Справа № 826/6163/14
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 серпня 2014 року 14:15
справа №826/6163/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді головуючого судді
Кузьменка В.А., суддів Арсірія Р.О.,
Добрівської Н.А., за участю секретаря
Калужського Д.О., розглянувши у
письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомОСОБА_1до1. Київської міської
державної адміністрації 2. Головного
управління юстиції у місті Києві 3.
Державної реєстраційної служби
України 4. Першої київської державної
нотаріальної конторитретя
особаОСОБА_2провизнання протиправними
та скасування листа, архівного запису
та арешту (заборони), зобов'язання
вчинити діїОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1)
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Київської
міської державної адміністрації (далі
по тексту - відповідач 1, КМДА),
Головного управління юстиції у місті
Києві (далі по тексту - відповідач 2, ГУЮ
у м. Києві), Державної реєстраційної
служби України (далі по тексту -
відповідач 3, ДРС України), в якому
просить: 1) визнати незаконним та
скасувати лист Головного управління
капітального будівництва Київської
державної реєстрації від 06 березня 1997
року №046-201 про накладення арешту
(заборони) на домоволодіння, яке
розташоване по АДРЕСА_1; 2) визнати
незаконним та скасувати архівний запис
про накладення арешту (заборони) на
майно: цілий житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1. Архівний номер: 1842843
KIEV1, архівна дата: 11 березня 1997 року 20:18,
дата виникнення: 11 березня 1997 року;
номер реєстру: 8834-22, внутрішній номер:
реєстратором Першої Київської
державної нотаріальної контори; 3)
визнати незаконним та скасувати арешт
(заборону) у Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна,
реєстраційний номер обтяження 1414937
зареєстровано 27 жовтня 2004 року
реєстратором: Першою Київською
державною нотаріальною конторою,
об'єкт обтяження: цілий житловий
будинок, за адресою: АДРЕСА_1; 4)
зобов'язати ДРС України внести запис до
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна про
скасування арешту (заборони)
накладеного на домоволодіння АДРЕСА_1,
що за життя належало ОСОБА_3; 5) стягнути
на користь позивача, солідарно з
відповідача 1 та відповідача 2 всі
судові витрати пов'язані з веденням
цієї справи.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 13 травня 2014 року
відкрито провадження у справі №826/6163/14,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
В судовому засіданні 24 липня 2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав; представники відповідачів
та третьої особи в судове засідання не
Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
Враховуючи неприбуття представників
відповідачів, третьої особи та
положення частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, беручи до уваги відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта, в
судовому засіданні 24 липня 2014 року суд
ухвалив перейти до розгляду справи в
письмовому провадженні.
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
За даними інформаційної довідки з
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна, Першою
Київською державною нотаріальною
конторою на підставі листа Головного
управління капітального будівництва
Київської державної адміністрації від
06 березня 1997 року №046-201 накладено арешт
на нерухоме майно: житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1, архівний номер: 1842843
KIEV1, архівна дата: 11.03.1997 року 20:18, дата
виникнення: 11.03.1997 року; номер реєстру:
Позивач вважає, що факт накладення
арешту на вказане нерухоме майно грубо
порушує його права та законні інтереси,
оскільки арешт накладено з порушенням
вимог чинного законодавства, а тому
відповідно лист Головного управління
капітального будівництва Київської
державної адміністрації та архівний
запис про накладення арешту є
незаконними та підлягають скасуванню.
Відповідачі 1 та 3 у письмових
запереченнях зазначили про
відповідність своїх дій вимогам
чинного законодавства.
Письмові заперечення проти позову від
Головного управління юстиції у місті
Києві та Першої київської державної
нотаріальної контори до суду не
Окружний адміністративний суд міста
Києва, виходячи зі змісту пред'явлених
позовних вимог, звертає увагу на
Судом встановлено, що підставою для
накладення арешту на нерухоме майно,
яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, є
лист Головного управління
капітального будівництва Київської
міської державної адміністрації від 06
березня 1997 року №046-201.
Розпорядженням Київської міської
державної адміністрації від 26
листопада 2001 року №2524 "Про ліквідацію
управління капітального будівництва
Київської міської державної
адміністрації" управління
капітального будівництва Київської
міської державної адміністрації
ліквідовано з 01 січня 2002 року без
Разом з тим, у випадку, якщо орган
державної влади припинив свою
діяльність, слід встановити до
компетенції якого органу належить
вирішення питання відновлення
порушеного права позивача.
Враховуючи, що розпорядження "Про
ліквідацію управління капітального
будівництва Київської міської
державної адміністрації" приймалось
КМДА, суд вважає, що відповідачем у
справах про оскарження рішень, дій чи
бездіяльності Головного управління
капітального будівництва Київської
державної адміністрації є КМДА.
Як зазначено КМДА у письмових
запереченнях, надати копію листа
Головного управління капітального
будівництва Київської державної
адміністрації від 06 березня 1997 року
№046-201 не виявляється за можливе, у
зв'язку із закінченням терміну його
Лист аналогічного змісту надано також
Першою київською державною
нотаріальною конторою від 07 липня 2014
року №6268/-01-16, у якому зазначено, що
термін зберігання документів на
підставі яких внесено відомості до
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна про арешт
нерухомого майна складав три роки, що
унеможливлює надання таких документів.
З урахуванням викладеного, встановити
характер та зміст листа Головного
управління капітального будівництва
Київської міської державної
адміністрації від 06 березня 1997 року
№046-201, а також наявність підстав для
його прийняття у суду можливості немає.
В частині позовних вимог про
скасування листа Головного управління
капітального будівництва Київської
державної реєстрації від 06 березня 1997
року №046-201 та архівного запису про
накладення арешту (заборони) на майно,
суд звертає увагу на наступне.
Згідно з частиною другою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
Пункт 1 частини другої статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачає, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
Таким чином, до адміністративного суду
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки у
сфері публічно-правових відносин,
вчинених ними при здійсненні владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень,
якщо позивач вважає, що цими рішеннями,
діями чи бездіяльністю його права чи
свободи порушені або порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації або мають місце інші
ущемлення прав чи свобод.
З аналізу наведених правових норм
вбачається, що позивач на власний
розсуд визначає, чи порушені його права
рішеннями, дією або бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень. Проте, ці
рішення, дія або бездіяльність повинні
бути такими, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки у
сфері публічно-правових відносин.

Разом з тим, лист та архівний запис про
накладення арешту (заборони) на
нерухоме майно не можна вважати
рішеннями суб'єктів владних
повноважень, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки
позивача у сфері публічно-правових
відносин, оскільки фактично вони є
наслідком відповідних дій суб'єктів
владних повноважень.

Отже позовні вимоги в частині
скасування листа Головного управління
капітального будівництва Київської
міської державної адміністрації від 06
березня 1997 року №046-201 та архівного
запису про накладення арешту (заборони)
на майно є необґрунтованими та
задоволенню не підлягають.

В частині позовних вимог про визнання
незаконним та скасування арешту
(заборони) у Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна,
суд вважає за необхідне відмовити,
оскільки вказані дії належать до
дискреційних повноважень органу
державної реєстрації прав та нотаріуса
як спеціального суб'єкта, на якого
покладаються функції державного
реєстратора прав на нерухоме майно, та
не відносяться до компетенції
адміністративного суду.

Водночас, згідно пояснень наданих КМДА,
лист від 06 березня 1997 року №046-201
Головним управлінням капітального
будівництва Київської державної
адміністрації, на підставі якого
накладено обтяження на нерухоме майно,
яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
видано з метою виконання рішення
виконавчого комітету Київської
міської ради народних депутатів від 26
січня 1989 року №57 "Про відселення
громадян з будинків, що підлягають
знесенню у зв'язку з комплексною
забудовою XVI кварталу житлового масиву
Біличі та надання їм жилих приміщень"
та рішення від 05 березня 1992 року №35 "Про
збереження малоповерхової садибної
забудови в місті Києві та
вдосконалення порядку використання її
території".

Зі змісту вказаних рішень вбачається
покладення обов'язку на виконавчі
органи міської ради щодо відселення
громадян з будинків та подальшого їх
знесення, згідно переліку, а також
надання нових земельних ділянок
власникам будинків, які підлягають
знесенню.

За визначенням статті 2 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень"
обтяження - заборона розпоряджатися
та/або користуватися нерухомим майном,
яка встановлена або законом, або актами
уповноважених на це органів державної
влади, їх посадових осіб або яка
виникає на підставі договорів.

Статтею 73 Закону України "Про нотаріат"
(в редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) передбачено, що
нотаріус за місцем розташування жилого
будинку, квартири, дачі, садового
будинку, гаража, іншого нерухомого
майна чи місцем розташування земельної
ділянки або за місцезнаходженням
однієї із сторін правочину накладають
заборону їх відчуження: за
повідомленням установи банку,
підприємства чи організації про видачу
громадянину позики (кредиту) на
будівництво, капітальний ремонт чи
купівлю жилого будинку (квартири); за
зверненням органу опіки та піклування
з метою захисту особистих і майнових
прав та інтересів дитини, яка має право
власності або проживає у жилому
будинку, квартирі, іншому приміщенні,
на відчуження якого накладається
заборона; при посвідченні договору
довічного утримання; при посвідченні
договору про заставу жилого будинку,
квартири, дачі, садового будинку,
гаража, земельної ділянки, іншого
нерухомого майна; за повідомленням
іпотекодержателя; в усіх інших
випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 74 Закону України
"Про нотаріат" одержавши повідомлення
установи банку, підприємства чи
організації про погашення позики
(кредиту), повідомлення про припинення
іпотечного договору або договору
застави, а також припинення чи
розірвання договору довічного
утримання, звернення органів опіки та
піклування про усунення обставин, що
обумовили накладення заборони
відчуження майна дитини, нотаріус
знімає заборону відчуження жилого
будинку, квартири, дачі, садового
будинку, гаража, земельної ділянки,
іншого нерухомого майна.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проаналізувавши наведені правові
норми та матеріали справи, судом не
встановлено, а відповідачем 4 не
доведено наявності в межах спірних
правовідносин підстав для внесення до
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна запису про
арешт нерухомого майна, а саме
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

При цьому суд звертає увагу, що така
обставина, як згода власника
нерухомого майна на відселення з
будинку, що підлягає знесенню, на яку
посилається відповідач 1, не стосується
предмету даного спору та не є
самостійною підставою для накладення
заборони на відчуження цього
нерухомого майна чи внесення
відповідного запису до Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна.

Враховуючи викладене, а також
відсутність в матеріалах справи
будь-яких доказів на підтвердження
правомірності накладення арешту на
нерухоме майно в межах спірних
правовідносин, дії Першої київської
державної нотаріальної контори щодо
накладення обтяження на нерухоме
майно, а саме житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1, здійснені не на
підставі, не у спосіб та не в межах,
визначених чинним законодавством, а
тому є протиправними.

Як встановлює частина друга статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Враховуючи наведену процесуальну
норму, Окружний адміністративний суд
міста Києва вважає, що для повного
захисту прав, свобод та інтересів
позивача в рамках даного
адміністративного спору необхідно
вийти за межі позовних вимог та визнати
протиправними дії Першої київської
державної нотаріальної контори щодо
внесення до Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
запису про арешт об'єкта нерухомого
майна: АДРЕСА_1; архівний номер: 1842843 KIEV1;
архівна дата: 11 березня 1997 року 20:18; дата
виникнення: 11 березня 1997 року; номер
реєстру: 8834-22, внутрішній номер:
6401162С24ЕЕ33354Е56, вх. 934.

Що стосується позовних вимог про
зобов'язання ДРС України внести запис
до Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна про
скасування арешту (заборони)
накладеного на нерухоме майно, а саме
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1,
суд звертає увагу на наступне.

Правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації за цим Законом,
та їх обтяжень і спрямований на
забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна
визначає Закон України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень".

Пунктом 2 частини першої статті 7 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" встановлено, що центральний
орган виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері державної
реєстрації прав забезпечує створення
та функціонування Державного реєстру
прав.

Згідно частини першої статті 10
Державний реєстр прав містить
відомості про зареєстровані права і
обтяження, суб'єктів прав, об'єкти
нерухомого майна, документи, на
підставі яких проведено державну
реєстрацію прав.

Процедуру проведення державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень (далі - державна
реєстрація прав), перелік документів,
необхідних для її проведення, права та
обов'язки суб'єктів у сфері державної
реєстрації прав, а також процедуру
взяття на облік безхазяйного
нерухомого майна визначає Порядок
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 жовтня 2013 року №868 (далі по тексту
- Порядок).

Пунктом 2 Порядку зокрема передбачено,
що державну реєстрацію прав шляхом
внесення записів до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно (далі -
Державний реєстр прав) проводять орган
державної реєстрації прав та нотаріус
як спеціальний суб'єкт, на якого
покладаються функції державного
реєстратора прав на нерухоме майно
(далі - нотаріус).

Згідно пункту 41 Порядку ведення
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 жовтня 2011 року №1141 державний
реєстратор вносить записи до
Державного реєстру прав про скасування
державної реєстрації прав у разі
скасування на підставі рішення суду
рішення державного реєстратора про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення
суду державної реєстрації прав,
проведеної до 1 січня 2013 р. відповідно
до законодавства, що діяло на момент
такої реєстрації, записів про державну
реєстрацію прав, що містяться в
інформаційних системах, документів, на
підставі яких проведено державну
реєстрацію прав до 1 січня 2013 р., за
відсутності державної реєстрації
таких прав у Державному реєстрі прав
державний реєстратор переносить до
Державного реєстру прав записи про
державну реєстрацію прав, що містяться
в інформаційних системах, та вносить
запис про скасування державної
реєстрації прав.

Внесення записів про скасування
державної реєстрації прав
здійснюється державним реєстратором
за заявою, форму та вимоги до
заповнення якої встановлює Мін'юст.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що
внесення записів до Державного реєстру
прав відноситься до повноважень
державного реєстратора, за відповідною
заявою.

Суд звертає увагу, що докази на
підтвердження звернення позивача до
ДРС із відповідною заявою про внесення
записів до Державного реєстру прав про
скасування обтяження, накладеного на
нерухоме майно, а саме житловий будинок
за адресою: АДРЕСА_1, в матеріалах
справи відсутні, тобто наразі права
позивача з боку ДРС України є не
порушеними.

При цьому враховуючи, що судом визнано
протиправними дії Першої київської
державної нотаріальної контори щодо
накладення обтяження на нерухоме
майно: житловий будинок за адресою:
АДРЕСА_1, позивач не позбавлений права
звернутись до ДРС із заявою про
внесення записів до Державного реєстру
прав про скасування обтяження, на
підставі даного рішення суду, у порядку
встановленому чинним законодавством.

Суд також вважає за необхідне
зазначити, що жодних позовних вимог до
Головного управління юстиції у місті
Києві позивачем не пред'явлено, а судом
не встановлено порушення відповідачем
2 прав та законних інтересів позивача.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, відповідачем не
доведено правомірність та
обґрунтованість вчинення оскаржуваних
дій у відповідності до вимог,
встановлених частиною другою статті 19
Конституції України та частиною
третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, однак, виходячи з формулювання
позовних вимог та доказів, наявних у
матеріалах справи, адміністративний
позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

2. Вийти за межі позовних вимог та
визнати протиправними дії Першої
київської державної нотаріальної
контори щодо внесення до Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна запису про арешт
об'єкта нерухомого майна: АДРЕСА_1;
архівний номер: 1842843 KIEV1; архівна дата: 11
березня 1997 року 20:18; дата виникнення: 11
березня 1997 року; номер реєстру: 8834-22,
внутрішній номер: 6401162С24ЕЕ33354Е56, вх. 934.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
В.А. Кузьменко

Судді
Р.О. Арсірій

Н.А. Добрівська