Справа № 809/2484/14
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2014-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"04" серпня 2014 р.
Справа №
809/2484/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Біньковської Н.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Державної податкової інспекції у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу в сумі 9342,10 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області звернулася
в суд з адміністративним позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення податкового боргу в сумі 9342,10
грн.

Позовні вимоги мотивовані наявністю у
відповідача заборгованості по сплаті
єдиного податку в сумі 3691,07 грн., яка
виникла внаслідок несплати узгодженої
суми податкового зобов'язання згідно
поданих податкових декларацій
платника єдиного податку - фізичної
особи-підприємця за 2012 рік від 11.02.2013
року, за І квартал 2013 року від 13.05.2013
року, за півріччя 2013 року від 05.08.2013
року, а також нарахованої пені на суму
несплаченого податкового боргу з
єдиного податку; по сплаті податку на
доходи фізичних осіб в сумі 5651,03 грн.,
яка виникла внаслідок несплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання згідно поданих податкових
декларацій про майновий стан і доходи
за 3 квартал 2013 року від 08.11.2013 року (в
тому числі розрахунку податкових
зобов'язань з податку на доходи
фізичних осіб, отриманих фізичною
особою-підприємцем від провадження
господарської діяльності за 3 квартал
2013 року), за 2013 рік від 10.02.2014 року.

Представник позивача в судове
засіданні не з'явився, про дату, час та
місце судового розгляду справи позивач
судом повідомлений належним чином,
подав на адресу суду клопотання про
розгляд справи за його відсутності,
зазначивши, що позовні вимоги
підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився без поважних причин та без
повідомлення ним про причини
неприбуття, хоча згідно частини 4
статті 33, частини 11 статті 35 Кодексу
адміністративного судочинства України
відповідач був повідомлений належним
чином про дату, час та місце судового
розгляду.

За таких обставин суд вважає, що, із
врахуванням положень частини 4 статті
128 Кодексу адміністративного
судочинства України, розгляд справи
можливий за відсутності позивача і
відповідача та розглянув справу в
порядку письмового провадження на
підставі частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, дослідивши
подані докази, суд прийшов до висновку
про обґрунтованість позовних вимог з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 21.03.2008 року
зареєстрований як фізична
особа-підприємець, що підтверджується
витягом з Єдиного держаного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (а.с.7) та перебуває на
обліку в Державній податковій
інспекції у м. Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області як платник
податків.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відповідно до пункту 54.1. статті 54
Податкового кодексу України крім
випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно приписів пункту 291.3. статті 291
Податкового кодексу України юридична
особа чи фізична особа - підприємець
може самостійно обрати спрощену
систему оподаткування, якщо така особа
відповідає вимогам, встановленим цією
главою, та реєструється платником
єдиного податку в порядку, визначеному
цією главою.

За змістом пунктів 293.1, 293.2 статті 293
згаданого Кодексу встановлені ставки
єдиного податку, ставки єдиного
податку встановлюються у відсотках
(фіксовані ставки) до розміру
мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
податкового (звітного) року (далі у цій
главі - мінімальна заробітна плата), та
у відсотках до доходу (відсоткові
ставки).

Пунктом 295.3. статті 295 Податкового
кодексу України передбачено, що
платники єдиного податку третьої -
шостої груп сплачують єдиний податок
протягом 10 календарних днів після
граничного строку подання податкової
декларації за податковий (звітний)
квартал.

У відповідності до пункту 295.4. статті 295
Податкового кодексу України сплата
єдиного податку здійснюється за місцем
податкової адреси.

Відповідно до пункту 177.5. статті 177
Податкового кодексу України фізичні
особи - підприємці подають до
контролюючого органу податкову
декларацію за місцем своєї податкової
адреси за результатами календарного
року у строки, встановлені цим Кодексом
для річного звітного податкового
періоду, в якій також зазначаються
авансові платежі з податку на доходи.

Підпунктом 177.5.1. пункту 177.5. статті 177
Податкового кодексу України визначено,
що авансові платежі з податку на доходи
фізичних осіб розраховуються
підприємцем самостійно, але не менш як
100 відсотків річної суми податку з
оподатковуваного доходу за минулий рік
(у співставних умовах), та сплачуються
до бюджету по 25 відсотків щокварталу
(до 15 березня, до 15 травня, до 15 серпня і
до 15 листопада).

Остаточний розрахунок податку на
доходи фізичних осіб за звітний
податковий рік здійснюється платником
самостійно згідно з даними,
зазначеними в річній податковій
декларації, з урахуванням сплаченого
ним протягом року податку на доходи
фізичних осіб та збору за провадження
деяких видів підприємницької
діяльності на підставі
документального підтвердження факту
їх сплати (підпункт 177.5.3. пункту 177.5.
статті 177 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 177.11. статті 177
Податкового кодексу України фізичні
особи - підприємці подають річну
податкову декларацію у строк,
визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18
статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з
доходами від підприємницької
діяльності мають зазначатися інші
доходи з джерел їх походження з України
та іноземні доходи.

На підставі поданої відповідачем 20.01.2012
року заяви про застосування спрощеної
системи оподаткування (а.с.25-26),
відповідач з 01.01.2012 року перейшов на
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності зі сплати єдиного податку,
про що останньому видано свідоцтво
платника єдиного податку серії НОМЕР_2
(а.с.24). Відповідно до вказаної заяви
відповідач відноситься до третьої
групи платників єдиного податку, а
ставка єдиного податку встановлена для
відповідача згідно обраного виду
господарської діяльності визначена в
розмірі 5 % до розміру доходу.

Судом встановлено, що фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 подано
позивачу податкові декларації
платника єдиного податку - фізичної
особи-підприємця, де відповідачем
самостійно визначено суму доходу за
звітний період та суму єдиного податку,
яка підлягає нарахуванню та сплаті в
бюджет за підсумками поточного
звітного (податкового) періоду, а саме
за 2012 рік від 11.02.2013 року в сумі 1199,00 грн.
(а.с.16-17), за І квартал 2013 року від 13.05.2013
року в сумі 1340,00 грн. (а.с.14-15), за
півріччя 2013 року від 05.08.2013 року в сумі
1285,00 грн. (а.с.12-13).

Листом за № 1787/09-15-17-1-23/6430 від 04.07.2013 року
відповідача повідомлено про те, що на
підставі статті 299 Податкового кодексу
України, з 01.07.2013 року свідоцтво
платника єдиного податку серії НОМЕР_2
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
анульоване, а відтак з 01.07.2013 року
доходи, отримані від провадження
господарської діяльності,
оподатковуватимуться відповідно до
статті 177 Податкового кодексу України
(а.с.40).

08.11.2013 року відповідачем подана до
Державної податкової інспекції у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області податкова
декларація про майновий стан і доходи
за 3 квартал 2013 року, де відповідач
самостійно визначив суму податкового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб, що підлягає сплаті до
бюджету в сумі 1824,72 грн. (а.с.18-20) та
згідно розрахунку податкових
зобов'язань з податку на доходи
фізичних осіб, отриманих фізичною
особою-підприємцем від провадження
господарської діяльності за 3 квартал
2013 року відповідач розрахував розмір
квартальних авансових платежів з
податку, що підлягають сплаті до
бюджету у наступному за звітним році в
сумі 175,28 грн. (а.с.21). Також, фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 самостійно
визначено податкове зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб за 2013
рік в розмірі 3821,03 грн. відповідно до
податкової декларації про майновий
стан і доходи від 10.02.2014 року (а.с.22-23).

Відповідно до пункту 56.11. статті 56
Податкового кодексу України
самостійно визначене платником
податків податкове зобов'язання
оскарженню не підлягає.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що самостійно визначені податкові
зобов'язання відповідача з єдиного
податку зазначені в податкових
деклараціях платника єдиного податку -
фізичної особи-підприємця за 2012 рік від
11.02.2013 року, за І квартал 2013 року від
13.05.2013 року, за півріччя 2013 року від
05.08.2013 року в загальній сумі 3824,00 грн. та
з податку на доходи фізичних осіб
зазначені в податкових деклараціях про
майновий стан і доходи за 3 квартал 2013
року від 08.11.2013 року (в тому числі
розрахунку податкових зобов'язань з
податку на доходи фізичних осіб,
отриманих фізичною особою-підприємцем
від провадження господарської
діяльності за 3 квартал 2013 року), за 2013
рік від 10.02.2014 року в загальній сумі 5821,03
грн., є узгодженим з дня подання таких
декларацій та розрахунку.

Частина нестягнутого у судовому
порядку та несплаченого податкового
зобов'язання на момент розгляду справи
за вищенаведеними податковими
деклараціями з єдиного податку
становить 3474,16 грн., а з податку на
доходи фізичних осіб - 5651,03 грн.

Згідно підпункту 129.1.1. пункту 129.1.
статті 129 Податкового кодексу України
після закінчення встановлених цим
Кодексом строків погашення
узгодженого грошового зобов'язання на
суму податкового боргу нараховується
пеня. Нарахування пені розпочинається:
а) при самостійному нарахуванні суми
грошового зобов'язання платником
податків - від першого робочого дня,
наступного за останнім днем граничного
строку сплати грошового зобов'язання,
визначеного цим Кодексом; б) при
нарахуванні суми грошового
зобов'язання контролюючими органами -
від першого робочого дня, наступного за
останнім днем граничного строку сплати
грошового зобов'язання, визначеного у
податковому повідомленні - рішенні
згідно із цим Кодексом.

Нарахування пені закінчується у
випадках, визначених пунктом 129.3.
статті 129 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 131.1. статті 131
Податкового кодексу України
нараховані контролюючим органом суми
пені самостійно сплачуються платником
податків.

Як встановлено судом, Державною
податковою інспекцією у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області нараховано
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1пеню
за несплату податкових зобов'язань з
єдиного податку в розмірі 216,91 грн., що
підтверджується зворотнім боком
облікової картки платника (а.с.9-10).

На виконання вимог абзацу 1 пункту 59.1.
статті 59 Податкового кодексу України,
Державною податковою інспекцією у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області
надсилалася відповідачу податкова
вимога форми "Ф" від 15.11.2012 року за № 3017,
яка отримана фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 20.11.2012 року,
про що свідчить підпис останнього на
рекомендованому повідомленні про
вручення поштового відправлення (а.с.27).
На час розгляду справи податкова
вимога є неоскаржена та невідкликана.

Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1.
статті 16 Податкового кодексу України
платники податків зобов'язані
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи, що,
у відповідності до статті 36 Кодексу, є
податковим обов'язком. Податковий
обов'язок виникає у платника за кожним
податком, збором та є безумовним і
першочерговим стосовно інших
неподаткових обов'язків платника
податків, крім випадків, передбачених
законом. Підстави припинення
податкового обов'язку, крім його
виконання, визначені пунктом 37.3. статті
37 Податкового кодексу України. Згідно
пункту 38.1. статті 38 Податкового кодексу
України виконанням податкового
обов'язку визнається сплата в повному
обсязі платником відповідних сум
податкових зобов'язань у встановлений
податковим законодавством строк.
Пунктом 38.2. статті 38 Податкового
кодексу України визначено, що сплата
податку та збору здійснюється
платником податку безпосередньо, а у
випадках, передбачених податковим
законодавством, - податковим агентом,
або представником платника податку.

Судом встановлено, що відповідач свої
податкові зобов'язання належним чином
не виконав та не сплатив до бюджету
суму грошового зобов'язання з єдиного
податку в сумі 3691,07 грн. та з податку на
доходи фізичних осіб в розмірі 5651,03
грн., що привело до виникнення
заборгованості в загальній сумі 9342,10
грн.

Підпунктом 14.1.156. пункту 14.1. статті 14
Податкового кодексу України визначено,
що податкове зобов'язання - це сума
коштів, яку платник податків, у тому
числі податковий агент, повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податок або збір на підставі, в порядку
та строки, визначені податковим
законодавством (у тому числі сума
коштів, визначена платником податків у
податковому векселі та не сплачена в
установлений законом строк).

Відповідно до підпункту 14.1.175. пункту
14.1. статті 14 Податкового кодексу
України податковий борг - це сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд
зазначає, що сума податкових
зобов'язань з єдиного податку в розмірі
3691,07 грн. та з податку на доходи
фізичних осіб в сумі 5651,03 грн., а всього
разом 9342,10 грн. є податковим боргом
відповідача, який ним не сплачено.

Заборгованість відповідача
підтверджується податковими
деклараціями платника єдиного податку
- фізичної особи-підприємця за 2012 рік
від 11.02.2013 року (а.с.16-17), за І квартал 2013
року від 13.05.2013 року (а.с.14-15), за півріччя
2013 року від 05.08.2013 року (а.с.12-13),
податковими деклараціями про майновий
стан і доходи за 3 квартал 2013 року від
08.11.2013 року (а.с.18-20), за 2013 рік від 10.02.2014
року (а.с.22-23), розрахунком податкових
зобов'язань з податку на доходи
фізичних осіб, отриманих фізичною
особою-підприємцем від провадження
господарської діяльності за 3 квартал
2013 року (а.с.21), податковою вимогою форми
"Ф" від 15.11.2012 року за № 3017 (а.с.27),
довідкою про борг (а.с.8), зворотнім
боком облікових карток платника
податків, що містяться в матеріалах
справи (а.с.6, 9-11).

Доказів, які б свідчили про погашення
заборгованості, що є предметом
стягнення або спростування її
наявності, відповідачем суду не надано.

За таких обставин відповідач
зобов'язаний погасити податковий борг
в розмірі 9342,10 грн. Наявність такого
обов'язку у відповідача є визначальною
для вирішення вказаного спору, крім
того, даний обов'язок забезпечується
статтею 67 Конституції України.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача про стягнення з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
податкового боргу в сумі 9342,10 грн. є
обґрунтованими, а позов таким що
підлягає до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
в дохід бюджету податковий борг в сумі
9342 (дев'ять тисяч триста сорок дві)
гривні 10 копійок.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя

Біньковська Н.В.