Справа № 2а-1698/11/1370
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2014 р.
Справа № 50009/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Затолочного В.С., Запотічного І.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу Приватного підприємства
«СЦ-Сервіс-Центр-Стрий» на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 31 травня 2011
року у справі за позовом Приватного
підприємства «СЦ-Сервіс-Центр-Стрий»
до Управління Пенсійного фонду України
в м.Стрию Львівської області про
визнання протиправною та скасування
вимоги № Ю-347 від 02.02.2011 року,-

В С Т А Н О
В И Л А:

Позивач 15.02.2011 року звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання протиправною
та скасування вимоги № Ю-347 від 02.02.2011
року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
оскаржувана вимога не відповідає
чинному законодавству та підлягає
скасуванню.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 31 травня 2011
року в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що оскаржувана вимога не відповідає
фактичним обставинам справи.

Особи які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомлені про місце та час розгляду
справи, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з п.2 ч.1
ст. 197 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем дотримано вимоги Закону
України «Про загальнообов`язкове
державне пенсійне страхування» під час
виставлення оскаржуваної вимоги № Ю-347
від 02.02.2011 року.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування» встановлено, що цей Закон
регулює відносини, що виникають між
суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що 01.02.2005 року
позивача взято на облік в управлінні
Пенсійного фонду України в м. Стрию
Львівської області за реєстраційним
номером 03-02-1253, що підтверджується
повідомленням про взяття на облік
платника єдиного внеску №6006/04 від
31.05.2011 року.

23.11.2009 року між відповідачем та
позивачем укладено договір про
розстрочення, згідно якого відповідач
надав позивачу розстрочку сплати
накладених (нарахованих) штрафів та
пені на суму 77112,91 грн. з 01.12.2009 року до
31.05.2014 року з відстрочкою першого
платежу на 90 календарних днів. Позивач
погашає зазначені суми не пізніше
двадцятого числа кожного місяця
рівними частинами. Відповідач має
право прийняти Рішення про дострокове
розірвання договору про розстрочення
та пред'явити до сплати нараховані
(накладені) суми штрафів та пені, якщо
позивач не сплачує у повному обсязі
поточні платежі чи не сплачує чергову
частку розстроченої заборгованості із
штрафів та пені протягом трьох базових
звітних періодів.

07.05.2010 року відповідачем прийнято
Рішення №3 про дострокове розірвання
Договору про розстрочення від 23.11.2009
року у зв'язку із несплатою позивачем в
повному обсязі поточних платежів та
несплатою чергової частки
розстроченої заборгованості із
штрафів та пені. З дня дострокового
розірвання договору про розстрочення
позивач зобов'язаний сплатити
невнесену суму розстроченого боргу зі
сплати штрафів та пені.

02.02.2011 року відповідачем винесено
вимогу про сплату боргу № Ю-347, згідно
якої заборгованість позивача із
страхових внесків, фінансових санкцій
(штрафів) та пені становить 394725,05 грн.

Згідно довідки відповідача № 6013/04 від
31.05.2011 року позивачем за період з 01.01.2009
року по 01.02.2011 року створено
заборгованість в розмірі 394725,05 грн., у
тому числі недоїмка по внесках 394201,87
грн., заборгованість по фінансових
санкціях 488,91 грн., заборгованість по
пені 34,27 грн.

У відповідності до п.1 ст.14 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
страхувальниками, зокрема, є
роботодавці: підприємства, установи і
організації, створені відповідно до
законодавства України, незалежно від
форми власності, виду діяльності та
господарювання, об'єднання громадян,
профспілки, політичні партії (у тому
числі філії, представництва,
відділення га інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ, організацій, об'єднань
громадян, профспілок, політичних
партій, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами), фізичні особи
- суб'єкти підприємницької діяльності
та інші особи (включаючи юридичних га
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський
податок, придбали спеціальний торговий
патент), які використовують працю
фізичних осіб на умовах трудового
договору (контракту) або на інших
умовах, передбачених законодавством,
або за договорами цивільно-правового
характеру - для осіб, зазначених у
пунктах 1, 10. 15 статті 11 цього Закону.

Згідно ч. 6 ст.20 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», страхувальники
зобов'язані сплачувати страхові
внески, нараховані за відповідний
базовий звітний період, не пізніше ніж
через 20 календарних днів із дня
закінчення цього періоду.

Частиною 12 ст.20 цього ж Закону
передбачено, що страхові внески
підлягають сплаті незалежно від
фінансового стану платника страхових
внесків.

Відповідно до ч.2 ст.106 Закону «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» суми страхових внесків
своєчасно не нараховані та/або не
сплачені страхувальниками у строки,
визначені статтею 20 цього Закону, в
тому числі обчислені територіальними
органами Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Згідно ч. 3 ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», територіальні органи
Пенсійного фонду за формою і у строки,
визначені правлінням Пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога
про сплату недоїмки є виконавчим
документом. Протягом десяти робочих
днів із дня одержання вимоги про сплату
недоїмки страхувальник зобов'язаний
сплатити суми недоїмки та суми
фінансових санкцій.

Колегія суддів зазначає, що
оскаржувана вимога № Ю-347 від 02.02.2011
року є обґрунтованою та прийнятою у
зв'язку з виявленим порушенням
відповідно до вимог законодавства,
яким регулюються дані правовідносини,
оскільки позивачем було порушено умови
договору про розстрочення від 23.11.2009
року та створено заборгованість зі
сплати страхових внесків, фінансових
санкцій (штрафів) та пені, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку, відтак подана
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства «СЦ-Сервіс-Центр-Стрий»
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 31 травня 2011
року у справі №2а-1698/11/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до касаційної
інстанції протягом двадцяти днів
шляхом подання скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
В.С.Затолочний

І.І.Запотічний