Справа № 2а-1670/5682/12
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2014 року
м. Київ К/800/8320/13

Вищий адміністративний суд України у
складі:суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Маринчак Н.Є., Рибченко А.О.,

розглянув у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Полтавської
області Державної податкової служби
(далі - Кременчуцька ОДПІ)

на постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 17.10.2012

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 21.01.2013

у справі № 2а-1670/5682/12

за позовом суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_2 (далі
- СПД ОСОБА_2)

до Кременчуцької ОДПІ

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 17.10.2012,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 21.01.2013,
позов задоволено; визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення від 04.05.2012 №
/3686 (за яким позивачеві нараховано
податкове зобов'язання із земельного
податку в сумі 1455,14 грн.) та від 14.06.2012 №
/24444 (згідно з яким СПД ОСОБА_2
збільшено зазначену суму нарахування
до 1585,73 грн.).

У прийнятті цих судових актів
попередні судові інстанції виходили з
того, що позивач як платник єдиного
податку звільнений від обов'язку
сплачувати земельний податок у зв'язку
з використанням земельної ділянки у
власній господарській діяльності.

Посилаючись на неправильне
застосування судами положень чинного
законодавства та на невідповідність
висновків судів фактичним обставинам
справи, Кременчуцька ОДПІ звернулася
до Вищого адміністративного суду
України з касаційною скаргою, в якій
просить скасувати оскаржувані судові
рішення у справі та відмовити у позові.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків судів наявним
у матеріалах справи доказам,
правильність застосування судами норм
матеріального права та дотримання ними
процесуальних норм, обговоривши доводи
касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України не вбачає
підстав для задоволення розглядуваних
касаційних вимог з урахуванням такого.

Попередніми судовими інстанціями у
розгляді справи встановлено, що СПД
ОСОБА_2 є платником єдиного податку та
здійснює діяльність з надання в оренду
власного чи орендованого нерухомого
майна (згідно зі свідоцтвом платника
єдиного податку на 2012 рік).

Підставою для нарахування позивачеві
оспорюваних сум податкового
зобов'язання з податку на землю став
висновок податкового органу про
наявність у СПД ОСОБА_2 обов'язку
сплачувати земельний податок із
належної їй на праві власності
земельної ділянки площею 314 кв.м,
розташованої по АДРЕСА_1 (кадастровий
номер :08:003:0001).

Суди також встановили, що на вказаній
земельній ділянці розташовано
нежитлове приміщення використовується
позивачем у власній господарській
діяльності шляхом здавання в оренду
іншим суб'єктам господарювання.

Згідно з пунктом 269.2 статті 269
Податкового кодексу України
особливості справляння земельного
податку суб'єктами господарювання, які
застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності,
встановлюються главою 1 розділу XIV
цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 4 пункту 297.1
статті 297 зазначеної глави Кодексу
платників єдиного податку звільнено
від обов'язку нарахування, сплати та
подання податкової звітності із
земельного податку, крім земельного
податку за земельні ділянки, що не
використовуються ними для провадження
господарської діяльності.

З огляду на наведені законодавчі норми
та з урахуванням установлених обставин
даної справи стосовно використання СПД
ОСОБА_2 спірної земельної ділянки у
господарській діяльності, що підпадає
під режим оподаткування єдиним
податком, суди дійшли
неспростовуваного доводами касаційної
скарги висновку про те, що позивач не є
суб'єктом сплати земельного податку за
вказану ділянку, та правомірно
задовольнили позов.

Оскільки усі обставини, що входять до
предмета доказування у справі,
встановлені судами на підставі повного
та всебічного дослідження наявних у
справі доказів, які відповідають
ознакам належності та допустимості,
цим обставинам надана правильна
юридична оцінка, то підстав для
скасування оскаржуваних судових актів
не вбачається.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Полтавської області
Державної податкової служби відхилити.

2. Постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
17.10.2012 та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 21.01.2013 у справі № 2а-1670/5682/12залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку
статей 236-238 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючийсуддя: М.І. Костенко
судді:Н.Є. Маринчак А.О. Рибченко