Справа № 803/1269/13-а
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

803/1269/13-a

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 року м. Луцьк

Справа № 803/1269/13-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

судді Смокович В.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Луцьку адміністративну справу за позовом Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньтабак" про стягнення штрафних (фінансових) санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Регіональне управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової служби України у Хмельницькій області звернулося з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньтабак" (далі – відповідач, ТзОВ «Волиньтабак», підприємство) про стягнення штрафних (фінансових) санкцій в сумі 6 800 грн.

Ухвалою суду від 14 серпня 2014 року позивача замінено правонаступником – Головним управлінням Міндоходів у Хмельницькій області (далі – позивач, ГУ Міндоходів у Хмельницькій області, управління).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням від 23 квітня 2013 року №220196 на відповідача накладено фінансову санкцію за продаж тютюнового виробу особі, яка не досягла 18 років, у розмірі 6 800,00 грн. Це рішення було належним чином вручено підприємству, однак штрафні санкції за ним не сплачені. З наведених підстав просить суд стягнути з ТзОВ «Волиньтабак» 6 800,00 грн.

Позивач свого представника у судове засідання не направив, однак у клопотанні від 13 серпня 2014 року представник управління просить суд розглядати справу за його відсутності (а.с.61).

Відповідач свого представника не направив, але в клопотанні від 05 серпня 2014 року №1/3-175 просить суд розглядати справу за відсутності представника ТзОВ «Волиньтабак» (а.с.51).

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 14 серпня 2014 року розгляд справи здійснений в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням начальника Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової служби України у Хмельницькій області від 23 квітня 2013 року №220196 до ТзОВ «Волиньтабак» застосовані штрафні санкції за продаж тютюнового виробу особі, яка не досягла 18 років у розмірі 6 800,00 грн (а.с.6).

Не погоджуючись з цим рішенням підприємство оскаржило його в судовому порядку.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 21 червня 2013 року у справі №803/1212/13-а, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2014 року, адміністративний позов підприємства задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення від 23 квітня 2013 року №220196 про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю “Волиньтабак” фінансових санкцій у розмірі 6800грн. Судові рішення набрали законної сили (а.с.40-43).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України. У разі невиконання суб'єктом господарювання рішення органів, зазначених у частині третій цієї статті, сума штрафу стягується на підставі рішення суду.

Оскільки рішення позивача від 23 квітня 2013 року №220196 скасоване постановою Волинського окружного адміністративного суду від 21 червня 2013 року у справі №803/1212/13-а, яка набрала законної сили, тому відсутні правові підстави для стягнення з підприємства накладеної штрафної санкції у розмірі 6 800,00 грн.

При прийнятті рішення суд також враховує, що приписи статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі – Закон) не встановлюють форми та вимог до рішень про застосування санкцій за порушення законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Такі норми містить Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 N 790. Зокрема, додатком до цього Порядку визначено форму рішення про застосування фінансових санкцій, яке виноситься в разі виявлення порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Разом із тим відповідно до пункту 10 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України (Перехідні положення) нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, Державної податкової адміністрації України та інших центральних органів виконавчої влади, прийняті до набрання чинності цим Кодексом на виконання законів з питань оподаткування, та нормативно-правові акти, які використовуються при застосуванні норм законів про оподаткування (в тому числі акти законодавства СРСР), застосовуються в частині, що не суперечить цьому Кодексу, до прийняття відповідних актів згідно з вимогами цього Кодексу.

Зважаючи на викладене, будь-які норми, що прийняті до набрання чинності Податковим кодексом України або одночасно з ним, можуть застосовуватися лише в частині, що не суперечить нормам цього Кодексу.

Зазначене стосується також і норм, які регулюють повноваження контролюючих органів у розумінні Податкового кодексу України.

У свою чергу згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Наведена норма в імперативному порядку зобов'язує контролюючий орган визначити суму грошових зобов'язань за штрафними санкціями платникові податку в тому разі, якщо таким платником порушено норми законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідний орган.

Визначений аналізованою законодавчою нормою обов'язок контролюючого органу є безумовним і виникає в тому разі, коли контролюючим органом виявлено відповідні порушення, що тягнуть за собою застосування до платника податків штрафних санкцій.

Водночас статтею 113 Податкового кодексу України передбачено, що штрафні (фінансові) санкції застосовуються також і за порушення вимог іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладено на контролюючі органи.

Таким чином, обов'язком контролюючих органів у розумінні Податкового кодексу України є визначення суми грошових зобов'язань у вигляді штрафних санкцій за порушення норм іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладений на контролюючі органи.

Зазначене поширюється також і на санкції за порушення норм законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, оскільки контроль за дотриманням відповідних норм покладено на органи доходів і зборів України.

При цьому відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

З наведеного визначення випливає, що поняття грошового зобов'язання охоплює всі суми коштів, які підлягають сплаті як штрафні санкції за порушення вимог законодавства, дотримання якого контролюють контролюючі органи. Не є винятком і штрафні санкції за порушення законодавства, яке регулює обіг спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України у разі, коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі, коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Зазначена норма чітко встановлює, що в разі, коли контролюючий орган діє на підставі статті 54 цього Кодексу (тобто коли він зобов'язаний визначити, зокрема, суму штрафу за порушення вимог законодавства, дотримання якого ним контролюється), такий орган приймає податкове повідомлення-рішення.

При цьому в пункті 58.1 статті 58 Податкового кодексу України безпосередньо зазначено, що податкове повідомлення-рішення приймається в разі визначення суми грошового зобов'язання, у тому числі за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідні органи.

Зазначене цілком стосується органів доходів і зборів України, які контролюють дотримання вимог законодавства щодо обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

З огляду на аналіз викладених законодавчих приписів контролюючий орган у разі виявлення порушення вимог законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, якщо таке порушення тягне за собою визначення грошових зобов'язань у вигляді адміністративно-господарських санкцій, зобов'язаний прийняти податкове повідомлення-рішення.

Якщо рішення контролюючого органу про застосування фінансових санкцій за порушення вимог законодавства з регулювання обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, прийняте не за формою, передбаченою для податкових повідомлень-рішень, його варто розцінювати як податкове повідомлення-рішення з окремими дефектами, які не змінюють суті спірного рішення.

При цьому, передбачені відповідними рішеннями суми грошових зобов'язань підлягають узгодженню в порядку, встановленому Податковим кодексом України для узгодження грошових зобов'язань, визначених контролюючим органом. У свою чергу визначені такими рішеннями суми грошових зобов'язань підлягають сплаті як грошові зобов'язання в розумінні Податкового кодексу України, а своєчасно несплачені суми повинні стягуватися в порядку, передбаченому для стягнення податкового боргу (тобто з обов'язковим направленням платникові податків податкових вимог тощо).

В розглядуваному випадку позивачем не було надано суду доказів направлення відповідачу податкової вимоги по заборгованості, яка виникла на підставі рішення від 23 квітня 2013 року №220196, хоча такі документи витребовувалися судом в ухвалі від 04 серпня 2014 року (а.с.45-46). Надане представником управління повідомлення про вручення рішення про накладення фінансових санкцій, не звільняє контролюючий орган від обов’язку направити відповідачу податкову вимогу (а.с.59).

Оскільки рішення позивача від 23 квітня 2013 року №220196 про накладення штрафних санкцій у розмірі 6 800,00 грн скасоване постановою Волинського окружного адміністративного суду від 21 червня 2013 року у справі №803/1212/13-а, яка набрала законної сили, крім того Головним управлінням Міндоходів у Хмельницькій області не надано доказів направлення Товариству з обмеженою відповідальністю «Волиньтабак» податкової вимоги, тому відсутні правові підстави для стягнення з підприємства накладеної штрафної санкції у розмірі 6 800,00 грн, з цих підстав у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись частиною четвертою статті 122, статтями 162-163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньтабак" про стягнення штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 6 800,00 грн – відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В. І. Смокович