Справа № 826/10017/14
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
в порядку письмового провадження
за позовом ОСОБА_1 до Дарницького
районного відділу Головного
управління ДМС у м. Києві про визнання
протиправним рішення
Суддя: Кротюк О.В.
Обставини справи:
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернулася ОСОБА_1 (далі -
позивач) з позовом до Дарницького
районного відділу Головного
управління Державної міграційної
служби України в місті Києві (далі -
відповідач) про визнання протиправним
рішення.

Відповідач в судове засідання не
прибув, подав клопотання про розгляд
справи за відсутності представника.

В порядку частини 6 ст.128 КАС України
судом ухвалено про розгляд справи в
письмовому провадженні.

Справа вирішується на підставі наявних
в ній доказів та матеріалів

Розглянувши подані позивачем
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представника позивача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з метою
визнання протиправним рішення
Дарницького районного відділу
Головного управління Державної
міграційної служби в місті Києві з
приводу зняття з реєстрації ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1 на
підставі списків паспортів, паспортних
документів, пільгових посвідчень та
військово - облікових документів,
зданих у зв'язку з державною
реєстрацією смерті за період з 16.12.2013 до
22.12.2013 року (далі - Список)

Позивач у своїй позовній заяві
покликається на те, що зняття з
реєстрації місця проживання носить
заявочний характер та здійснюється на
підставі заяви особи, тобто заява особи
про зняття з місця реєстрації
проживання є єдиною підставою для
зняття особи з реєстрації, а відтак
рішення прийняте на підставі списку є
неправомірним та таким, що прийняте за
межами наданих відповідачу
повноважень. Окрім того, згідно
вказаного списку паспорт ОСОБА_2 зданий
не був.

Відповідач по суті позовних вимог
жодних пояснень суду не надав.

Стаття 161 КАС України встановлює, що під
час прийняття постанови суд вирішує,
зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження.

У відповідності до положень частини 1
статті 69 КАС України доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме листа № 03/2715 від 11.06.2014 рішення про
зняття з реєстрації місця проживання
ОСОБА_2 було прийнято Дарницьким
районним відділом Головного
управління Державної міграційної
служби України в місті Києві на
підставі списків паспортів, паспортних
документів, пільгових посвідчень та
військово - облікових документів,
зданих у зв'язку з державною
реєстрацією смерті за період з 16.12.2013 до
22.12.2013 року.

У відповідності до положень статті 11
Закону України "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні" (1382-IV від 11.12.2003,
далі - Закон) реєстрація місця
проживання та місця перебування осіб
здійснюється органом реєстрації.
Центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері реєстрації фізичних
осіб, затверджує відповідно до закону
порядок реєстрації місця проживання та
місця перебування осіб в Україні,
зразки документів, необхідних для
реєстрації і зняття з реєстрації місця
проживання та місця перебування.

Такий порядок затверджено Наказом
Міністерства внутрішніх справ України
22.11.2012 N 1077 «Про затвердження порядку
реєстрації місяця проживання та місця
перебування осіб в Україні та зразків
необхідних для цього документів» (далі
- Порядок).

Пунктом 1.3. встановлено, що
реєстрація/зняття з реєстрації місця
проживання/перебування здійснюється
управліннями, відділами (секторами)
Державної міграційної служби України
(далі - ДМС України) в районах, районах у
містах, містах обласного,
республіканського (Автономної
Республіки Крим) значення (далі -
територіальний підрозділ ДМС України)
у день подання особою документів.
Реєстрація місця проживання особи може
бути здійснена з одночасним зняттям з
реєстрації попереднього місця
проживання

Пунктом 3.1. Порядку встановлено, що
зняття з реєстрації місця проживання
особи здійснюється на підставі:

3.1. Зняття з реєстрації місця
проживання особи здійснюється на
підставі:

заяви про зняття особи з реєстрації
місця проживання, яка подається особою
або її законним представником;

судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням, про
виселення, про визнання особи безвісно
відсутньою або оголошення її померлою;

свідоцтва про смерть;

паспорта або паспортного документа, що
надійшов з органу державної реєстрації
актів цивільного стану, або документа
про смерть, виданого компетентним
органом іноземної держави,
легалізованого в установленому
порядку;

інших документів, які свідчать про
припинення:

підстав для перебування на території
України іноземців та осіб без
громадянства. Інформація
територіального органу ДМС України або
територіального підрозділу ДМС
України, на території обслуговування
якого зареєстровано місце проживання
особи, про закінчення строку дії
посвідки на тимчасове проживання або
копія рішення про скасування посвідки
на тимчасове проживання чи посвідки на
постійне проживання в Україні;

підстав для проживання або перебування
особи на обліку у закладі/установі
(повідомлення про припинення підстав
для проживання/перебування особи у
спеціалізованій установі, закладі
соціального обслуговування та
соціального захисту);

підстав на право користування житловим
приміщенням (закінчення строку дії
договору оренди, найму, піднайму
житлового приміщення, строку навчання
в навчальному закладі (у разі
реєстрації місця проживання в
гуртожитку навчального закладу на час
навчання), відчуження житла та інших
визначених законодавством документів).

Зняття з реєстрації на підставах,
визначених в абзацах вісім та дев'ять
пункту 3.1 цього розділу, здійснюється
за клопотанням уповноваженої особи
закладу/установи або за заявою
власника/наймача житла або їх законних
представників.

Поряд з цим, статтею 7 Закону України
№1382-IV від 11.12.2003 встановлено, що зняття
з реєстрації місяця проживання особи
здійснюється на підставі:

- заяви особи або її законного
представника;

- судового рішення, яке набрало
законної сили, про позбавлення права
власності на житлове приміщення або
права на користування житловим
приміщенням, про виселення, про
визнання особи безвісно відсутньою або
оголошення її померлою;

- свідоцтва про смерть;

- паспорта або паспортного документа,
що надійшов з органу державної
реєстрації актів цивільного стану, або
документу про смерть, виданого
компетентним органом іноземної
держави, легалізованого в
установленому порядку;

- інших документів, які свідчать про
припинення:

- підстав для перебування на території
України іноземців та осіб без
громадянства;

- підстав для проживання або
перебування особи у спеціалізовані
соціальній установі, закладі
соціального обслуговування та
соціального захисту;

- підстав на право користування
житловим приміщенням.

Дослідивши матеріали справи судом
встановлено, що оскаржуване рішення
прийнято відносно ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 (вказані обставини значені
в позовній заяві).

Статтею 24 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) визначено, що людина
як учасник цивільних відносин
вважається фізичною особою.

Відповідно до ч. 2, 4 статті 25 ЦК України
цивільна правоздатність особи виникає
у момент народження, а припиняється у
момент її смерті.

Так, ч. 2, 3, 4 ст. 26 ЦК України визначає, що
фізична особа має усі особисті
немайнові права, встановлені
Конституцією України та цим Кодексом
та здатна мати інші цивільні права, що
не встановлені Конституцією України,
цим Кодексом, іншими законами, якщо
вони не суперечать закону та моральним
засадам суспільства.

Згідно статті 310 ЦК України фізична
особа має право на місце проживання та
на вільний вибір місця проживання та
його зміну, крім випадків, встановлених
законом. Вказане право в розумінні ЦК
України - є особистим немайновим правом
особи.

Пункт 1 ч. 1 ст. 1219 ЦК України
встановлено, що до складу спадщини не
входять права та обов'язки спадкодавця,
що нерозривно пов'язані з особою,
зокрема - особисті немайнові права.

З системного аналізу вказаних правових
норм судом вбачається, що за захистом
особистих немайнових прав до суду може
звертатися лише особа з повною
цивільною правоздатністю, тобто особа
права якої порушено повинна бути живою.

Статтею 2 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно - правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійснені ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Враховуючи те, що особа відносно якої
прийнято оскаржуване рішення померла,
тобто фактично втратила цивільну
правоздатність, а особисті немайнові
права не можуть бути передані у
спадщину, судом при вирішенні вказаної
справи по суті не оцінюється
правомірність/неправомірність
прийнятого відповідачем рішення,
оскільки останнє прийнято відносно
померлої особи (ОСОБА_2), а не позивача
безпосереднього. За таких обставин,
вказане рішення жодним чином не
порушує права та законні інтереси
ОСОБА_1 (позивача), що є підставою для
відмови у задоволені позову.

Згідно частини 1 статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтується її
вимоги, крім випадків встановлених
статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи те, що позивачем не надано
достатніх доказів, що підтверджували б
обґрунтованість позовних вимог, суд
дійшов до висновку про відмову у
задоволені позовних вимог в повному
обсязі.

Керуючись ст. 9, 71, 159, 163 КАС України,
Окружний адміністративний суд міста
Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного позову
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в
порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС
України. Постанова може бути оскаржена
до Київського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги в порядку і строки,
встановлені ст.186 КАС України.

Суддя
О.В. Кротюк