Справа № 9101/33092/2012
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2013-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2013 р. справа № 1170/2а-4269/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим
Ю.М. ,

за участю секретаря судового
засідання: Горшкова В.В.,

за участю представників:

позивача: - Акулініной Л.О.
(довіреність №1 від 13 травня 2013 року),

відповідача: - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційні скарги Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції, приватного підприємства
фірми «Інгуша»

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 26
січня 2012 року

у справі № 1170/2а-4269/11

за позовом приватного підприємства
фірми «Інгуша»

до Кіровоградської об'єднаної
державної податкової інспекції

про скасування повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2011 року приватне підприємство
фірма «Інгуша» звернулося у
Кіровоградський окружний
адміністративний суд з позовом до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції про скасування
податкового повідомлення-рішення
№00042310 від 17 жовтня 2011 року, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість у сумі 110794
гривень та застосовано штрафну
(фінансову) санкцію у сумі 20331 гривень.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 26 січня 2012
року адміністративний позов
задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано податкового
повідомлення-рішення №00042310 від 17
жовтня 2011 року в частині збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість у розмірі 6850,27
гривень.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, Кіровоградська
об'єднана державна податкова інспекція
подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати оскаржувану
постанову в частині задоволення
позовних вимог.

Приватне підприємство фірма «Інгуша»,
не погодившись з постановою суду
першої інстанції в частині відмови у
задоволенні позовних вимог подало
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права, просить скасувати оскаржувану
постанову та прияти нову, якою
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

У судовому засіданні приватного
підприємства фірми «Інгуша» наполягає
на доводах та вимогах апеляційної
скарги підприємства, заперечує проти
задоволення апеляційної скарги
податкового органу.

Представник Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції, будучи належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, в судове засідання не з'явився.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційних скарг та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції підлягає задоволенню,
апеляційна скарга приватного
підприємства фірми «Інгуша» не
підлягає задоволенню, виходячи із
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
податковим органом проведено
документальну планову виїзну
перевірку приватного підприємства
фірми «Інгуша» з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01 квітня 2010 року по 30 червня 2011
року, валютного та іншого
законодавства за період з 01 вересня 2010
року по 30 червня 2011 року, за
результатами якої складено акт від 29
вересня 2011 року № 96/23-1/13769653 (т. 1 а.с. 19-86).

За висновками перевірки, приватним
підприємством допущені порушення:

- пункту 1.32 статті 1, підпункту 4.1.1
п.4.1 статті 4, пункту 5.1, підпункту 5.2.1
пункту 5.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті
5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», в результаті
чого занижено податок на прибуток за 2010
рік та за І квартал 2011 року на загальну
суму 133281 гривень;

- підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138,
підпункту 139.1.1 пункту 139.1 статті 139
Податкового кодексу України, в
результаті чого завищено від'ємне
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток на загальну суму
20558 гривень;

- пункту 1.8 статті 1, підпунктів 7.4.1, 7.4.4,
7.4.5 пункту 7.4, підпунктів 7.2.3, 7.2.4 пункту
7.2 статті 7 Закону України «Про податок
на додану вартість», в результаті чого
занижено податок на додану вартість в
розмірі 81319 гривень та завищено
значення р.26 Декларації з податку на
додану вартість «Залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового кредиту»;

- пункту 198.3, 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на додану вартість на
загальну суму 29475 гривень, та завищено
значення р. 26 Декларації з податку на
додану вартість «Залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду».

На підставі акту перевірки, податковим
органом винесено, зокрема, податкове
повідомлення-рішення від 17 жовтня 2011
року №001042310, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у сумі 110794 гривень та
застосовано штрафну (фінансову)
санкцію у сумі 20331 гривень (а.с. 11).

За доводами податкового органу,
операції між позивачем та ПрАТ «МТС
Україна», ТОВ «Енергоатом»,
«Дельта-Інвест», «Леруа Мерлен», «ТК
«Ельдорадо» (телекомунікаційні
послуги, газ, консоль, телевізор та
домашній кінотеатр, телевізор, ваги
побутові, ванна гідромасажна, духова
шафа, блендер, пральна машина) не
пов'язані з господарською діяльністю
приватного підприємства фірма
«Інгуша», не підтверджені належними
первинними документами, що в свою чергу
виключає факт сплати податку на додану
вартість.

Згідно пункту 198.1 статті 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізінгу.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Пунктом 198.4 статті 198 Податкового
кодексу України передбачено, що якщо
платник податку придбає (виготовляє)
товари/послуги та необоротні активи,
які призначаються для їх використання
в операціях, що не є об'єктом
оподаткування або звільняються від
оподаткування, то суми податку,
сплачені (нараховані) у зв'язку з таким
придбанням (виготовленням), не
відносяться до податкового кредиту
зазначеного платника.

Виходячи зі змісту наведених вище норм
законодавства, право на віднесення сум
податку на додану вартість, сплачених
при придбанні товару, до податкового
кредиту виникає у суб'єкта
господарювання у разі дотримання ним
наступних умов: 1) фактичності
придбання такого товару/послуги/,
тобто, реальності відповідної
господарської операції; 2) наявності
податкових накладних, складених
особою, зареєстрованою платником
податку, чи митних декларацій на
підтвердження придбання такого товару
та сплати відповідної суми податку на
додану вартість; 3) подальшого
використання придбаного товару в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності
підприємства.

Відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (чинного на час виникнення
спірних відносин) податковий кредит -
сума, на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом.

Згідно підпункту 7.4.4 пункту 7.4 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», якщо платник податку
придбаває (виготовляє) матеріальні та
нематеріальні активи (послуги), які не
призначаються для їх використання в
господарській діяльності такого
платника, то сума податку, сплаченого у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не включається до
складу податкового кредиту.

Виходячи з положень підпункту 7.4.1
пункту 7.4 статті 7 Закону, податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), та
складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку протягом такого звітного
періоду у зв'язку з придбанням товарів
(основних фондів) з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Згідно підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» не дозволяється включення до
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), що не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями.

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення, можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати визначені
обов'язкові реквізити.

Згідно договірних відносин, між
приватним підприємством фірмою
«Інгуша» та ПрАТ «МТС Україна», останнє
взяло на себе зобов'язання надавати на
тарифній основі телекомунікаційні
послуги.

Позивачем включено до складу
податкового кредиту податок на додану
вартість по придбанню послуг
мобільного зв'язку у сумі 18551 гривень на
підставі податкових накладних.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції
зазначає, що підприємством не
підтверджено факт використання даних
послуг мобільного зв'язку, саме
працівниками підприємства, отже не
підтверджується придбання послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Також, матеріалами справи не
підтверджується використання
телевізору та домашнього кінотеатру,
консолі, телевізору, вагів побутових,
ванни гідромасажної, духової шафи,
блендера, пральної машини в
господарській діяльності
підприємства, а також відсутні належні
первинні документи виконання
зобов'язань між позивачем та ТОВ
«Енергоатом», що виключає віднесення
позивачем до складу податкового
кредиту сум податку на додану вартість,
сплаченого у вартості цих товарів.

Отже, прийняття податковим органом
податкового повідомлення-рішення є
обґрунтованим.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про те, що судом першої
інстанції ухвалено рішення при
неповному з'ясуванні обставин справи,
що призвело до неправильного вирішення
справи, з порушенням норм
матеріального права, що є підставою для
скасування постанови суду в частині
задоволення позовних вимог, та
прийняття в цій частині нової
постанови про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 202, 207, 212
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції - задовольнити.

Апеляційну скаргу приватного
підприємства фірми «Інгуша» - залишити
без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 26 січня 2012
року - скасувати в частині задоволення
позовних вимог щодо визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№00042310 від 17 жовтня 2011 року в частині
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість у розмірі
6850,27 гривень, відмовивши у задоволенні
цієї частини позовних вимог.

В іншій частині постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 26 січня 2012
року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим