Справа № 545/3134/14-а
Суддя: Стрюк Л. І.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 545/3134/14-а
Провадження № 2-а/545/80/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" липня 2014 р. Полтавський
районний суд Полтавської області у
складі:

головуючого судді Стрюк Л.І.,

при секретарі Артеменко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Полтава
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до в.о. начальника відділу
Держземагенства у Полтавському районі
Полтавської області Сороківської С.В.
про скасування відмови у вчиненні дій
та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду з
зазначеним позовом, посилаючись на те,
що відповідно до Державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ЯГ №341430 ОСОБА_1 є власником
земельної ділянки загальною площею 2,58
га у с. Розсошенці Полтавського району
та області відповідно до договору міни
від 12.03.2005 року. З метою реалізації
права на зміну цільового призначення
власної земельної ділянки позивач
через відповідну проектну організацію
звернувся до відділу Держземагенства
у Полтавському районі Полтавської
області про погодження проекту
землеустрою щодо зміни цільового
призначення вказаної земельної
ділянки, належної ОСОБА_1 Проте в.о.
начальника вказаного відділу
відмовлено у погодженні проекту із тих
підстав, що дана земельна ділянка в
місцевому фонді по зберіганню
технічної документації із землеустрою
Відділу є земельною часткою (паєм),
згідно проекту поділу земель на
земельні частки (паї) в межах
розпайованих земель бувшого КСП АФ
ім.Т.Г.Шевченка на території
Щербанівської сільської ради
Полтавського району Полтавської
області. Вважає відмову відповідача
помилковою, оскільки пряма заборона на
здійснення житлового будівництва для
власних потреб на земельній ділянці,
відведеній для особистого селянського
господарства, у законодавстві
відсутня, а також заборона зміни
цільового призначення не поширюється
на земельні ділянки з цільовим
призначення «для ведення особистого
селянського господарства» якщо такі
земельні ділянки перейшли у власність
громадянам України внаслідок надання
їх за рішенням відповідних органів
влади, придбані на підставі
цивільно-правових правочинів
(купівлі-продажу, міни, дарування тощо).

Просив скасувати відмову в.о.
начальника відділу Держземагентва у
Полтавському районі Полтавської
області у наданні переліків обмежень у
використанні земельних ділянок, які
відводяться у власність та погодити
викопіювання з планово-картографічних
матеріалів та проекту землеустрою щодо
зміни цільового призначення земельної
ділянки, що перебуває у власності
ОСОБА_1, яка знаходиться у с. Розсошенці
на території Щербанівської сільської
ради Полтавського району Полтавської
області та зобов'язати відділ
Держземагентва у Полтавському районі
Полтавської області надати перелік
обмежень у використанні земельних
ділянок, які відводяться у власність та
погодити викопіювання з
планово-картографічних матеріалів та
проекту землеустрою щодо зміни
цільового призначення земельної
ділянки, що перебуває у власності
ОСОБА_1, яка знаходиться у с. Розсошенці
на території Щербанівської сільської
ради Полтавського району Полтавської
області.

У судове засідання позивач та його
представник не з'явилися, попередньо
надавши заяву про розгляд справи за їх
відсутності, позов підтримали
повністю.

Представники відповідача та третьої
особи у судове засідання не з'явилися,
попередньо надавши заяви про розгляд
справи без їх участі, при розгляді
справи покладались на розсуд суду.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що відповідно до
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯГ №341430 ОСОБА_1
є власником земельної ділянки
загальною площею 2,58 га у с. Розсошенці
Полтавського району та області(а.с. 10),
виданого на підставі рішення
Полтавського районного суду
Полтавської області від 08.12.2005 року,
яким визнано договір міни від 12.03.2005
року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3
дійсним та визнано за ОСОБА_1 право
власності на зазначену земельну
ділянку(а.с.12-13).

Згідно з частиною 1 статті 78 ЗК України
право власності на землю - це право
володіти, користуватися і
розпоряджатися земельними ділянками.
Згідно з частиною першої статті 90
вказаного кодексу власники земельних
ділянок мають право самостійно
господарювати на землі, споруджувати
житлової будинки, виробничі та інші
будівлі і споруди.

Відповідно до частини четвертої статті
373 ЦК України власник земельної ділянки
має право використовувати її на свій
розсуд відповідно до її цільового
призначення.

Таким чином, чинне законодавство не
містить заборони щодо зміни цільового
призначення земельних ділянок, які
перебувають у власності громадян для
ведення особистого селянського
господарства, на будівництво
багатоквартирних житлових будинків,
оскільки власники земельних ділянок
мають право на свій розсуд вільно
розпоряджатися своєю власністю
(земельною ділянкою), в тому числі і
змінювати її цільове призначення.

Листом №180 від 27.06.2014 року ПП «Краєвид
Полтавщини» звернувся до відділу
Держземагенства у Полтавському районі
Полтавської області з проханням надати
переліки обмежень у використанні
земельних ділянок, що відводяться у
власність, та погодити викопіювання з
планово-картографічних матеріалів
ОСОБА_1 у зв'язку з зміною цільового
призначення земельної ділянки, яка
знаходиться в с.Розсошенці
Полтавського району Полтавської
області.

В.о. начальника відділу Сороківською
С.В. відмовлено у видачі зазначеної
документації з посиланням на
невідповідність таких вимог чинному
законодавству.

Проаналізувавши надані сторонами
докази, виходячи із норм чинного
законодавства, суд вважає вказану
відмову помилковою, необґрунтованою та
такою, що підлягає скасуванню виходячи
з того, що пряма заборона на здійснення
житлового будівництва для власних
потреб на земельній ділянці,
відведеній для особистого селянського
господарства, в законодавстві
відсутня.

Як вбачається з системного аналізу п.15
Розділу Х «Перехідні положення»
Земельного кодексу України, статті 78 ЗК
України та статті 373 ЦК України, суд
виходить з того, що мораторій забороняє
відчуження таких земель
сільськогосподарського призначення,
як: 1) земельні ділянки з цільовим
призначенням «для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва»,
які перебувають у власності громадян
на юридичних осіб»; 2) земельних ділянок
з цільовим призначенням «для ведення
особистого селянського господарства»,
які виділені в натурі (на місцевості)
власникам земельних часток (паїв); 3)
земельні частки (паї), крім передачі їх
у спадщину, обміну земельної ділянки на
іншу земельну ділянку відповідно до
закону та вилучення (викупу) земельних
ділянок для суспільних потреб. Тобто,
мораторій поширюється на відчуження не
всіх земельних ділянок, наданих
громадянам для ведення особистого
селянського господарства, а лише тих з
них, які набуті ними у власність саме
шляхом виділення земельних часток
(паїв) у натурі (на місцевості)
відповідно до Закону України «Про
порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)».
Вказане означає, що передбачена цим
пунктом заборона на відчуження земель
не поширюється на земельні ділянки з
цільовим призначенням «для ведення
особистого селянського господарства»,
якщо такі земельні ділянки перейшли у
власність громадянам України
внаслідок надання їх за рішенням
відповідних органів влади, придбані у
власність на підставі
цивільно-правових угод
(купівлі-продажу, міни, дарування тощо).

Стосовно заборони зміни цільового
призначення земельних ділянок для
ведення особистого селянського
господарства, дія мораторію стосується
тих ділянок, які виділені в натурі (на
місцевості) власникам земельних
ділянок (паїв). Тобто заборона зміни
цільового призначення не поширюється
на земельні ділянки з цільовим
призначення «для ведення особистого
селянського господарства» якщо такі
земельні ділянки перейшли у власність
громадянам України внаслідок надання
їх за рішенням відповідних органів
влади, придбані на підставі
цивільно-правових правочинів
(купівлі-продажу, міни, дарування тощо).

Таким чином, враховуючи викладені вище
обставини, суд приходить до висновку
про скасування відмову в.о. начальника
відділу Держземагентва у Полтавському
районі Полтавської області надати
переліки обмежень у використанні
земельної ділянки, що відводиться у
власність, та погодити викопіювання з
планово-картографічних матеріалів та
зобов'язання відділ Держземагентва у
Полтавському районі Полтавської
області надати переліки обмежень у
використанні земельної ділянки, що
відводиться у власність та погодити
викопіювання з планово-картографічних
матеріалів.

На підставі викладеного, керуючись
ст. 6-14, 71, 158-163, 167, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов
задовольнити повністю.

Скасувати відмову в.о. начальника
відділу Держземагентва у Полтавському
районі Полтавської області у наданні
переліків обмежень у використанні
земельної ділянки та погодити
викопіювання з планово-картографічних
матеріалів та проекту землеустрою щодо
зміни цільового призначення земельної
ділянки площею 2,58 га, що перебуває у
власності ОСОБА_1, яка знаходиться у с.
Розсошенці на території Щербанівської
сільської ради Полтавського району
Полтавської області.

Зобов'язати відділ Держземагентва у
Полтавському районі Полтавської
області надати перелік обмежень у
використанні земельної ділянки та
погодити викопіювання з
планово-картографічних матеріалів та
проекту землеустрою щодо зміни
цільового призначення земельної
ділянки площею 2,58 га, що перебуває у
власності ОСОБА_1, яка знаходиться у с.
Розсошенці на території Щербанівської
сільської ради Полтавського району
Полтавської області.

Постанова може бути
оскаржена в апеляційному порядку до
Харківського апеляційного
адміністративному суду через
Полтавський районний суд Полтавської
області суд шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення, в разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень, в порядку
ч. 4 ст. 167 КАС України, було повідомлено
про можливість отримання копії
постанови суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Л.І.Стрюк