Справа № 524/5295/14
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2014 р.Справа № 524/5295/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Ральченка І.М. , Присяжнюк О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1,
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кременчуці Полтавської області на
постанову Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 25.06.2014р. по справі № 524/5295/14

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м. Кременчуці Полтавської
області

про визнання дій неправомірними та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулася до
суду першої інстанції з позовом, в
якому просила визнати протиправною
відмову УПФ України в м. Кременчуці
Полтавської області у здійсненні
перерахунку та виплати пенсії,
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок та виплату основної та
додаткової пенсії позивача згідно ст.
50, 54 Закону України „Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", починаючи з 01.01.2014 р.

Також позивач просила суд зобов'язати
УПФ України в м. Кременчуці Полтавської
області подати звіт про виконання
судового рішення протягом 1 місяця з
дня набрання постановою законної сили
та звернути до негайного виконання в
межах суми платежу за один місяць.

Постановою Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 25.06.2014 р. (з урахуванням виправлень,
внесених ухвалою від 26.06.2014 р.) позов
задоволено.

Визнано неправомірною відмову УПФ
України в м. Кременчуці Полтавської
області в перерахунку ОСОБА_1 пенсій по
інвалідності відповідно до вимог ст. 49,
50, 51, 54, 67 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", виходячи з кратного
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленої законом на час виплат.

Зобов'язано УПФ України в м. Кременчуці
Полтавської області провести
перерахунок та здійснити виплати
ОСОБА_1 з 01.01.2014 р. щомісячної основної
державної пенсії по інвалідності в
розмірі не нижче 8-ти мінімальних
пенсій за віком та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду в розмірі
75-ти відсотків мінімальної пенсії за
віком, заподіяну здоров'ю, як другої 2-ї
групи, щодо захворювання якого
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, відповідно до вимог ст. 50,
ч. 4 ст.54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", встановлених та чинних на
час виплат, з врахуванням виплачених
раніше сум.

Позивач, не погодившись з судовим
рішенням подав апеляційну скаргу, в
якій просить змінити постанову
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
25.06.2014 р., зобов'язавши УПФ України в м.
Кременчуці Полтавської області подати
звіт про виконання судового рішення,
оскільки ця вимога судом першої
інстанції не вирішена.

УПФ України в м. Кременчуці Полтавської
області (далі-відповідач), не
погодившись з судовим рішенням, подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 25.06.2014 р. та
винести нову постанову, якою у
задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
а саме постанови Кабінету Міністрів
України № 1210 від 23.11.2011 р. "Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", Закону
України " Про державний бюджет України
на 2014 рік", що привело до
безпідставного задоволення позову.

Відповідно до ст. 183-3 КАС України справа
розглянута в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційних скарг, дослідивши докази
по справі, вважає, що апеляційні скарги
не підлягають задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України постанова
переглянута в межах апеляційних скарг.

Судом встановлено, що позивач
перебуває на обліку у відповідача,
отримує пенсію як інвалід 2-ї групи по
захворюванню причинним зв'язком з
аварією на ЧАЕС, відноситься до осіб 1
категорії, постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи, що також
підтверджується копією посвідчення
від 25.05.2010 р., вкладки до нього, довідки
МСЕК, пенсійного посвідчення (а.с. 11-14).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, виходив з того, що
розміри призначених і виплачуваних
позивачу пенсій не відповідають
розмірам, установленим Законом №
796-ХІІ, а тому відмова відповідача
привести їх у відповідність з цим
Законом, є необґрунтованою.

Колегія суддів погоджується із
висновками суду, виходячи з такого.

Статтею 49 Закону України № 796-ХІІ
передбачено, що пенсії особам,
віднесеним до категорій 1,2,3,4
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України №
796-ХІІ (в редакції від 09.07.2007р. згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008р. № 10-рп/2008) особам,
віднесеним до першої категорії,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірах: інвалідам третьої групи - 50%
мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п. 4 ст. 54 Закону України №
796-ХІІ в усіх випадках розміри пенсій
для інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими: по третій
групі інвалідності - 6 мінімальних
пенсій за віком.

Згідно ч. 3 ст. 67 Закону України № 796-ХІІ
(в редакції від 09.07.2007р. згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008р. № 10-рп/2008) у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до ст. 54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4
категорій.

Статтею 63 Закону України № 796-ХІІ
передбачено, що фінансування витрат,
пов'язаних з реалізацією цього Закону,
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету.

Закон України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" не передбачає
обмежень для застосування розмірів
основної та додаткової пенсій
встановлених ст.ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

При цьому, зважаючи на ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
розрахунок державної та додаткової
пенсій має враховувати мінімальну
пенсію за віком, виходячи з розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Судом встановлено, що, починаючи з
01.01.2014 р. відповідач здійснював виплату
основної та додаткової пенсії позивачу
в розмірах , визначених постановою
Кабінету Міністрів України № 1210 від
23.11.2011 р. "Про підвищення рівня
соціального захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Між тим, виходячи з пріоритетності
законів над підзаконними актами, з
01.01.2014 р. відповідач мав проводити
виплати пенсії в розмірах,
встановлених ст.ст. 50, 54 Закону України
№ 796-ХІІ, а не Постановою КМУ № 1210 від
23.11.2011 р.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанцій, що
дії відповідача щодо виплати позивачу
державної та додаткової пенсій у
менших розмірах, ніж встановлено
статтями 50, 54 Закону № 796-XII, починаючи з
01.01.2014 р. є неправомірними .

Доводи апеляційної скарги відповідача
висновків суду першої інстанції не
спростовують.

Колегія суддів також відхиляє доводи
апеляційної скарги позивача щодо не
вирішення судом першої інстанції всіх
заявлених позовних вимог, а саме, про
зобов'язання відповідача подати звіт
про виконання судового рішення.

Вимога про подання звіту не є позовною,
оскільки не вирішує спір по суті та
відноситься до стадії судового
контролю за виконанням судових рішень.

Судом першої інстанції вирішено всі
позові вимоги, зокрема визнано
протиправною відмову УПФ України в м.
Кременчуці Полтавської області у
здійсненні перерахунку та виплати
пенсії позивачу, та зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок та
виплату основної та додаткової пенсії
позивача згідно ст. 50, 54 Закону України
„Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", починаючи
з 01.01.2014 р.

Згідно ч. 1 ст. 267 КАС України суд, який
ухвалив судове рішення в
адміністративній справі, має право
зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Встановлення судового контролю за
виконанням постанови шляхом
зобов'язання відповідача подати звіт
про виконання судового рішення в
порядку ч. 1 ст. 267 КАС України є правом
суду, а не його обов'язком.

Суд першої інстанції скористався
наданим йому правом та відмовив
зобов'язанні відповідача подати звіт
про виконання судового рішення, а тому
у колегії суддів відсутні підстави для
перегляду оскаржуваної постанови в цій
частині.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову чи ухвалу суду
- без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що постанова
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
25.06.2014 р. винесена з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
при повному та всебічному з'ясуванні
обставин справи, підстави для її зміни
чи скасування відсутні.

Керуючись ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 197, 198, 200, п.
1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційними скаргами ОСОБА_1,
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кременчуці Полтавської області
залишити без задоволення.

Постанову Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 25.06.2014р. по справі № 524/5295/14
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною і касаційному оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя Русанова В.Б.Судді
Ральченко І.М. Присяжнюк О.В.