Справа № 826/7335/14
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2014 року № 826/7335/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Каракашьяна С.К., розглянув в порядку
письмового провадження
адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ІНТЕКС - ПЛЮС»
до Київської митниці Міндоходів
про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості та картку відмови
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «ІНТЕКС - ПЛЮС»
звернулося до суду з позовом, в якому
просить суд:
- визнати протиправним та скасувати
Рішення про коригування митної
вартості товарів № 125110000/2014/010030/2 від
05.05.2014 року.

- визнати протиправною та скасувати
Картку відмову в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
125110000/2014/00052;

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем безпідставно прийнято
рішення про відмову в митному
оформленні товару. При цьому, позивач
вважає, що надав митному органу всі
необхідні документи для підтвердження
заявленої ціни.

Відповідачем позовні вимоги
заперечуються, з підстав викладених в
письмових запереченнях проти позову.

З огляду на те, що в судове засідання
представник відповідача не з'явився,
справу розглянуто в порядку письмового
провадження, відповідно до вимог
частини 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Розглянувши подані представником
позивача і відповідача документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд м.
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ІНТЕКС - ПЛЮС»
(Покупець) (далі - Позивач) було укладено
зовнішньоекономічний контракт №JY121120
від 12.11.2012р. з компанією «HANGZHOU JINYI SILK CO.
LTD», Китай, за яким поставляється товар -
тканини, вироби з тканини, товар груп
50-63 згідно УКТ ЗЕД, прийнятої в Україну.

25.04.2014 позивачем з метою митного
оформлення товарів, придбаних за
вказаним контрактом, подано до
Київської митниці Міндоходів ВМД №
125110000/2014/008096, та товаросупровідні
документи на товар, а саме: картка
обліку особи, яка здійснює операції з
товарами № 500/2012/0000005 від 12.09.2012 року,
контракт № JY121120 від 12.11.2012 року, інвойс
№ JY130813 від 20.01.2014 року, міжнародна
автомобільна накладна серії А № 522215,
довідка про транспортні витрати від 17
квітня 2014 року № 1099, довідка про
транспортні витрати від 23.04.2014 року б/н,
пакувальний лист б/н, інформація про
позитивні результати здійснення
радіологічного контролю товару № 2730
від 26.02.2014 року, резервна позиція № 915
від 26.07.2001 року, копія митної декларації
країни відправлення № 19045440 від
21.01.2014 року, інформація про результат
митного огляду (перегляду) товару №
1/1-0-0-0/1/00/1/1/1 від 25.04.2014 року.

Позивачем митна вартість товару
заявлена за основним методом
визначення митної вартості - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

При дослідження всіх поданих позивачем
на підтвердження митної вартості
товару документів, посадовою особою
митного органу було встановлено
відсутність усіх необхідних
відомостей, які б підтверджували митну
вартість товару, а саме: виписки
бухгалтерської документації, каталоги,
специфікацію, прейскурант (прайс-листи)
виробника товару, висновки про якісні
та вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини, також
відповідачем було повідомлено
позивачу про необхідність надання
зазначених додаткових документів.

Відповідно п.2 ст. 52 Митного кодексу
України (надалі - МК), декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню. Перелік документів, які
підтверджують митну вартість товарів,
визначений ч.2 ст. 53 Кодексу. Частиною 5
ст. 54 Митного кодексу України
передбачено, що митний орган має право
упевнитися в достовірності та точності
будь-якої заяви, документа, рахунку
поданих для цілей визначення митної
вартості.

Відповідно до пункту 6 Методичних
рекомендацій щодо роботи посадових
осіб митних органів з аналізу,
виявлення та оцінки ризиків при
здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, затверджених наказом
Державної митної служби України від
13.07.2013р. № 362, при перевірці розрахунку,
здійсненого декларантом або
уповноваженою ним особою при
визначенні митної вартості товарів за
основним методом, та чисельного
значення заявленої митної вартості,
було здійснено в тому числі такі
заходи:

перевірка числового значення
заявленої митної вартості;

вивчення характеристик товарів, які
впливають на рівень їх митної вартості;

вивчення маршруту транспортування
товарів та перевірки достовірності
декларування витрат на
транспортування до митного кордону
України;

порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з рівнем митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, митне оформлення
яких вже здійснено;

перевірка наявності взаємозв'язку
продавця та покупця;

перевірка наявності ознак підробки
документів та наявності розбіжностей у
документах, які підтверджують митну
вартість товарів;

перевірка наявності розбіжностей у
документах, які підтверджують митну
вартість товарів.

Положеннями ст. 53 Митного кодексу
України визначено, що у разі якщо
надані документи містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей щодо ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язаний
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи.

Декларантом, на вимогу митного органу,
було надано наступні документи:
платіжні доручення № (MUR) 19649 від 02.04.2014
року та № (MUR) 19662 від 09.04.2014 року;
каталоги; специфікацію G80002 від
19.03.2014 року; прейскурант (прайс-лист)
виробника товару б/н від 20.01.2014 року, про
що свідчить підпис уповноваженої особи
TOB «ІНТЕКС-ПЛЮС» Баран I.A.

Крім того, позивачем було повідомлено
митний орган про неможливість надати
на даний час висновок про якісні та
вартісні характеристики товарів
підготовлений спеціалізованими
експертними організаціями.

За результатами розгляду поданих
документів Київською митницею
Міндоходів прийнято оскаржуване
Рішення про коригування митної
вартості від 05.05.2014р. №125110000/2014/010030/2,
яким визначено митну вартість товарів
за резервним методом визначення митної
вартості товару відповідно до ст. 64
Митного кодексу України. На підставі
Рішення про коригування, винесено
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, ТЗ комерційного
призначення №125110000/2014/00052.

У відповідності до рішення
відповідачем було скореговано митну
вартість товару, у зв'язку з чим, для
випуску товарів у вільний обіг під
гарантійні зобов'язання, Товариство
додатково сплатило обов'язкові
платежі.

Зокрема, в рішенні про коригування
митної вартості товарів Київською
митницею Міндоходів наведено такі
підстави: метод 1 не застосовується
тому, що у наданих декларантом до
митного оформлення документах для
підтвердження митної вартості
містяться розбіжності та декларантом
не подано додаткові документи для
підтвердження митної вартості. Метод 2,
3, 4, 5 не застосовуються, у зв'язку з
невиконанням вимог ст. 59 МКУ. Метод 6
використаний з урахуванням інформації:
100250001/2014/007603 від 14.02.14, 100250004/2014/091206 від
07.03.14, 500060001/2014/008148 від 11.03.14.

Таким чином, з наведеного
обґрунтування, зазначеного в
оскаржуваних рішеннях, суд доходить
висновків, що в якості причини для
коригування митної вартості
відповідачем зазначено неподання
декларантом документів щодо складових
митної вартості для визначення митної
вартості за ціною угоди.

Проте, суд вважає оскаржувані рішення
немотивованими та у зв'язку з цим
протиправними в частині обрання
відповідачем резервного методу
визначення митної вартості та посилань
на неможливість застосування інших
методів.

Статтею 49 Митного кодексу України
(надалі - МК) встановлено, що митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 51 МК, митна
вартість товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до норм цього Кодексу; митна вартість
товарів, що ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Статтею 57 глави 9 МК встановлено, що
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції)
(ч. 2 ). Кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу (ч. 3).

Метод визначення митної вартості за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), закріплено в ст. 58 МК.

Відповідно до ч. 4 ст. 58 МК, митною
вартістю товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари, якщо вони продаються на
експорт в Україну, скоригована в разі
потреби з урахуванням положень частини
десятої цієї статті.

Як визначено в ч. 5 ст. 58 МК, ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті,
-це загальна сума всіх платежів, які
були здійснені або повинні бути
здійснені покупцем оцінюваних товарів
продавцю або на користь продавця через
третіх осіб та/або на пов'язаних із
продавцем осіб для виконання
зобов'язань продавця.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК, у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Так, ч. 2 вказаної статті передбачено, що
документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах 5 і 6 ст.
52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; 2) зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Частиною 3 ст. 53 МК передбачено, що у
разі якщо документи, зазначені у ч. 2
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи: 1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

При цьому ч. 5 ст. 53 МК, заборонено
вимагати від декларанта або
уповноваженої ним особи будь-які інші
документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

Статтею 54 МК встановлено, що контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється митним
органом під час проведення митного
контролю і митного оформлення шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості (ч. 1).
Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій ст. 58 цього Кодексу (ч.
2).

Як визначено у ч. 3 ст. 54 МК, за
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень ст. 55 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 55 МК, рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Частиною 6 ст. 54 МК передбачено, що
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: 1) невірно проведеного
декларантом або уповноваженою ним
особою розрахунку митної вартості; 2)
неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах 2 - 4 ст. 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; 3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Як встановлено судом і підтверджується
матеріалами справи, позивачем надано
відповідачу для митного оформлення
імпортованого товару документи, що
передбачені ч. 2 ст. 53 МК. Подані
документи чітко ідентифікували
оцінюваний товар та містили об'єктивні
і достовірні дані, що піддавалися
обчисленню, які чітко підтверджували
ціну товарів, що підлягала сплаті
позивачем на користь продавця, тобто
підтверджували митну вартість товарів
за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.
4, 5 ст. 58 МК.

Крім того слід зазначити, що відповідно
до п. 8 ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України
висновок про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціальними експертними
організаціями, надаються на письмову
вимогу митниці виключно у випадку їх
наявності у декларанта.

В свою чергу, декларантом на письмову
вимогу відповідача про надання
додаткових документів було надано всі
витребувані документи, та повідомлено
митний орган про неможливість надати
висновок про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлений
спеціалізованими експертними
організаціями.

В ході розгляду справи представник
Митного органу не спростував перед
судом контрактну ціну оцінюваних
товарів, об'єктивну можливість і
спроможність відповідача визначити на
підставі наданих позивачем документів
зазначену ціну товарів, а також рівень
митної вартості товарів за ціною
договору за правилами, визначеними у
ст. 58 МК.

Відповідач не підтвердив належними
доказами та аргументованими доводами
наявність у поданих позивачем
документах розбіжностей, ознак
підробки або відсутність всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Таким чином, правильність визначення
позивачем митної вартості товару за
ціною договору, а також об'єктивна
можливість застосування першого
методу не були спростовані
відповідачем. Формально нижчий рівень
митної вартості імпортованого
позивачем товару від рівня митної
вартості іншого митного оформлення, не
може розцінюватися як заниження
позивачем митної вартості, не є
перешкодою для застосування першого
методу визначення митної вартості
товару і не може бути достатньою
підставою для відмови у здійсненні
митного оформлення товару за першим
методом визначення його митної
вартості.

Інших переконливих аргументів, які б
викликали обґрунтовані сумніви в
достовірності проведеного позивачем
розрахунку митної вартості товару за
ціною договору, відповідачем не
наведено, а інших обставин, які б
впливали на рівень задекларованої
позивачем митної вартості товару,
судом не встановлено.

Отже, суд дійшов висновку, що позивачем
подано відповідачу достатній пакет
документів на підтвердження
кількісних і вартісних показників
імпортованого товару, повноти і
достовірності митної вартості товару,
заявленої позивачем за першим методом,
тому заявлена позивачем митна вартість
товарів за ціною договору відповідає
вимогам ст. 58 МК. Натомість, коригування
відповідачем митної вартості
здійснено неправомірно з порушенням ч.
3 ст. 53, ч. 6 ст. 54, ч. 1 ст. 55 МК та всупереч
правилам, визначеним ст. 58 цього
Кодексу.

Стосовно вимоги про скасування картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску товару, суд
прийшов до висновку, що позов в цій
частині не підлягає задоволенню,
оскільки, товар ввезений через митний
кордон України, шляхом митного
оформлення даного товару за
скоригованою ціною. Таким чином,
скасування картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску товару, жодних правових
наслідків для позивача не несе.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З урахуванням викладеного, суд
приходить висновків про часткове
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 124, 160-165, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити
частково.

2. Визнати протиправним та скасувати
рішення Київської митниці Міндоходів
про коригування митної вартості
товарів № 125110000/2014/010030/2 від 05.05.2014 року.

3. В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, та може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково за правилами, встановленими
ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя
С.К. Каракашьян