Справа № 2а-1399/11/2770
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/4467/12

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Маринчак Н.Є., Рибченко А.О.,

розглянув у письмовому провадженні
касаційну скаргу державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Севастополя (далі - ДПІ)

на постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 08.12.2011

у справі № 2а-1399/11/2770

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Авто-Холдінг" (далі -
Товариство)

до ДПІ

про визнання дій протиправними та
скасування рішення.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2011 року Товариство звернулося
до Окружного адміністративного суду
міста Севастополя з позовом, в якому
просило визнати протиправними дії ДПІ
щодо проведення 07.09.2010 позапланової
перевірки та скасувати рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 01.12.2010 № .

Постановою Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя від 03.06.2011 позов задоволено
частково; оспорюваний акт
індивідуальної дії скасовано в частині
застосування до позивача 680 грн. штрафу;
в решті позову відмовлено.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 08.12.2011 назване рішення суду першої
інстанції скасовано; позов задоволено
частково; рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 01.12.2010
№ скасовано в частині накладення
на позивача 98530 грн. штрафу; в решті
позову відмовлено.

Не погоджуючись з окремими висновками
судів попередніх інстанцій, ДПІ
звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
повністю відмовити у задоволенні
позову Товариства, скасувавши
оскаржувані судові рішення попередніх
інстанцій у відповідних частинах.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків судів наявним
у матеріалах справи доказам,
правильність застосування судами норм
матеріального права та дотримання ними
процесуальних норм, обговоривши доводи
касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України вважає за
необхідне частково задовольнити
розглядувані касаційні вимоги з
урахуванням такого.

Як встановлено судами обох інстанцій
та вбачається з матеріалів справи, ДПІ
було проведено перевірку дилерського
центру Товариства за дотриманням
суб'єктами господарювання порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), вимог з регулювання обігу
готівки, наявності торгових патентів і
ліцензій, оформлену актом від 07.09.2010.
Під час цієї перевірки податковим
органом було виявлено порушення
Товариством вимог пунктів 1, 2, 9 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» внаслідок:

використання позивачем
незареєстрованого у податковому
органі реєстратора розрахункових
операцій;

повернення покупцеві авансового
платежу в сумі 19570 грн. без використання
РРО;

незабезпечення позивачем зберігання у
Книзі обліку розрахункових операцій
фіскальних звітних чеків за 03.07.2010,
15.07.2010 та за 03.09.2010.

Наведені обставини стали підставою для
притягнення позивача до
відповідальності у вигляді штрафу в
загальному розмірі 99210 грн. згідно з
оспорюваним рішенням.

В силу вимог пункту 1 статті 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок.

Пунктом 2.2 Порядку реєстрації,
опломбування та застосування
реєстраторів розрахункових операцій
за товари (послуги), затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 01.12.2000 № 614,
передбачено, що реєстрація РРО
здійснюється в органі ДПС за
місцезнаходженням (місцем проживання)
СПД, а якщо СПД обслуговується в
інспекції по роботі з великими
платниками податків, - то за місцем
податкового обліку. У разі
використання РРО на території іншої
адміністративно-територіальної
одиниці його необхідно до початку
використання взяти на облік в органі
ДПС за місцем використання, крім РРО, що
застосовуються на об'єктах виїзної
торгівлі (надання послуг), та резервних
РРО.

У справі, що переглядається, висновок
суду першої інстанції про порушення
позивачем наведених законодавчих норм
мотивований тим, що дилерський центр
Товариства розташований по вул.
Вакуленчука, 47 у Гагаринському районі
м. Севастополя; в акті перевірки від
07.09.2010 зазначено про використання у
цьому торговельному об'єкті
реєстратора розрахункових операцій №
, який взято на облік у ДПІ у
Гагаринському районі м. Севастополя
лише 23.09.2010 (що підтверджується наявною
у справі копією реєстраційного
посвідчення, а.с. 12).

Вказані обставини позивачем не
спростовані, у зв'язку з чим у
апеляційного суду були відсутні
підстави для висновку про незаконність
застосування до Товариства штрафу за
розглядуване правопорушення.

Правильною є і надана судом першої
інстанції правова оцінка по епізоду
щодо не проведення позивачем
розрахункової операції з повернення
авансового платежу у сумі 19570 грн. через
РРО.

Так, відповідно до абзацу четвертого
статті 2 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» розрахункова операція - це
приймання від покупця готівкових
коштів, платіжних карток, платіжних
чеків, жетонів тощо за місцем
реалізації товарів (послуг), видача
готівкових коштів за повернутий товар
(ненадану послугу), а в разі
застосування банківської платіжної
картки - оформлення відповідного
розрахункового документа щодо оплати в
безготівковій формі товару (послуги)
банком покупця або, у разі повернення
товару (відмови від послуги),
оформлення розрахункових документів
щодо перерахування коштів у банк
покупця.

А відтак оскільки операція з
повернення покупцеві авансового
платежу є розрахунковою операцією, то
її здійснення вимагає використання РРО
відповідно до пункту 1 статті 3
названого Закону.

Невиконання Товариством наведеної
вимоги Закону обумовлює законність
притягнення позивача до
відповідальності у вигляду штрафу в
сумі 97850 грн., як це передбачено пунктом
1 статті 17 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

Суд апеляційної інстанції
безпідставно відхилив як доказ
здійснення цієї операції подану ДПІ
копію видаткового касового ордеру від
19.08.2010 з огляду на неподання
відповідачем оригіналу цього
документа. Адже під час проведення
перевірки у податкової інспекції
відсутні повноваження вилучати
оригінали первинних документів у
платників, у зв'язку з чим ДПІ не можна
вважати особою, у якої в наявності є
оригінал зазначеного касового
документа. Будь-які фактичні дані на
підтвердження факту фальшування
відповідачем цього доказу у
матеріалах справи відсутні.

По епізоду щодо порушення позивачем
вимог пункту 9 статті 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» суди обох попередніх інстанцій
цілком об'єктивно зазначили про
неправильність обчислення податковою
інспекцією суми штрафних санкцій за це
правопорушення.

Так, наведеною нормою Закону
встановлено обов'язок суб'єктів
господарювання щоденно друкувати на
реєстраторах розрахункових операцій
(за виключенням автоматів з продажу
товарів (послуг) фіскальні звітні чеки
і забезпечувати їх зберігання в книгах
обліку розрахункових операцій.

В силу вимог пункту 4 статті 17 цього
Закону у разі невиконання щоденного
друку фіскального звітного чеку або
його незберігання в книзі обліку
розрахункових операцій за рішенням
відповідних органів державної
податкової служби України до суб'єктів
підприємницької діяльності
застосовується фінансова санкція у
розмірі двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Аналізуючи наведені норми Закону, суди
обох попередніх інстанцій дійшли
цілком правильного висновку про те, що
застосування до позивача фінансових
санкцій за кожний випадок незберігання
фіскального звітного чека є
неправомірним.

Адже за вчинення порушень, про які
йдеться у пункті 4 статті 17 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», відповідний
орган державної податкової служби
України може застосувати лише одну
фінансову санкцію у розмірі двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян незалежно від кількості
випадків невиконання щоденного друку
фіскального звітного чека та/або його
незберігання в книзі обліку
розрахункових операцій, виявлених під
час перевірки суб'єкта підприємницької
діяльності, який здійснює розрахункові
операції за товари (послуги).

Не виконуючи протягом певного періоду
обов'язок щодня друкувати фіскальний
звітний чек, суб'єкт підприємницької
діяльності вчиняє продовжуване
порушення, а не зберігаючи
роздрукований чек у книзі обліку
розрахункових операцій та контрольні
стрічки - триваюче, що обумовлює
необхідність застосування до нього
фінансової санкції незалежно від
кількості таких щоденних
нероздрукувань та тривалості
незберігання.

З урахуванням викладеного Вищий
адміністративний суд України
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо необхідності
задоволення позову Товариства у
відповідній частині та вважає за
необхідне скасувати оскаржувану
постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суту
та залишити в силі постанову Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя зі спору як помилково
скасовану.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИІВ:

1. Касаційну скаргу державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Севастополя задовольнити
частково.

2. Постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 08.12.2011 у справі № 2а-1399/11/2770
скасувати.

3. Постанову Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя від 03.06.2011 у справі №
2а-1399/11/2770 залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку статей 236-238 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:Н.Є. Маринчак А.О. Рибченко