст. 54 МК України
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: невірно проведеного декларантом
або уповноваженою ним особою
розрахунку митної вартості; неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Колегія суддів вважає за необхідне
зауважити на те, що Митницею ані до суду
першої, ані до суду апеляційної
інстанцій не надано жодних доказів на
підтвердження того, що позивач в
деклараціях митної вартості зазначив
не всі складові числового значення
митної вартості, неправильно здійснив
розрахунок, вніс до декларацій
недостовірні або неточні відомості,
або що надані митному органу документи
містили розбіжності, ознаки підробки
або не всі відомості, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості задекларованих товарів.

Стосовно доводів митного органу на
спрацювання модуля АСАУР ціни за
відомостями спеціалізованої бази
даних Єдиної автоматизованої
інформаційної системи Держмитслужби
України, як підставу відмови у
задоволенні позовних вимог, необхідно
зауважити, що відомості, надані в ході
розгляду справи в обґрунтування
правової позиції, не містять жодних
параметрів, які б вказували на
подібність, аналогічність чи
ідентичність товарів, оскільки не
відображають складових митної
вартості вказаних в них товарів.
Доказів проведення порівняння
документів, поданих при оформленні
товарів, визначених відповідачем як
ідентичні (аналогічні), ані до суду
першої, ані до суду апеляційної
інстанцій не надано.

Митний орган при здійсненні митного
контролю має діяти у спосіб, визначений
МК України, а відомості, які містяться в
автоматизованій системі мають лише
допоміжний інформаційний характер при
прийнятті митним органом відповідних
рішень.

Крім того, відповідачем при
коригуванні митної вартості товару не
було враховано, що позивачем до
прийняття оскаржуваних рішень вже було
здійснено митне оформлення товарів за
схожими характеристиками за
відповідними митними деклараціями, в
яких позивачем було самостійно
визначено митну вартість за основним
методом - ціною договору (контракту), і з
такою ціною митний орган погодився.

Таким чином, у відповідача були в
наявності всі документи для визначення
митної вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються.

З огляду на викладене, оскаржувані
рішення Харківської митниці не є
законними та обґрунтованими, оскільки
вони направлені на звуження змісту та
обсягу існуючих прав позивача, що
суперечить вимогам ст. 22 Конституції
України.

Виходячи з того, що рішення про
коригування митної вартості товарів №
807010001/2013/000030/2 від 23.09.2013 року, №
807010001/2013/000031/2 від 23.09.2013 року, №
807010001/2013/000032/2 від 24.09.2013 року та картки
відмови у прийнятті митної декларації,
митному оформленні виписку чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №807010001/2013/00035
від 23.09.2013 року, №807010001/2013/00036 від 23.09.2013
року, №2013/00037 від 24.09.2013 року є
незаконними, суд першої інстанції
правомірно задовольнив позовні вимоги
про їх скасування.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Харківською митницею не доведено
правомірності своїх рішень, а тому
колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
задоволення позовних вимог в
зазначеній частині.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують з підстав,
наведених вище.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
стягнення з Державного бюджету України
на користь Спільного підприємства
"Украінская Восточная Рибная Компанія"
товариства з обмеженою
відповідальністю надмірно сплачених 38
818,83 гривень податку на додану вартість,
суд першої інстанції зауважив на таке.

Частиною 6 статті 264 Митного кодексу
України, у разі, якщо після сплати
декларантом податків і зборів
(обов'язкових платежів) згідно з митною
вартістю товарів, визначеною митним
органом, буде прийнято рішення про
застосування митної вартості,
заявленої декларантом, сума надмірно
сплачених податків і зборів
(обов'язкових платежів) повертається
декларанту у місячний термін з дня
прийняття рішення, у порядку,
передбаченому законодавством.

Відповідно до пункту 1 ст. 301 Митного
кодексу України повернення помилково
та/або надміру сплачених сум митних
платежів здійснюється відповідно до
Бюджетного та Податкового кодексів
України.

Згідно з статтею 27 Митного кодексу
України, якщо задоволення скарги на
рішення, дії або бездіяльність митних
органів або їх посадових осіб пов'язане
з виплатою грошових сум, їх виплата
здійснюється за рахунок державного
бюджету органами, що здійснюють
казначейське обслуговування бюджетних
коштів, на підставі рішення суду,
органу чи посадової особи щодо
задоволення скарги повністю або
частково в порядку, визначеному
законом.

Відповідно до підпункту 5 пункту 9
Розділу VI "Прикінцеві і перехідні
положення" Бюджетного кодексу України,
списання коштів з бюджету за рішенням
суду щодо повернення платнику податків
надмірно та/або помилково сплачених
податків і зборів (обов'язкових
платежів) та інших доходів бюджету
провадиться у межах надмірно та/або
помилково сплачених ним до бюджету
коштів.

Відповідно до статті 25 Бюджетного
кодексу України державне казначейство
здійснює безспірне списання з
рахунків, на яких обліковуються кошти
Державного бюджету та місцевих
бюджетів, за рішенням, яке було
прийнято державним органом, що
відповідно до закону має право на його
застосування. Вказана норма
кореспондується з приписами Положення
про управління (відділення) Державної
казначейської служби України у
районах, районах у містах, містах
обласного, республіканського значення,
затвердженого Наказом Мінфіну України
від 12.10.2011р. № 1280, згідно яких
Управління (відділення) Казначейства
відповідно до покладених на них
завдань: здійснюють безспірне списання
коштів державного бюджету та місцевих
бюджетів на підставі рішення суду
повернення коштів, помилково або
надміру зарахованих до бюджету, за
поданням органів, що контролюють
справляння надходжень бюджету (п.п.3,5
п.4).

Згідно з п.19 Порядку виконання рішень
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 3 серпня 2011 р. №
845, безспірне списання коштів
державного та місцевих бюджетів і їх
перерахування на рахунок, зазначений у
виконавчому документі про стягнення
надходжень бюджету або у заяві про
виконання рішення про стягнення
надходжень бюджету, здійснюються
органами Казначейства з відповідного
рахунка, на який такі кошти зараховані,
шляхом оформлення розрахункових
документів.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішення Харківської митниці
Міндоходів не можуть вважатися
законними та обґрунтованими, так як
вони направлені на звуження змісту та
обсягу існуючих прав позивача, що
суперечить вимогам ст. 22 Конституції
України, що є водночас правовою
підставою для відшкодування
позивачеві з Державного бюджету
України в особі другого відповідача
надмірно сплаченого ПДВ у розмірі 38818,83
грн. Вказана правова позиція
узгоджується із правовою позицією
Вищого Адміністративного Суду України,
яка викладена в ухвалі від 24.04.2014року по
справі № К/800/671/14.

Колегія суддів зауважує на те, що 05
серпня 2014 року до суду апеляційної
інстанції надійшла заява від позивача
про відкликання позову в зазначеній
частині.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 155 КАС України
суд своєю ухвалою залишає позовну
заяву без розгляду, якщо надійшло
клопотання позивача про відкликання
позовної заяви.

Частиною першою ст. 203 КАС України
передбачено, що постанова або ухвала
суду першої інстанції скасовуються в
апеляційному порядку і позовна заява
залишається без розгляду або
провадження у справі закривається з
підстав, встановлених відповідно
статями 155, 157 КАС України.

Керуючись п. 5 ст. 155, ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197,
п. 4 ст. 198, 203, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської митниці
Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 24.06.2014р. по
справі № 820/5594/14 скасувати в частині
задоволення позовних вимог про
стягнення з Державного бюджету України
на користь Спільного підприємства
"Українская Восточная Рибная Компанія"
товариства з обмеженою
відповідальністю (вул. Дзержинського,
б. 55, м.Купянськ, Харківська обл., 63702, ) надмірно сплачені 38 818
(тридцять вісім тисяч вісімсот
вісімнадцять) грн. 83 коп. податку на
додану вартість.

Позов Спільного підприємства
"Украінская Восточная Рибная Компанія"
товариства з обмеженою
відповідальністю до Харківської
митниці Міндоходів , Головного
управління Державної казначейської
служби України у Харківській області
в зазначеній частині - залишити без
розгляду.

В іншій частині постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
24.06.2014 р. по справі № 820/5594/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя П'янова Я.В.Судді
Зеленський В.В. Чалий І.С.