Справа № 2а-2194/11/2120
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-2194/11/2120

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:
Булах.Є.М Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді
- Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.,

- Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м. Херсоні на ухвалу
Суворовського районного суду м.
Херсона від 10 грудня 2013 року про зміну
способу і порядку виконання постанови
Суворовського районного суду м.
Херсона від 01 квітня 2011
року, прийнятої за результатами
розгляду адміністративного позову
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України у Суворовському районі м.
Херсона про зобов'язання здійснення
нарахування та виплати щомісячної
соціальної допомоги, як дитині війни,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Суворовського районного суду
м. Херсона від 10 грудня 2013 року
задоволено подання старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Комсомольського районного управління
юстиції у м. Херсоні та змінено спосіб і
порядок виконання постанови
Суворовського районного суду м.
Херсона від 01 квітня 2011 року в частині
зобов'язання здійснити виплату, якою
Управління Пенсійного фонду України у
Суворовському районі м. Херсона
зобов'язано здійснити перерахунок та
виплату призначеної пенсії позивачу з
урахуванням щомісячної соціальної
допомоги, передбаченої ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком, за період з 01.09.2010 року по
01.04.2011 року за рахунок коштів
Державного бюджету України на стягнути
кошти, що нараховані Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Херсона
на користь позивача, як надбавка до
пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з 01.09.2010 року по 01.04.2011
року у розмірі перерахованої
Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Херсоні позивачу надбавки до пенсії
в ході виконання виконавчого листа №
2а-2194/11 від 10.06.2013 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, Управління
Пенсійного фонду України в м. Херсоні
подало апеляційну скаргу, в якій
апелянтом ставиться питання про
скасування судового рішення в зв'язку з
тим, що воно постановлено з порушенням
норм процесуального права.

Виходячи з приписів п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України, а також враховуючи те, що в
матеріалах справи достатньо доказів
для вирішення справи, вищезазначена
апеляційна скарга розглядається в
порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Статтею 14 КАС України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

За приписами пункту 2 частини 4 статті 105
КАС України адміністративний позов
може містити вимоги про зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних
повноважень прийняти рішення або
вчинити певні дії. У разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про зобов'язання
відповідача вчинити певні дії (п. 2 ч. 2
ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
Суворовського районного суду м.
Херсона від 01 квітня 2011 року та синтез
наведених процесуальних норм дають
підстави зробити висновок про те, що
зобов'язання, покладені на відповідача
цим судом, є позовними вимогами, як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин, в даному випадку
державний виконавець просив змінити не
спосіб виконання постанови суду, а
судове рішення по суті позовних вимог і
вирішити додаткову позовну вимогу про
стягнення коштів, яка не була предметом
розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови, хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст. 198, 223 КАС України).

Відтак, суд першої інстанції,
задовольняючи подання про зміну
способу виконання рішення, не звернув
увагу та не врахував відмінності між
позовною вимогою, як обраним судом
видом захисту порушених прав позивача
від способу виконання судового
рішення, як одного з його заходів, чим
змінив постанову суду по суті за
відсутності на це процесуальних
повноважень.

Крім того, частиною 1 статті 263 КАС
України встановлено, що за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Також, колегія суддів наголошує, що
«захист порушеного права у судовому
рішенні» і «спосіб виконання судового
рішення» не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами).

Аналіз оскаржуваного рішення суду
першої інстанції свідчить про те, що
суд першої інстанції, змінюючи спосіб
виконання постанови суду, фактично
змінив її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

Вказану правову позицію висловив Вищий
адміністративний суд України, зокрема,
у своїх ухвалах по справам № К/800/598/14,
К/800/690/14, К/800/6973/14, К/800/64870/13, К/800/4756/14,
К/800/54614/13, К/800/46359/13, К/800/60532/13, К/800/8908/14.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів не погоджується із висновком
суду першої інстанції щодо наявності
підстав для задоволення вимог подання
державного виконавця про зміну способу
та порядку виконання постанови
Суворовського районного суду м.
Херсона від 01 квітня 2011 року.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
приходить до висновку, що оскаржувана
ухвала суду першої інстанції
постановлена з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи,
у зв'язку з чим підлягає скасуванню з
постановленням нової про відмову у
задоволенні заяви про зміну способу
виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 202, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Херсоні
на ухвалу Суворовського районного суду
м. Херсона від 10 грудня 2013 року -
задовольнити.

Ухвалу Суворовського районного суду м.
Херсона від 10 грудня 2013 року про зміну
способу і порядку виконання постанови
Суворовського районного суду
м. Херсона від 01 квітня 2011 року,
прийнятої за результатами розгляду
адміністративного позову ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Суворовському районі м. Херсона про
зобов'язання здійснення нарахування та
виплати щомісячної соціальної
допомоги, як дитині війни - скасувати.

Прийняти нову ухвалу, якою подання
старшого державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Комсомольського районного управління
юстиції у м. Херсоні про
зміну способу і порядку виконання
постанови Суворовського районного
суду м. Херсона від 01 квітня 2011 року,
прийнятої за результатами розгляду
адміністративного позову ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Суворовському районі м. Херсона про
зобов'язання здійснення нарахування та
виплати щомісячної соціальної
допомоги, як дитині війни - залишити без
задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності через 5 днів після направлення
її копії особам, які беруть участь у
справі та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20 днів
після набрання чинності безпосередньо
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/