Справа № 802/1480/14-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/1480/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Комар П.А.
Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Загороднюка А.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Вінницького обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
на постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 02 червня
2014 року у справі за адміністративним
позовом Вінницького обласного
відділення фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Гніванський
гранітний кар'єр" про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся суду першої
інстанції з адміністративним позовом
до товариства з обмеженою
відповідальністю "Гніванський
гранітний кар'єр" (далі - ТОВ
"Гніванський гранітний кар'єр",
відповідач) про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів у 2013
році в розмірі 71325,00 грн. пені за
прострочення терміну сплати санкцій в
розмірі 470, 80 грн.

Відповідно до постанови Вінницького
окружного адміністративного суду від 02
червня 2014 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, позивачем
подано апеляційну скаргу з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим, апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

Особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
клопотань про розгляд справи за їх
участю не подали, тому відповідно до
пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України
колегія суддів вважає можливим
здійснювати розгляд справи у
письмовому провадженні за наявними у
ній матеріалами. Відповідно,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
(частина 6 статті 12 та частина 1
статті 41 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи,
звертаючись до суду першої інстанції
та на аргументацію адміністративного
позову, позивач вказав на те, що в
порушення статті 19 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів" відповідач не виконав
встановленого нормативу робочих місць,
призначених для працевлаштування
інвалідів у 2013 році, в зв'язку з чим
зобов'язаний сплатити
адміністративно-господарські санкції
та пеню в загальному розмірі 71795,80 грн.

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що підстави
для застосування
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених статтею 20 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні",
відносно відповідача відсутні,
оскільки на думку суду першої
інстанції відповідачем повністю
виконано вимоги частини 3 статті 18
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні", при
цьому ним вжито всіх необхідних
заходів для недопущення господарських
правопорушень.

Судова колегія апеляційної інстанції
не погоджується з даним рішенням суду
першої інстанції та надаючи правову
оцінку публічно - правовому спору,
зазначає наступне.

Відповідач подав до Вінницького
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів Звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів за 2013 рік за формою 10-ПІ,
затвердженою наказом Міністерства
праці України №42 від 10.02.2007р. В даному
звіті Відповідач чітко вказав, що в 2013
році середньооблікова кількість
штатних працівників становила 824 особи,
з них середньооблікова кількість осіб,
яким відповідно до чинного
законодавства встановлена
інвалідність - 30 осіб, кількість
інвалідів, які повинні працювати
відповідно до вимог ст. 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів», становить 33
особи.

Таким чином, Відповідач не виконав
норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів у
кількості 3 робочих місць, і як наслідок
зобов'язаний був сплатити
адміністративно-господарські санкції
в сумі 71325,00 грн.

Так, судом першої інстанції взято до
уваги той факт, що Відповідач щомісяця
протягом 2013 року подавав до центру
зайнятості звіти за формою 3-ПН і це, на
думку суду першої інстанції, свідчить
про виконання Відповідачем у 2013 році в
повному обсязі вимог щодо виконання
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів згідно
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні».

Судова колегія апеляційної інстанції
не погоджується з даним висновком суду
першої інстанції, оскільки частинами 3,
5 статті 19 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» чітко встановлено, що
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць виходячи з
вимог статті 18 цього Закону. Виконанням
нормативу робочих місць вважається
працевлаштування підприємством
інвалідів, для яких це місце роботи є
основним. З цих підстав лише
створення робочого місця для
працевлаштування інваліда не
вважається виконанням нормативу.

Разом з тим, відповідно до ст.218
Господарського кодексу України,
підставою господарсько- правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Тобто, законодавством України
визначений один-єдиний випадок, коли за
вчинене правопорушення (в даному
випаду: невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів) суб'єкт господарювання
звільняється від відповідальності (від
сплати адміністративно-господарських
санкцій) - це вжиття усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

В пункті 4.4 Рекомендацій Президій
Вищого адміністративного суду України
від 14.04.2008 №07.2-10/2 «Про деякі питання
практики застосування
адміністративними судами
законодавства про забезпечення права
інвалідів на працевлаштування»
зазначено наступне: «При розгляді
зазначеної категорії справ
адміністративним судам потрібно
встановлювати такі обставини:

- створення робочих місць
відповідно до встановленого нормативу;

- інформування центру зайнятості
про наявність вільних робочих місць
(вакантних

посад);

- спрямування центрами зайнятості
інвалідів до роботодавців та випадки
безпосереднього звернення інвалідів
до роботодавців з питань
працевлаштування;

- причини непрацевлаштування
роботодавцями інвалідів.»

Так, Листом від 28.04.2014 р. №03-17/832
Тиврівський районний центр зайнятості
повідомив, що на протязі 2013 року
Відповідач подав центру зайнятості
інформацію про попит на робочу силу за
формою № 3-ПН для працевлаштування
інвалідів. Проте, як чітко згідно зі
звітності, відповідачем було створене
лише 1 вільне робоче місце для
працевлаштування інваліді. В той час як
Відповідачу відповідно до
встановленого нормативу необхідно
було створити 3 вакансії, а отже,
відповідач не вжив всіх залежних від
нього заходів для працевлаштування
інвалідів, а відтак, суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
про відмову у задоволенні
адміністративного позову.

З огляду вищевикладене, судова колегія
дійшла до висновку про часткове
задоволення адміністративного позову,
а саме щодо не створення відповідачем 2
робочих місць .

Згідно ст. 202 КАС України, підставами
для скасування постанови або ухвали
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргуВінницького
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
задовольнити частково .

Постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 02 червня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Вінницького обласного
відділення фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Гніванський
гранітний кар'єр" про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені, - скасувати .

Ухвалити нову постанову, якою
адміністративний позов задовольнити
частково.

Стягнути з ТОВ «Гніванський гранітний
кар'єр» адміністративно-господарських
санкцій в розмірі 47550 грн. та пені в
розмірі 313,86 грн. за невиконання
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів у 2013 році .

В задоволенні іншої частині
адміністративного позову відмовити

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст 212 КАС України.

Головуючий
Полотнянко Ю.П.

Судді
Драчук Т. О.

Загороднюк А.Г.