Справа № 2а/1006/4892/12
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Додатко
Суддя-доповідач:: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

08 серпня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Аліменка В.О.,

суддів: Безименної
Н.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
відповідача Управління Пенсійного
фонду Україниу у Бородянському районі
на постанову Бородянського районного
суду Київської області від 29.10.2012 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
Україниу у Бородянському районі про
зобов'язання відповідача провести
перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернулася в суд з
адміністративним позовом про визнання
неправомірними дій відповідача щодо
відмови у здійсненні перерахунку та
виплати суми пенсії, що мають бути
нараховані у відповідності зі ст.ст. 39,
50 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи"та ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни".

Постановою Бородянського районного
суду Київської області від 29.10.2012 року
вимоги позивача задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду першої інстанції,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
вимог адміністративного позову.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань

Судом першої інстанції встановлено, та
підтверджується матеріалами справи, що
позивач є постраждалою від наслідків
аварії на ЧАЕС І категорії, та є
інвалідом ІІ групи, перебуває на обліку
в УПФУ і отримує пенсію згідно Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Судом першої інстанції встановлено, що
вимоги позивача щодо зобов`язання УПФУ
здійснити перерахунок та виплату
державної пенсії та доплати до пенсії,
як непрацюючому пенсіонеру, який
проживає на території посиленого
радіоекологічного контролю у розмірі
однієї мінімальної заробітної плати,
та додаткову пенсію за шкоду заподіяну
здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст.ст. 39, 50
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки він знайшов
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Статтею 49 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4
встановлюються у вигляді: а) державних
пенсій; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Згідно ч. 2 ст. 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення в зоні
посиленого радіоекологічного контролю
підвищуються у розмірах, встановлених
частиною першою цієї статті,
відповідно до якої проводиться доплата
в розмірі однієї мінімальної
заробітної плати.

За змістом ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам,
віднесеним до категорії 1, інвалідам IІ
групи призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах - 75 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач має статус дитини війни, що
підтверджується копією посвідчення.

Позивач є особою, що належить до
соціальної категорії громадян «діти
війни» в розумінні ст.1 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», а
відтак, на неї повністю
розповсюджуються всі пільги та
соціальні гарантії, передбачені
зазначеним вище Законом України.

Згідно ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» особам,
що належать до соціальної категорії
громадян «діти війни» відповідач
повинен був нараховувати та
виплачувати щомісячне підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений ст. 28 Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року № 1058,
згідно якої мінімальна пенсія за віком
дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб
щорічно встановлюється Законом
України «Про державний бюджет України»
на відповідний рік.

Враховуючи вищевикладене, позивач має
право на одержання щомісячної
додаткової пенсії у розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком, доплати до
пенсії, як непрацюючому пенсіонеру,
який проживає на території посиленого
радіоекологічного контролю у розмірі
однієї мінімальної заробітної плати, а
також щомісячне підвищення до пенсії
як дитині війни у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком.

Всупереч ст.ст. 39, 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» і ст. Закону країни "Про
соціальний захист дітей війни"
позивачу пенсія виплачувалась
відповідно до Постанов Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 року №836,
від 28.05.2008 року № 530 та від 16.07.2008 року
№654.

З огляду на те, що Закон України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» і Закон "Про соціальнийт
захист дітей війни" має вищу юридичну
силу в порівняні з Постановами
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996
року №836, від 28.05.2008 року № 530 та від
16.07.2008 року № 654, відповідач не
правомірно виплачував пенсію в меншому
розмірі ніж це передбачено ст. 39, 50
зазначеного Закону.

Зважаючи на наведене, колегія суддів
вважає, що порушень судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права при вирішенні
цієї справи не допущено. Правова оцінка
обставин по справі дана вірно, а тому
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а судове рішення - без
змін.

Керуючись ст.ст. 122, 158, 160, 183-2, 195, 197, 198, 200,
205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача
Управління Пенсійного фонду Україниу у
Бородянському районі - залишити без
задоволення.

Постанову Бородянського районного
суду Київської області від 29.10.2012 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та подальшому
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
Аліменко В.О.

Судді:
Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.

.

Головуючий суддя
Аліменко В.О.

Судді:
Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.