Справа № 825/2354/14
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2014 року Чернігів
Справа № 825/2354/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Клопот С.Л.

при секретарі - Єгуновій О.М.

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Сухової О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до управління
Державної міграційної служби України в
Чернігівській області про визнання
неправомірними дій, бездіяльності та
зобов'язання вчинити певні дії , -

В С Т А Н О В
И В:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
управління Державної міграційної
служби України в Чернігівській області
та, змінивши позовні вимоги, просить:

1. Визнати неправомірним визнання
управлінням Державної міграційної
служби України в Чернігівській області
дійсного закордонного паспорта НОМЕР_1
виданого 14.11.2007 на ім'я ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1, недійсним.

2. Визнати неправомірною бездіяльність
відповідача щодо ігнорування з боку
УДМС Чернігівській області
об'єктивного та всебічного розгляду
заяв позивача від 15.05.2014, 23.05.2014, 06.06. 2014.

3. Визнати неправомірними дії
відповідача щодо відмови повернення
позивачу його закордонного паспорта.

4. Визнати неправомірною відмову
відповідача у наданні запиту до МЗС
України (до департаменту консульської
служби України) про існування
документального підтвердження
звернення позивача до Генерального
Консульства України в Кракові або до
інших органів дипломатичного
представництва України в Польщі.

5. Визнати неправомірною бездіяльність
відповідача щодо ненадання запиту з
боку УДМСУ до МЗС України про існування
документального та офіційного
підтвердження факту втрати
громадянином ОСОБА_3 свого паспорту
НОМЕР_1.

6. Визнати неправомірними дії
відповідача щодо знищення
закордонного паспорту позивача без
попереднього прийняття рішення про
знищення .

7. Визнати неправомірною бездіяльність
відповідача щодо свідомої відмови від
зміни (скасування) раніше прийнятого
рішення від 17.03.2014 про визнання
закордонного паспорта позивача
недійсним на підставі фальшивої та
неперевіреної інформації Генерального
консула України в м. Кракові.

8. Визнати неправомірними дії
відповідача щодо безпідставного
знищення з боку УДМСУ паспорта
позивача НОМЕР_1.

Зобов'язати відповідача відмінити своє
рішення щодо визнання паспорта
позивача НОМЕР_1 недійсним.

9. Визнати неправомірними дії
відповідача щодо дискримінації
позивача з його боку в особах
начальника Буренка Ю.О., заступника
начальника Рудницького Б.О., та
заступника начальника Медвидя І.А., у
зв'язку з покриванням службових
злочинів Генерального консула України
передбачених ст.ст. 358, 366 КК України.

10. Зобов'язати відповідача видати
позивачу за власний (державний) кошт
новий паспорт для виїзду закордон.

11. Визнати неправомірними дії
відповідача у зв'язку з фальсифікації
ним інформацією в листі № 74.01/01-13-П-8 від
07.08.2014 щодо ствердження факта нібито
рішення про визнання недійсним було
прийнято Генеральним консулом в м.
Кракові.

12. Визнати неправомірними дії
відповідача щодо відмови у діях 22.07.2014
та 31.07.2014, надати можливість позивачу
запознатися зібраними матеріалами у
справі, яка стосувалася незаконного
визнання недійсним та незаконного
знищення паспорта НОМЕР_1 виданого на
ім'я ОСОБА_3, та визнати вказані дії
відповідача такими що мали характер
дискримінації відносно позивача.

13. Зобов'язати відповідача усно та
письмово вибачитись перед позивачем.

14. Зобов'язати відповідача у
найкоротший термін надати можливість
запознатися з матеріалом
документальним по справі щодо знищення
паспорту НОМЕР_1.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що
відповідач, керуючись неперевіреною та
неправдивою інформацією про втрату
позивачем свого закордонного паспорту,
що надійшла від Генерального консула
України в Кракові, неправомірно визнав
цей паспорт недійсним та знищив його.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримав та просив його задовольнити
в повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
просила відмовити в задоволенні
позову, посилаючись на заперечення, які
приєднанні до матеріалів справи.

Заслухавши сторони та дослідивши
наявні в справі докази, судом
встановлено наступне.

14.11.2007 позивач отримав паспорт для
виїзду за кордон НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_3.

8.04.2014 позивач змінив своє прізвище та
ім'я на ОСОБА_1.

28.02.2014 на адресу відповідача надійшов
лист від Генерального консульства в
Кракові (а.с. 8) у якому вказувалось, що
до Генерального консульства України в
Польщі звернулось Управління
прикордонної служби в Кракові-Баліцах
(Нижньосілезьке воєводство) щодо
відсутності закордонного паспорта у
затриманого громадянина України
ОСОБА_3, 2410.1969, зареєстрованого в
Україні за адресою м. Чернігів, пр.-т
Перемоги, 13В, кв. 11, у зв'язку з втратою
цього паспорту.

Також відповідача інформувалось, що
27.02.2014 Генконсулом позивачу було
оформлено Посвідчення особи
громадянина України на повернення в
Україну.

Окремо в листі було визначено прохання
до позивача про оголошення вище
вказаного паспорту втраченим.

Відповідно до п. 22 наказу МВС України
від 21.12.2004 № 1603 «Про затвердження
Порядку провадження за заявами про
оформлення паспортів громадянина
України для виїзду за кордон і проїзних
документів дитини» (далі - Порядок) у
разі надходження інформації про втрату
паспорту/проїзного документу
територіальний орган невідкладно
надсилає, за встановленою формою,
повідомлення про це Адміністрації
Держприкордонслужби України та
заповнює облікову картку відповідно до
вимог Облікової картки на втрачений
паспорт, картки про зняття з обліку та
Інструкції про порядок їх заповнення,
затверджених наказом МВС України від
26.07.2002 № 757.

Діючою нормативною базою, що регулює
діяльність відповідача в частині
визнання паспорту не дійсним, не
встановлена формалізована форма
рішення про визнання паспорту не
дійсним.

17.03.2014 позивач направив на адресу
Держприкордонслужби повідомлення №
74,01/04-3634 про те, що паспорт громадянина
України для виїзду за кордон ОСОБА_3
НОМЕР_1 е недійсним

За таких підстав суд вважає, що саме
17.03.2014 відповідач і прийняв рішення про
визнання недійсним закордонного
паспорту позивача.

Ні на момент прийняття відповідачем
рішення про визнання недійсним
закордонного паспорту позивача, ні на
час розгляду справи в суді, відсутні
жодні докази вважати неправомірними
дії Генерального консула України в
Кракові щодо оформлення позивачу
Посвідчення особи громадянина України
на повернення в Україну у зв'язку з
втратою ним закордонного паспорта.

Зважаючи на наведене, дії відповідача
щодо визнання закордонного паспорта
НОМЕР_1 виданого 14.11.2007 на ім'я ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1, недійсним не суперечать
Порядку-1 і не можуть бути визнані
неправомірними.

За таких підстав, у цій частині, позов
не підлягає задоволенню.

4.05.2014, при спробі перетину державного
кордону України позивачем, з
пред'явленням на прикордонному посту
паспорту закордонного паспорта НОМЕР_1
виданого 14.11.2007 на ім'я ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1, вказаний паспорт було
вилучено, про що складено відповідний
протокол (а.с. 64).

На момент розгляду справи у суду
відсутні будь які докази незаконності
дій співробітників
Держприкордонслужби під час вилучення
у позивача його закордонного паспорту.

20.05.2014 вилучений паспорт, разом з
протоколом про його вилучення,
надійшов до відповідача, про що
свідчить відповідний
супроводжувальний лист (а.с. 10)

15.05.2014 позивач подав на адресу
відповідача заяву, в якій, в тому числі,
просив негайно повернути його
закордонний паспорт.

Порядок не передбачає можливості
повернення особі визнаного недійсним,
належного їй, закордонного паспорту.

Зважаючи на наведене, не повернення
позивачу його, визнаного недійсним
паспорту, як на звернення від 15.05.2014 так
і на подальші звернення, є правомірно і
в цій частині позов також не підлягає
задоволенню.

Повноваження відповідача щодо
знищення визнаного недійсним
закордонного паспору, спосіб та
порядок такого знищення визначено
постановою КМ України від 31.03.1995 № 231
«Про затвердження правил оформлення і
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон і проїзного
документу дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення» далі
(Правила).

Згідно акту відповідача №74,01/04-7668 від
2.06.2014, закордонний паспорт позивача
було знищено.

Знищуючи закордонний паспорт позивача,
відповідач діяв в межах своїх
повноважень, у спосіб та в порядку
визначеному Правилами і підстав, для
визнання такого знищення
неправомірним, відсутні.

Зважаючи на наведене, у відповідача не
було жодних правових підстав для зміни
чи скасування свого рішення про
визнання недійсним закордонного
паспорту позивача, а у суду немає
правових підстав для його зобов'язання
це рішення відмінити.

І у суду відсутні жодні правові
підстави для зобов'язання відповідача
видати позивачу новий закордонний
паспорт.

15.05.2014 позивач звернувся до відповідача
з заявою, у якій просив повернути йому
його закордонний паспорт та
інформував, що цей паспорт був у нього
незаконно вилучений Держприкордон
службою.

Також позивач заявив, що до
Генконсульства України в Кракові з
заявою про втрату закордонного
паспорту не звертався.

Просив провести термінову службову
перевірку та скасувати наказ 7404 від
4.03.2014.

23.05.2014 позивач звернувся до відповідача
та просив не вживати дій по знищенню
його закордонного паспорта.

Також просив звернутись до МЗС України
з запитом про наявність його
особистого звернення до Консульської
установи України в Польщі у зв'язку зі
втратою закордонного паспорту.

6.06.2014 позивач звернувся до відповідача
з заявою, у якій просив скоротити
термін розгляду його заяви від 5.06.2014 до
7 днів, а також вдруге просив направити
до МЗС України запит, вказаний у заяві
від 23.05.2014, скасувати рішення про
визнання недійсним закордонного
паспорту, та інформував, що свій
закордонний паспорт він не втрачав і до
генконсульства України в Польщі з
заявою про його втрату не звертався.

Зазначені заяви позивача відповідачем
розглядались і у встановлений термін
відповіді на них направлялись на його
адресу.

За таких обставин відсутні підстави
вважати що ці заяви розглядались
відповідачем не об'єктивно та не
всебічно.

Нормативна та законодавча база, що
регулює діяльність відповідача, у
частини визнання недійсними
закордонних паспортів громадян, не
наділяє останнього піддавати сумніву
інформацію, яка надходить до нього від
інших державних органів, чи вчиняти дії
по перевірці законності способу
збирання такої інформації іншими
державними органами.

За таких підстав не направлення
відповідачем запиту до МЗС України про
існування документального
підтвердження звернення позивача до
Генконсула України в Кракові або до
інших дипломатичних служб України в
Польщі чи наявності існування
документального підтвердження факту
втрати позивачем закордонного
паспорту, є правомірним.

Судом також не встановлено фактів
дискримінації позивача з боку
керівництва відповідача, чи їх
намагання покривати злочинні дії інших
посадових осіб.

Позивач не надав суду доказів того, що
22.07.2014 та 31.07.2014 він звертався до
відповідача з вимогою надати
можливість ознайомитись з матеріалами
справи щодо визнання недійсним та
знищення його закордонного паспорту.

Представник відповідача заперечив
щодо наявності таких звернень
позивача.

Таким чином у відповідача не могло
виникнути обов'язків ознайомлювати
позивача з вказаними документами і
факт дискримінації позивача у зв'язку з
цими обставинами не відбувся.

Зважаючи на наведене у судовому
засіданні не встановлено жодного факту
порушення відповідачем прав, свобод та
охоронюваних Законом інтересів
позивача.

Враховуючи вище викладене, в
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 122, 158 - 163, 167, Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 - відмовити в повному
обсязі.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167,186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
С.Л. Клопот