Справа № 2а-2530/08/1370
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2014-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
з питань зміни способу і порядку
виконання судового рішення
№2а-2530/08/1370
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
Головуючого-судді Сасевича О.М.
за участю секретаря судового засідання
представника відповідача (боржника)
Кропивницького М.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області Шестака Олега
Володимировича про зміну способу і
порядку виконання рішення в
адміністративній справі №2а-2530/08/1370 за
позовом ОСОБА_3 до Головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області, Пенсійного фонду України,
Міністерства фінансів України,
Державного казначейства України про
нарахування недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги дитині
Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 14 січня 2009
року в адміністративній справі
№2а-2530/08/1370 було частково задоволено
позовні вимоги ОСОБА_3, а саме: -визнано
протиправною бездіяльність Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області щодо невиплати у 2007
р. ОСОБА_3 підвищення до пенсії
відповідно до вимог ст.6 Закону України
«Про соціальний захист вітей війни»;
-зобов'язано Головне управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області провести ОСОБА_3 нарахування та
виплату з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007
року включно підвищення до пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
на підставі положень ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
Постанова Львівського окружного
адміністративного суду від 14 січня 2009
року була оскаржена Головним
управлінням Пенсійного фонду України у
Львівській області в апеляційному
порядку.

Так, ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 18.02.2010 року
апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області було залишено без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 14
січня 2009 року - без змін, проте уточнено
резолютивну частину постанови, якою
зобов'язано Головне управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області нарахувати та виплатити на
користь ОСОБА_3 недоплачене підвищення
до пенсії як дитині війни в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» за період з 09 липня
по 31 грудня 2007 року, яка обчислюється до
абз.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з урахуванням виплачених
сум.

29 червня 2011 року позивач звернувся до
суду із заявою про видачу виконавчого
листа.

15 липня 2011 року виконавчий лист у
справі №2а-2530/08/1370 за позовом ОСОБА_3 до
Головного управління Пенсійного фонду
України у Львівській області,
Пенсійного фонду України, Міністерства
фінансів України, Державного
казначейства України про нарахування
недоплаченої щомісячної державної
соціальної допомоги дитині війни був
надісланий на адресу позивача.

Згідно заяви позивача, виконавчий лист
був пред'явлений для примусового
виконання до Головного управління
юстиції у Львівській області.

Відповідно до постанови головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області від 17.09.2012 року,
відкрито виконавче провадження ВП
№34270093 з примусового виконання
виконавчого листа №2а-2530/08/1370, виданого
30.06.2011 року Львівським окружним
адміністративним судом про
зобов'язання Головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області нарахувати та виплатити на
користь ОСОБА_3 недоплачене підвищення
до пенсії як дитині війни в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» за період з 09 липня
по 31 грудня 2007 року, яка обчислюється до
абз.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з урахуванням виплачених
сум.

Станом на день розгляду заяви судове
рішення не виконано.

29 липня 2014 року головний державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області Шестак Олег Володимирович
звернувся до суду з поданням, в якому
просить змінити спосіб і порядок
виконання постанови Львівського
окружного адміністративного суду від 14
січня 2009 року в адміністративній
справі №2а-2530/08/1370, а саме: стягнути з
Головного управління Пенсійного фонду
України у Львівській області на
користь ОСОБА_3 підвищення до пенсії за
період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007
року з урахуванням виплачених сум - у
розмірі 703 грн. 87 коп. У поданні
зазначено, що на виконання постанови
суду ГУПФУ у Львівській області
здійснено нарахування ОСОБА_3
недоплаченого підвищення до пенсії як
дитині війни в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» за період з 09 липня по 31
грудня 2007 року, яка обчислюється до
абз.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з урахуванням виплачених
сум, однак донарахована сума стягувачу
не виплачена, з огляду на те, що кошти на
виконання судового рішення боржнику не
виділялися, бюджетні призначення на
забезпечення виконання судових рішень
за програмами пенсійного забезпечення
у державному бюджеті на 2012 - 2014 роки не
передбачалися.

Представник ГУПФУ у Львівській області
заперечив проти задоволення подання.

Державний виконавець та позивач у
судове засідання не з'явилися.

Відповідачі - Міністерство фінансів
України та Державне казначейство
України явку уповноважених
представників у судове засідання із
невідомих суду причин також не
забезпечили, хоча своєчасно та у
встановленому законом порядку
повідомлялись про дату, час та місце
розгляду подання.

У відповідності до ч.2 ст.263 КАС України,
неприбуття у судове засідання осіб, які
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце розгляду справи, не
перешкоджає судовому розгляду.

Заслухавши пояснення представника
відповідача (боржника у виконавчому
провадженні), дослідивши матеріали
подання, суд дійшов висновку, що таке не
підлягає до задоволення, виходячи з
наступного.

Згідно ч.1 ст.255 КАС України, постанова
або ухвала суду, яка набрала законної
сили, є обов'язковою для осіб, які
беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Відповідно до ч.1 ст.263 КАС України, за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Зі змісту зазначеної норми вбачається,
що суд може змінити спосіб виконання
рішення лише у виняткових випадках, за
наявності обставин, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі.

Суд зазначає, що під зміною способу і
порядку виконання рішення суду
розуміється прийняття судом нових
заходів для реалізації рішення в разі
неможливості його виконання у порядку
і способом, раніше встановленими. Таким
чином, суд за наявності обґрунтованих
підстав та належних доказів, може
змінити спосіб та порядок виконання
рішення суду, або ж відмовити по даному
питанню, не змінюючи при цьому змісту
самого рішення. При цьому, відстрочити
або розстрочити, змінити чи встановити
спосіб і порядок виконання рішення суд
може лише у виняткових випадках, за
наявності обставин, що ускладнюють
його виконання за умови надання
достатніх доказів таких обставин.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому суд приходить до висновку, що
відсутні підстави для зміни способу і
порядку виконання рішення суду.

Крім того, суд зазначає, що здійснюючи
зміну порядку чи способу виконання
рішення, суд не повинен змінювати зміст
судового рішення та спосіб захисту
порушеного права, обраний судом при
вирішенні справи.

Так, згідно із положеннями п.2 ч.4 ст.105
КАС України, адміністративний позов
може містити вимоги про зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних
повноважень прийняти рішення або
вчинити певні дії. У разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про зобов'язання
відповідача вчинити певні дії (п.2 ч.2
ст.162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
та наведених процесуальних норм дають
підстави зробити висновок про те, що
зобов'язання, покладені на відповідача
судом, є обраним судом видом захисту
порушених прав позивача, які він
задовольнив.

За таких обставин головний державний
виконавець фактично просить змінити не
спосіб виконання постанови суду, а
судове рішення по суті позовних вимог і
вирішити додаткову позовну вимогу про
стягнення коштів. В адміністративному
судочинстві повноваження щодо зміни
постанови суду в частині задоволення
позовних вимог мають тільки
адміністративні суди апеляційної та
касаційної інстанцій (ст.ст.198, 223 КАС
України).

Тож, оскільки повноваженнями зміни та
скасування судового рішення першої
інстанції наділені апеляційний та
касаційний суди, така вимога могла бути
заявлена в апеляційній та/або
касаційній скарзі, тому заявлення ж її
в поданні головним державним
виконавцем є безпідставним й виходить
за межі змісту ст.263 КАС України.

З приводу посилання головного
державного виконавця на інформаційний
лист Вищого адміністративного суду
України від 13.06.2013 №846/12/13-13, суд
роз'яснює наступне.

Вищий адміністративний суд України в
інформаційному листі від 13.06.2013
№846/12/13-13 звернув увагу суддів на те, що
підставою для зміни чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення є обставини, що роблять
виконання судового рішення неможливим.

Таким чином, зміни у правовому
регулюванні порядку виконання судових
рішень, боржником за якими є державний
орган, яким не передбачено виконання
рішень зобов'язального характеру,
унеможливлюють їх виконання. Така
обставина є підставою для зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Також, у вказаному листі зазначено, що
зміна способу і порядку виконання
рішення можлива шляхом зміни
зобов'язання здійснити виплати на
стягнення цих виплат. Така заміна
можлива лише у разі виконання
боржником зобов'язальної частини
рішення про нарахування соціальних
виплат. При цьому суд повинен виходити
з розміру заборгованості боржника
перед стягувачем, що виникла під час
виконання судового рішення.

Разом з тим, Вищий адміністративний суд
України інформаційним листом від 11.02.2014
року №173/11/14-14, у зв'язку із змінами в
чинному законодавстві відкликав свій
інформаційний лист від 13.06.2013 року
№846/12/13-13.

З огляду на викладені правові норми та
зазначені обставини справи, суд вважає,
що задоволення подання головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області Шестака Олега
Володимировича про зміну способу і
порядку виконання судового рішення
фактично змінює зміст резолютивної
його частини, що є недопустимим.

Враховуючи наведене, зважаючи на
фактичні обставини справи, суд
приходить до висновку про відсутність
встановлених законом підстав для зміни
способу і порядку виконання судового
рішення, шляхом зміни зобов'язання
здійснити виплати на стягнення цих
виплат, а тому надане державним
виконавцем подання про зміну способу
та порядку виконання рішення суду є
необґрунтованим та задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст.160, 165, 263 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області Шестака Олега
Володимировича про зміну способу і
порядку виконання постанови
Львівського окружного
адміністративного суду від 14 січня 2009
року в адміністративній справі
№2а-2530/08/1370 за позовом ОСОБА_3 до
Головного управління Пенсійного фонду
України у Львівській області,
Пенсійного фонду України, Міністерства
фінансів України, Державного
казначейства України про нарахування
недоплаченої щомісячної державної
соціальної допомоги дитині війни -
відмовити повністю.

Ухвала Львівського окружного
адміністративного суду може бути
оскаржена в апеляційному порядку до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали. У
разі якщо ухвалу було постановлено в
письмовому провадженні або згідно з
частиною третьою статті 160 цього
Кодексу, або без виклику особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Ухвала суду першої інстанції набирає
законної сили в порядку, визначеному
ст.254 КАС України.

Суддя
Сасевич О.М.

Повний текст ухвали виготовлений та
підписаний 14 серпня 2014 року.