Справа № П/811/2514/14
Суддя: Г.П. Нагібіна
Дата ухвалення: 2014-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2014 року
Справа № П/811/2514/14

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючої - судді Нагібіної Г.П.

при секретарі - Дигас В.М.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Гладуняка
В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
адміністративним позовом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 до
Знам'янської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області про
скасування рішень

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

ФОП ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до
Кіровоградського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просить суд скасувати податкове
повідомлення - рішення Знам'янської
ОДПВ ГУ Міндоходів у Кіровоградській
області від 10 липня 2014 р. №.

В обґрунтування позовних вимог ФОП
ОСОБА_1 посилається на те, що
оскаржуване рішення є протиправним,
оскільки воно винесене після спливу
десяти днів з дня вручення платнику
податків акту перевірки, що є
порушенням статті 86.8 Податкового
Кодексу України.

Крім того, позивач зазначає, що
невідповідність роздрукованих Z-звітів
виникла з огляду на недоліки
операційної системи комп'ютерної
програми та принтера.

Позивач в судовому засіданні підтримав
вимоги позовної заяви та просив суд
задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача заперечував
проти задоволення адміністративного
позову, надавши заперечення на позов,
які обґрунтовані тим, що під час
проведення фактичної перевірки
встановлені порушення норм
законодавства щодо незберігання
Z-звіту за 21.03.2012 р., щоденного
недрукування Z-звітів та своєчасного
необприбуткування/неповного
оприбуткування готівки.

Дослідивши подані позивачем та
відповідачем документи і матеріали,
заслухавши пояснення позивача та
представника позивача, з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи, суд,

В С Т А Н О В И В:

Працівниками податкового органу на
підставі наказу та направлень №112, 113
від 22.05.2014 р. проведена фактична
перевірка господарської одиниці -
магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, який
належить суб'єкту господарювання ФОП
ОСОБА_1 про що склали акт фактичної
перевірки дотримання норм
законодавства з питань регулювання
обігу готівки, порядку здійснення
платниками податків розрахункових
операцій, ведення касових операцій,
наявності ліцензій, патентів, свідоцтв,
у тому числі про виробництво та обіг
підакцизних товарів від 23.05.2014 р. (далі
акт перевірки, а.с.49-50).

В ході перевірки встановлено факти, які
відображені в акті перевірки (мовою
оригінала):

- не зберігання Z-звіту за 21.03.2012 р. №605;

- несвоєчасне роздрукування Z-звітів, а
саме: Z-звіт №936 від 04.03.2013 р.
роздруковано 05.03.2013 р. о 00:13 год.; Z-звіт
№1095 від 09.08.2013 р. роздруковано 10.08.2013 р. о
00:11 год.; Z-звіт №1108 від 23.08.2013 р.
роздруковано 24.08.2013 р. о 00:11 год.;

- несвоєчасне оприбуткування готівки в
КОРО на загальну суму 895,95 грн., а саме:
зроблено записи у розділі 2 КОРО про
отримані доходи за 04.03.2013 р., 09.08.2013 р.,
23.08.2014 р., в той час як Z-звіти
роздруковані 05.03.2013 р., 10.08.2014 та 24.08.2013 р.
відповідно.

В акті зазначено, що висновком
перевірки є порушення п.9 ст.3 ЗУ «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» та п.2.6 п.2 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті України № 637 від
15.12.2005 р.

На підставі акту фактичної перевірки
відповідач прийняв податкове
повідомлення - рішення від 10 липня 2014 р.
№, яким до позивача застосовано
штрафні санкції в сумі 5159,75грн. (далі
оскаржуване рішення, а.с.52).

Правомірність та обґрунтованість
рішення відповідача про визначення
штрафних (фінансових) санкцій є
предметом спору, який передано на
вирішення суду.

Стосовно посилання позивача на
необґрунтованість проведення
перевірки, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 75.1.3 статті 75
Податкового Кодексу України від 2
грудня 2010 року N 2755-VI (далі ПК України),
фактичною вважається перевірка, що
здійснюється за місцем фактичного
провадження платником податків
діяльності, розташування
господарських або інших об'єктів права
власності такого платника. Така
перевірка здійснюється контролюючим
органом щодо дотримання норм
законодавства з питань регулювання
обігу готівки, порядку здійснення
платниками податків розрахункових
операцій, ведення касових операцій,
наявності ліцензій, патентів,
свідоцтв, у тому числі про виробництво
та обіг підакцизних товарів,
дотримання роботодавцем законодавства
щодо укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.2.5 статті 80 ПК України
визначено, що фактична перевірка може
проводитися на підставі рішення
керівника органу податкової служби,
оформленого наказом, копія якого
вручається платнику податків або його
уповноваженому представнику під
розписку до початку проведення такої
перевірки, та за наявності хоча б
однієї з таких обставин: отримання в
установленому законодавством порядку
інформації про порушення вимог
законодавства в частині виробництва,
обліку, зберігання та транспортування
спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів та цільового
використання спирту платниками
податків, а також здійснення функцій,
визначених законодавством у сфері
виробництва і обігу спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів.

Тобто, підставою проведення фактичної
перевірки став факт отримання
податковим органом інформації про
порушення вимог частині виробництва,
обліку, зберігання та транспортування
спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів. Дані факти були
викладені у зверненнях як органу
місцевого самоврядування так і органу
державної влади (а.с.96-99).

Згідно пункту 80.5 статті 80 ПК України,
допуск посадових осіб органів
податкової служби до проведення
фактичної перевірки здійснюється
згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК
України, посадові особи органу
державної податкової служби мають
право приступити до проведення
документальної виїзної перевірки,
фактичної перевірки за наявності
підстав для їх проведення, визначених
цим Кодексом, та за умови пред'явлення
або надіслання у випадках, визначених
цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої
перевірки, в якому зазначаються дата
видачі, найменування органу державної
податкової служби, реквізити наказу
про проведення відповідної перевірки,
найменування та реквізити суб'єкта
(об'єкта), перевірка якого проводиться
(прізвище, ім'я, по батькові фізичної
особи - платника податку, який
перевіряється), мета, вид (планова або
позапланова), підстави, дата початку та
тривалість перевірки, посада та
прізвище посадової (службової) особи,
яка проводитиме перевірку.Направлення
на перевірку у такому випадку є дійсним
за наявності підпису керівника органу
державної податкової служби або його
заступника, що скріплений печаткою
органу державної податкової служби;
копії наказу про проведення перевірки;
службового посвідчення осіб, які
зазначені в направленні на проведення
перевірки.

Посадові особи відповідача, які
здійснювали фактичну перевірку
здійснили контрольну закупку після
чого пред'явили позивачу направлення
на проведення перевірки та копію
наказу на проведення перевірки, а також
пред'явили свої службові посвідчення.
Дані обставини не заперечувались
позивачем. Більш того, факт дані
обставини підтверджується підписом
позивача на направлення на перевірку
(а.с.65-66).

Позивач зазначив, що допустив
перевіряючи осіб до проведення
фактичної перевірки, а під час
складання акту перевірки, позивач
залишив господарську одиницю (магазин)
тим самим відмовившись від отримання
копії акту перевірки, про що посадовими
особами відповідача складено акт
відмови від підписання акта перевірки
(а.с.70).

Суд вважає за необхідне зазначити, що
позивач, у разі невідповідності
підстав для проведення фактичної
перевірки, мав право не допускати
посадових осіб відповідача до
проведення перевірки, у разі, якщо він
вважає, що останні проводять
протиправно перевірку. Проте,
враховуючи факт допуску до проведення
перевірки, суд констатує, що дані
обставини жодним чином не впливають на
правомірність винесення рішення.

Враховуючи зазначене, суд дійшов
висновку, що посилання позивача на
незаконність податкового повідомлення
- рішення у зв'язку з порушенням
проведення перевірки є
необґрунтованими.

Стосовно посилання позивача про
протиправність оскаржуваного рішення
з огляду на порушення статті 86.8 ПК
України, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 86.8 статті 86
ПК України, податкове
повідомлення-рішення приймається
керівником контролюючого органу (його
заступником) протягом десяти робочих
днів з дня, наступного за днем вручення
платнику податків акта перевірки у
порядку, передбаченому статтею 58 цього
Кодексу, для надсилання (вручення)
податкових повідомлень-рішень (за
результатами фактичної перевірки - з
дня реєстрації (надходження) акта такої
перевірки до контролюючого органу за
основним місцем обліку платника
податків), а за наявності заперечень
посадових осіб платника податків до
акта перевірки приймається з
урахуванням висновку про результати
розгляду заперечень до акта перевірки -
протягом трьох робочих днів, наступних
за днем розгляду заперечень і надання
(надсилання) письмової відповіді
платнику податків.

Так, відповідач направив на
адресу позивача, у зв'язку з відмовою
позивача підписати акт, примірник акту
перевірки від 23.05.2014 р.

Проте, у зв'язку із помилкою
працівника податкового органу, який
зазначив як адресата отримувача
примірника акта так і повідомлення про
вручення поштового відправлення
позивача. Тобто, позивач отримав і акт
перевірки, і повідомлення про вручення
даного акту (а.с.71).

У зв'язку з неотриманням
повідомленням про вручення поштового
відправлення, відповідач звернувся до
пошти із запитом про підтвердження
факту отримання примірника акту
перевірки позивачем.

Пошта листом надала відповідь від
09.07.2014 р. про те, що поштове відправлення
і повідомлення про вручення поштового
відправлення отримав ОСОБА_1 (а.с.68).

Отже, відповідач не мав
можливості винести податкове
повідомлення - рішення протягом 10 днів
з дня вручення позивачу примірника
акту перевірки, з огляду на відсутність
інформації про вручення акту перевірки
позивачу. Оскаржуване рішення винесене
на другий день після отримання
відповіді від Укрпошти.

Враховуючи вищезазначене, суд
дійшов висновку, що невинесення
протягом десяти днів з дня отримання
акту перевірки, не спростовує суті
допущених позивачем порушень, а тому не
може бути підставою для скасування
податкового повідомлення - рішення.

Більш того, Податковий Кодекс
України взагалі не містить посилань на
те, що податкове повідомлення - рішення
підлягає скасуванню у разі невинесення
його податковим органом протягом
десяти днів з дня вручення акту
перевірки.

Щодо застосованої відповідачем
штрафної (фінансової) санкцій в сумі
5159,75 грн., суд зазначає наступне.

Згідно висновку про застосування
штрафних санкцій (а.с.20), який фактично є
детальним розрахунком нарахованого
штрафу, сума штрафних санкцій
складається зі штрафів за три види
порушення податкового законодавства
(340 + 340 + 895,95 х 5).

1). Так, за порушення пункту 9 статті 3
Закону України «Про застосування РРО у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», а саме:
несвоєчасне друкування фіскального
звітного чеку від 21.03.2012 р. №605, до
позивача застосовано штраф у розмірі 340
грн.

Дані обставини обумовлені тим, що при
проведенні перевірки відповідач
встановив, що в Книзі обліку
розрахункових операцій наявний
фіскальний звіт за 21.03.2012 р., який за
своєю формою не відповідає вимогам
законодавства.

Позивач в судовому засіданні пояснив,
що дійсно фіскальний Z-звіт за 21.03.2012 р.
за своєю формою не відповідає вимогам,
проте, даний звіт був так роздрукований
реєстратором розрахункових операцій з
технічними порушенням печатного
принтеру. При цьому, позивач зазначив,
що при роздруківки та вклеюванні
даного чеку позивач не звернув увагу на
його невідповідність.

Як на доказ проведення роздрукування
фіскального Z-звіту за 21.03.2012 р. саме
21.03.2012 р. позивач надав суду періодичний
звіт від 29.05.2014 р. (а.с.71).

Згідно визначень наведених у статті 1
Закону України «Про застосування РРО у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг»

фіскальний звітний чек - документ
встановленої форми, надрукований
реєстратором розрахункових операцій,
що містить дані денного звіту, під час
друкування якого інформація про обсяг
виконаних розрахункових операцій
заноситься до фіскальної пам'яті;

денний звіт - документ встановленої
форми, надрукований реєстратором
розрахункових операцій, що містить
інформацію про денні підсумки
розрахункових операцій, проведених з
його застосуванням.

Так, згідно визначень наведених у
Вимогах щодо реалізації фіскальних
функцій реєстраторами розрахункових
операцій для різних сфер застосування,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 18 лютого 2002 р. N 199,
Z-звіт - денний звіт з обнуленням
інформації в оперативній пам'яті та
занесенням її до фіскальної пам'яті
реєстратора.

Відповідно до пункту 17 Вимог щодо
реалізації фіскальних функцій
реєстраторами розрахункових операцій
для різних сфер застосування,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 18 лютого 2002 р. N 199,
чек Z-звіту - фіскальний звітний чек
повинен додатково містити такі дані
(всі підсумки та суми обчислюються за
зміну):

підсумок розрахункових операцій за
реалізовані товари (надані послуги) за
кожною ставкою ПДВ окремо;

літерні позначення та відповідні
ставки ПДВ у відсотках, а також дати їх
останнього занесення (якщо таке
занесення проводилося у день
друкування даного фіскального
звітного чека);

суми ПДВ за кожною ставкою;

підсумок розрахункових операцій за
реалізовані товари (надані послуги),
продаж яких не підлягає обкладенню ПДВ;

загальний підсумок розрахункових
операцій за реалізовані товари (надані
послуги) з розбивкою за формами оплати;

підсумок розрахункових операцій та
суми ПДВ відповідно до абзаців другого,
четвертого, п'ятого, шостого цього
пункту за сумами коштів, виданих
покупцям (споживачам послуг), якщо
такий підсумок не дорівнює нулю;

суми готівки за операціями "службового
внесення" та "службової видачі";

кількість касових чеків (квитанцій),
виданих за зміну, окремо за
реалізованими товарами (наданими
послугами) та виданими коштами;

номер, дату і час друкування
фіскального звітного чека;

повідомлення про обнулення регістрів
денних підсумків оперативної пам'яті
та дійсність фіскального звітного
чека.

Проте, дослідивши Z-звіт від 21.03.2012 р.,
суд зазначає, що останній не містить
обов'язкових реквізитів, а тому не може
бути оцінений як Z-звіт №605 за 21.03.2012 р.,
що свідчить про не зберігання даного
звіту за 21.03.2012 р.

Посилання позивача, що він не звернув
уваги на Z-звіт від 21.03.2012 р. не
приймаються судом, з огляду на їх
безпідставність, оскільки суб'єкт
господарювання несе відповідальність
за ведення податкового обліку на
власний розсуд і зобов'язаний
перевіряти дані обставини.

Позивач зазначав суду, що неповне
роздрукування Z-звіту від 21.03.2012 р.
відбулось через проблеми принтера.

Проте, такі посилання суд також не
приймає через їх необґрунтованість.

Так, позивач надав суду роздруківку
розділу 4 КОРО, в якій зафіксовано
несправність механізму печаті лише
29.11.2013 р. та 05.12.2013 р., тобто, лише після
спливу більш як півтора роки. Доказів
несправності механізму печаті 21.03.2012 р.
чи то на наступний день позивач суду не
надав.

Крім того, суд звертає увагу на
суперечність доводів позивача,
оскільки в позовній заяві він зазначив
про несправність механізму друку, а в
судовому засіданні зазначив про те, що
просто не звернув уваги на недоліки
друку при роздруківці денного звіту. А
тому, не зрозуміло на підставі яких
даних позивач дійшов висновку про
недолік механізму печаті.

Наявність періодичного звіту, наданого
позивачем, не може підміняти собою
обов'язковість щоденного зберігання
Z-звіту, оскільки навіть факт його
роздруківки (що відображено у
періодичному звіті) не звільняє
позивача від обов'язку його зберігання.
Тобто, періодичний звіт може
підтвердити факт передачі фіскальної
інформації, проте не факт зберігання
Z-звіту в КОРО за 21.03.2012 р.

Враховуючи дані обставини, суд дійшов
висновку про правомірність висновків
відповідача щодо відсутності Z-звіту за
21.03.2012 р. з усіма необхідними
реквізитами для даного виду документа,
а, отже є доведеним факт порушення
позивачем частини 9 статті 3 Закону
України «Про застосування реєстратори
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

2). До позивача застосовано штраф в
розмірі 340 грн. за не здійснення
щоденного роздрукування Z-звіту за
04.08.2013 р., 09.08.2013 р. та за 23.04.2013 р.

Так, позивач зазначив, що 04.08.2013 р., 09.08.2013
р. та за 23.04.2013 р. відбувся збій
комп'ютерної програми, а тому Z-звіти за
04.08.2013 р., 09.08.2013 р. та за 23.04.2013 р. були
роздруковані 05.08.2013р., 10.08.2013р. та 24.08.2013р.

Такі пояснення позивача суд оцінює
критично, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 11 Розділу 4
Порядку реєстрації та ведення
розрахункових книжок, книг обліку
розрахункових операцій, затвердженого
Наказом Міністерства доходів і зборів
України від 28.08.2013 N 417 та зареєстровано
в Міністерстві юстиції України 19
вересня 2013 р. за N 1618/24150, у розділі 4
книги ОРО, зареєстрованої на РРО,
обліковуються ремонти, роботи з
технічного обслуговування, а також
перевірки конструкції та програмного
забезпечення РРО. Графи 1 - 5 заповнює
особа, що здійснює ремонт, технічне
обслуговування або перевірку, графи 6
та 7 - працівник суб'єкта господарювання
після відновлення працездатності РРО.
У разі виходу РРО з ладу графи 1 та 2
заповнює працівник суб'єкта
господарювання безпосередньо після
виходу РРО з ладу. За потреби до розділу
4 книги ОРО може вноситися додаткова
інформація.

Відповідно до пункту 6 Розділу 4 Порядку
реєстрації та ведення розрахункових
книжок, книг обліку розрахункових
операцій, затвердженого Наказом
Міністерства доходів і зборів України
від 28.08.2013 N 417 та зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 19 вересня
2013 р. за N 1618/24150, використання книги ОРО,
зареєстрованої на РРО, передбачає,
зокрема, у разі виходу з ладу РРО чи
відключення електроенергії здійснення
записів за обліком розрахункових
квитанцій; ведення обліку ремонтів,
робіт з технічного обслуговування, а
також перевірок конструкції та
програмного забезпечення РРО у
відповідному розділі книги ОРО.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави
дійти висновку, що в разі
технологічного збою програми РРО тощо,
що призвело до невідповідності даних у
Z-звітах за 04.08.2013 р., 09.08.2013 р. та за 23.04.2013
р. позивач мав право здійснити
пояснювальні записи у відповідних
розділах КОРО, які підтверджували факт
технічного збої програмного
забезпечення тощо.

Будь-яких пояснень з приводу даних
порушень позивач перевірючим не
надавав, не зазначено про збій у
технологічній програмі і в КОРО.

Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Так, згідно звернень голови Диківської
сільської ради та заступника голови
Знам'янської районної державної
адміністрації до податкового органу,
орган місцевого самоврядування
звертався до державний органів із
заявою перевірити отриману інформацію,
що ФОП ОСОБА_1 здійснює продаж
алкогольних напоїв на розлив, а в
п'ятницю та суботу, проводить
обслуговування клієнтів до 03 та 04
години ранку (а.с.96-98).

Так, згідно календаря за 2013 рік, 04.08.013 р.
- це неділя, а 09.08.2013 р. та 23.04.2013 р. - це
п'ятниця. Отже, порушення допущені у
дні, в яких, як вказано у заяві голови
Диківської сільської ради, ФОП ОСОБА_1
здійснює тривалу торгівлю.

Відповідно до пункту 15 Порядок
опломбування реєстраторів
розрахункових операцій, затвердженого
Наказ Міністерства доходів і зборів
України 28.08.2013 N 417 та зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 19 вересня
2013 р. за N 1619/2415, здійснення контролю на
відповідність конструкції та
програмного забезпечення РРО
документації виробника, у тому числі
перевірка програмного забезпечення за
допомогою верифікатора, здійснюється
на підставі рішення керівника органу
доходів і зборів шляхом проведення
фактичних та документальних перевірок
відповідно до Податкового кодексу
України.

Аналіз вищезазначених норм дає
підстави дійти висновку, що у разі збою
у програмному забезпеченні, яке, як
зазначає позивач, призвело до
роздрукування фіскальних чеків в інший
календарний день, ніж це відбувалось,
зобов'язаний був повідомити про збій у
програмному забезпеченні як суб'єкта,
який здійснює технічний нагляд так і
органи податкової служби.

Проте, жодного доказу, який би свідчив
про збій у програмному забезпеченні
04.08., 09.08. та 23.08.2013 р. позивач не надав і в
судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про необґрунтованість
пояснень позивача та підтвердження
висновків відповідача щодо не
здійснення щоденного друкування
Z-звітів.

Проте, стосовно застосування штрафів
за вищеописані порушення, суд зазначає
наступне.

Так, відповідно до частити 9 статті 3
Закону України «Про застосування
реєстратори розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», суб'єкти
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані:
щоденно друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій (за виключенням
автоматів з продажу товарів (послуг)
фіскальні звітні чеки і забезпечувати
їх зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій.

Пунктом 4 статті 17 Закону України «Про
застосування реєстратори
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» визначено, що за порушення
вимог цього Закону до суб'єктів
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції за товари
(послуги), за рішенням відповідних
органів доходів і зборів
застосовуються фінансові санкції у
таких розмірах: двадцять
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян - у разі невиконання щоденного
друку фіскального звітного чеку або
його не зберігання.

Тобто, до позивача застосовано штраф за
не зберігання Z-звіту за 21.03.2012 р. в
розмірі 340 грн. та за невиконання
щоденного друку Z-звіту за 04.08.2013 р.,
09.08.2013 р. та 23.08.2013 р. в розмірі 340 грн.

Тобто, за порушення однієї норми -
частити 9 статті 3 Закону України «Про
застосування реєстратори
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», до позивача двічі застосовано
штраф.

Проте, з таким суд не погоджується,
оскільки не виконуючи протягом певного
періоду обов'язок щодня друкувати
фіскальний звітний чек, позивач вчиняє
продовжуване порушення, а не
зберігаючи цей чек в КОРО - триваюче.

Відповідно до вимог статті 244-2 КАС
України, рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

В постанові Верховного Суду України
від 16 квітня 2013 р. наведені висновки, що
за вчинення порушень, про які йдеться у
пункті 4 статті 17 «Про застосування
реєстратори розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», відповідний
державний орган державної податкової
служби України може застосувати лише
одну фінансову санкцію у розмірі
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
громадян незалежно від кількості
виявлених під час перевірки суб'єкта
підприємницької діяльності, який
здійснює розрахункові операції за
товари (послуги), випадків невиконання
щоденного друку фіскального звітного
чеку та/?або його не зберігання в книзі
обліку розрахункових операцій
(а.с.101-103).

Виходячи з аналізу зазначених норм суд
дійшов висновку, що за незберігання
Z-звіту за 21.03.2012 р. та за невиконання
щоденного друку Z-звіту за 04.08.2013 р.,
09.08.2013 р. та 23.08.2013 р. до позивача може
бути застосовано штраф як за триваюче
порушення в розмірі 340 грн.

Відтак, оскаржуване податкове
повідомлення - рішення в частині
визначення штрафу в сумі 340 грн.
підлягає скасуванню.

Стосовно застосування штрафу в сумі
4479,75 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 6 Розділу 4 Порядку
реєстрації та ведення розрахункових
книжок, книг обліку розрахункових
операцій, затвердженого Наказом
Міністерства доходів і зборів України
від 28.08.2013 N 417 та зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 19 вересня
2013 р. за N 1618/24150, використання книги ОРО,
зареєстрованої на РРО, передбачає,
зокрема, підклеювання фіскальних
звітних чеків на відповідних сторінках
книги ОРО; щоденне виконання записів
про рух готівки та суми розрахунків,
при цьому дані за сумами, отриманими
від покупців (клієнтів), та дані за
сумами, виданими покупцям (клієнтам),
записуються окремо.

Отже, суб'єкти господарювання, що
здійснюють розрахункові операції
готівкою, зобов'язані щоденно
друкувати на РРО фіскальні звітні чеки,
забезпечуючи їх зберігання в КОРО з
одночасним виконання записів про рух
готівки.

Як зазначено в акті фактичної
перевірки та підтверджено в судовому
засіданні, позивач порушив вимоги п.1,2
п.1 «Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні» № 637 від 15.12.04 р., а саме:
оприбуткування готівки - проведення
підприємствами і підприємцями обліку
готівки в касі на повну суму її
фактичних надходжень у касовій книзі,
книзі обліку доходів і витрат, книзі
обліку розрахункових операцій.

Пунктом 8 Розділу 4 Порядку реєстрації
та ведення розрахункових книжок, книг
обліку розрахункових операцій,
затвердженого Наказом Міністерства
доходів і зборів України від 28.08.2013 N 417
та зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 19 вересня 2013 р. за N
1618/24150 визначено, що у разі
роздрукування на РРО протягом робочого
дня декількох фіскальних звітних чеків
усі вони підклеюються у відповідній
книзі ОРО, записи в розділі 2 книги ОРО
робляться за кожним фіскальним звітним
чеком окремо. Якщо фіскальний звітний
чек містить дані про операції
службового внесення та службової
видачі коштів, то графи 3 і 4 розділу 2
книги ОРО можна не заповнювати.

Для огляду в суді позивачем надана
КОРО, оглянувши яку суд зазначає, що
фіскальні чеки за 05.08.2013 р. №00936, 10.08.2013 р.
№01095 та за 24.08.2013 р. вклеєні на
відповідних сторінках КОРО (а.с.73-75), а в
розділі «облік руху готівки та сум
розрахунків» за відповідні календарні
дати є запис про облік готівки та сум
розрахункових операцій, лише за іншими
фіскальними чеками. Позивач в судовому
засіданні не заперечував факту
відсутності на день перевірки записів
в розділі «облік руху готівки та сум
розрахунків» за відповідні календарні
дати, тобто, факт відсутності таких
записів є встановленим, який визнаний
позивачем і не підлягає додатковому
доказуванню.

Позивач не здійснював записів у
розділі 2 КОРО за фіскальними Z-звітами
за 05.08.2013 р. №00936, 10.08.2013 р. №01095 та за
24.08.2013 р. №01108 (а.с.73-75) за дані дні
внесено лише записи по іншим Z-звітам,
які були роздруковані також у ці дні. І
навпаки, 2 розділі 2 КОРО зазначені суми
грошових отриманих позивачем без
підтвердження їх Z-звітами за 04.08.2013 р.,
09.08.2013 р., 23.08.2013 р.

Суми отриманої готівки за Z-звітами за
05.08.2013 р. - 120,50 грн., 10.08.2013 р. - 593,45 грн. та
24.08.2013 р.- 182 грн. не були не
оприбутковані своєчасно.

Враховуючи вищезазначене, позивач
допустив порушення щодо не повного
оприбуткування готівки за 05.08.2013 р.,
10.08.2013 р. та 24.08.2013 р. на загальну суму 895,95
грн. (120,50 + 593,45 + 182).

Посилання позивача на те, що Указ
Президента України «Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» не
встановлює відповідальність за не
оприбуткування готівки, судом не
приймається з огляду на наступне.

Пункту 1.2 Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні, затвердженого постановою
Правління Національного банку України
від 15 грудня 2004 р. N 637 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 13 січня 2005 р. за N 40/10320
(далі Положення) визначено, що:

готівкова виручка (виручка) - сума
фактично одержаних готівкових коштів
від реалізації продукції (товарів,
робіт, послуг) і позареалізаційні
надходження;

В пункті 1.2 Положення визначено, що
оприбуткування готівки - проведення
підприємствами і підприємцями обліку
готівки в касі на повну суму її
фактичних надходжень у касовій книзі,
книзі обліку доходів і витрат, книзі
обліку розрахункових операцій.

В абзаці статті 1 Указу Президента
України "Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки" від 12 червня
1995 року N 436/95, визначено, що у разі
порушення юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами -
громадянами України, іноземними
громадянами та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, а також
постійними представництвами
нерезидентів, через які повністю або
частково здійснюється підприємницька
діяльність, норм з регулювання обігу
готівки у національній валюті, що
встановлюються Національним банком
України, до них застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу: за
неоприбуткування (неповне та/або
несвоєчасне) оприбуткування у касах
готівки - у п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми.

Оскільки позивач зареєстрований як
фізична особа - підприємець, а тому є
суб'єктом підприємницької діяльності.

Абзацом 2 пункту 2.6 Положення визначено,
що у разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО або
використанням РК оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Відповідно до пункту 7.15 Положення, уся
готівка, що надходить до кас, має
своєчасно та в повній сумі
оприбутковуватися. Порядок
оприбуткування готівки в касах, у тому
числі і під час розрахунків із
застосуванням РРО (РК), визначено в
пункті 2.6 цього Положення.

Так, проведення обліку готівки у КОРО є
обов'язковою умовою при оприбуткуванні
готівки. У випадку проведення
готівкових розрахунків із
застосуванням РРО оприбуткуванням
готівки буде вважатися її відображення
у книзі обліку розрахункових операцій
на підставі фіскальних звітних чеків
РРО, тобто і вклювання Z-звіту і
здійснення запису в КОРО.

Аналізуючи зміст вищезазначених норм
Положення, суд дійшов висновку, що
оприбуткування готівки із
застосуванням РРО, є фактичне
здійснення запису у відповідному
розділі КОРО на підставі Z звіту за
відповідний день, оскільки
формулювання розділу графи 2 КОРО
«здійснення обліку готівкових коштів»
відповідає змісту «облік руху готівки
та сум розрахунків». Тобто, підставою
для внесення запису в КОРО є
роздрукований Z звіт, а тому неможливо
відокремити ці дві дії - вклеювання Z
звіту та здійснення запису, одну від
іншої, оскільки вони повинні
виконуватись в часі одночасно, тобто в
кінці робочого дня.

Колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України у постанові суду від
дійшла висновку, що у разі проведення
готівкових розрахунків із
застосуванням РРО оприбуткуванням
готівки є сукупність дій з фіксації
повної суми фактичних надходжень
готівки у фіскальних звітних чеках РРО
(даних розрахункової книги) та
відображення на їх підставі готівки у
книзі обліку розрахункових операцій.
При цьому невідображення готівки у
книзі обліку розрахункових операцій
після їх проведення із застосуванням
РРО є порушенням порядку
оприбуткування готівки,
відповідальність за яке встановлена
саме Указом № 436/95.

Враховуючи вищеописане, а також
обов'язковість висновків Верховного
Суду України, суд дійшов висновку про
правомірність застосованої штрафної
санкції у розмірі 4479,75 грн. (895,95 х 5), а
тому в задоволенні позову в цій частині
належить відмовити.

Позивач в судовому засіданні
протиправність визначення штрафних
санкцій пов'язував із протиправність
проведення перевірки, що не
приймається судом з огляду на те, що
позивач своїм підписом посвідчив
направлення на проведення перевірки та
допустив перевіряючи осіб до її
проведення.

Крім того, позивач посилався на
порушення 10 денного строку на
винесення податкового повідомлення -
рішення, які, як на думку суду мало
об'єктивні підстави, через відсутність
даних у податкового органу про
вручення акту перевірки позивачу.

Дані обставини не спростовують суті
порушень, які допущені позивачем, і в
судовому засіданні суть порушень
позивачем не заперечувалась.

Враховуючи вищеописане, суд дійшов
висновку про скасування податкового
повідомлення - рішення Знам'янської
ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській
області від 10 липня 2014 р. № в
частині визначення суми штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 340 грн.,
тобто позовні вимоги позивача
підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону
України «Про судовий збір», під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

За подання до суду
адміністративного позову з
майновими вимогами на загальну
суму 5159,75 грн. позивачем сплачено
судовий збір у розмірі 182,70
грн., що підтверджується квитанцією
981748.595.3 (а.с.2), а тому у зв'язку із
частковим задоволенням позову, з
позивача належить стягнути судовий
збір співвідносно до задоволеної
частини позову у розмірі 1523,91 грн. = 1827
грн.- (340 х 1827)/5159,75 - 182,70 грн.).

Керуючись ст. ст. 2,17, 94, 158 - 163 КАС
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 до
Знам'янської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області про
скасування рішення задовольнити
частково.

Скасувати податкове повідомлення
- рішення Знам'янської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області від 10 липня 2014
р. № в частині визначення
штрафних (фінансових) санкцій в сумі 340
грн.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1523,91 грн.
(одну тисячу двадцять три гривні
дев'яносто одну копійку) до Державного
бюджету України.

Постанова суду набирає законної
сили в порядку, передбаченому статтею
254 КАС України.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подачі, протягом десяти днів з
дня проголошення постанови суду,
апеляційної скарги через
Кіровоградській окружний
адміністративний суд, з одночасним
надсиланням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови
виготовлено 15.08.2014 р.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
Г.П.
Нагібіна