Справа № 751/5004/14
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
751/5004/14 Головуючий
у 1-й інстанції: Маслюк Н.В.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
- Троян Н.М.,

суддів
- Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря
- Костюченка М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційні скарги
управління Державної казначейської
служби України у місті Чернігові
Чернігівської області на постанову
Новозаводського районного суду міста
Чернігова від 18 червня 2014 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Державної казначейської
служби України у місті Чернігові
Чернігівської області про визнання
протиправними дій, скасування рішення
та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Новозаводського районного
суду міста Чернігова від 18 червня 2014
року адміністративний позов
задоволено.

Відповідач, не погоджуючись із
зазначеною постановою, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просять суд скасувати постанову
та прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимоги у повному
обсязі.

Згідно до частини четвертої ст. 196
Кодексу адміністративного судочинства
України, неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої ст. 41
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи та
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що така
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Як свідчать обставини справи,
постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 26.10.2010
зобов'язано УПСЗН Новозаводської
районної у м. Чернігові ради провести
перерахунок ОСОБА_2 одноразової
грошової допомоги на оздоровлення за
2007 рік.

06 грудня 2013 року Новозаводський
районний суд м. Чернігова постановив
ухвалу, якою змінено спосіб і порядок
виконання постанови Новозаводського
районного суду м. Чернігова від 26.10.2010
по адміністративній справі №2-а-42/08 в
частині зобов'язання на стягнення з
УПСЗН Новозаводської районної у м.
Чернігові ради 2 532 грн щорічної
допомоги на оздоровлення за 2007 рік
(а.с.5-7).

Ухвала набула законної сили з 25.01.2014 у
зв'язку з чим 07.02.2014 Київським
апеляційним адміністративним судом
видано виконавчий лист (а.с.8).

Також, ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.10.2013,
змінено спосіб і порядок виконання
постанови Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 18.05.2010 по
адміністративній справі №2-а-1502/10 в
частині зобов'язання та стягнення з
УПСЗН Новозаводської районної у м.
Чернігові ради недоотриманої суми
щорічної допомоги на оздоровлення за
період з 2008-2009 роки в сумі 5 918 грн та
недоотриманої суми одноразової
компенсації в сумі 25 880 грн 40 коп. шляхом
списання вказаних коштів з
розрахункового рахунку УПСЗН
Новозаводської районної у м. Чернігові
ради в ГУ Державного казначейства
України в Чернігівській області
(а.с.40-42).

27 грудня 2013 року та 25 березня 2014 року в
результаті зміни способу та порядку
виконання постанов Новозаводського
районного суду м. Чернігова у справах
№2-а-42/08 та №2-а-1502/10, а також керуючись
Законом України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень»,
позивач звернувся до відповідача з
заявою про прийняття до виконання
вказаних судових рішень та виконавчих
листів (а.с. 9, 38).

Однак, відповідач виконавчі листи
№2-а-42/08, №2-а-1502/10 та інші документи
повернув позивачу без виконання з
посиланням на пункт 3 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень», про що свідчить копія
листа № 04-05/1038 від 07.05.2014 (а.с.10) та копія
листа №04-05/28 від 09.01.2014 (а.с.39).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку
управління Державної казначейської
служби України у місті Чернігові
Чернігівської області та з метою їх
відновлення ОСОБА_2 звернувся за
захистом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
ухвала Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.10.2013 та
ухвала Новозаводського районного суду
м. Чернігова від 06.12.2013 встановлює новий
порядок виконання судового рішення
шляхом стягнення з державного органу
коштів, винесена після набрання
чинності Законом України «Про гарантії
держави щодо виконання судових
рішень», то і виконуватися має органом,
що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на таке.

Відповідно до статті 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Законом України «Про виконавче
провадження» встановлено, що виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» (Закон 4901-VI), який
згідно пункту 1 його Прикінцевих та
Перехідних положень набрав чинності з
01.01.2013, встановлює гарантії держави
щодо виконання судових рішень та
виконавчих документів, визначених
Законом України «Про виконавче
провадження» та особливості їх
виконання.

Статтею 2 Закону 4901-VI визначено, що
держава гарантує виконання рішення
суду про стягнення коштів та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за яким є: державний
орган; державні підприємство, установа,
організація; юридична особа, примусова
реалізація майна якої забороняється
відповідно до законодавства.

Як зазначає частина друга ст. 3 Законом
України «Про виконавче провадження»,
рішення про стягнення коштів з
державних органів, державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконуються органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до частин першої ст. 3 Закону
4901-VI, виконання рішень суду про
стягнення коштів, боржником за якими є
державний орган, здійснюється
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.

Згідно частини третьої ст. 3 Закону 4901-VI,
стягувач за рішенням суду про
стягнення коштів з державного органу
звертається до центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів, у
строки, встановлені Законом України
«Про виконавче провадження», із заявою
про виконання рішення суду. Разом із
заявою стягувач подає до центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, документи та
відомості, необхідні для перерахування
коштів, згідно з переліком,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України.

Відтак, постановою Кабінету Міністрів
України від 03.08.2011 № 845, затверджено
механізм виконання рішень про
стягнення коштів з державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ, прийнятих судами, а також
іншими державними органами, які
відповідно до закону мають право
приймати такі рішення, унормовано
Порядком виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ(Порядок).

Як визначає пункт 2 Порядку, виконавчі
документи - оформлені в установленому
порядку виконавчі листи судів та
накази господарських судів, видані на
виконання рішень про стягнення коштів,
а також інші документи, визначені
Законом України «Про виконавче
провадження».

Окрім того, пунктом 2 Порядку визначено,
що безспірним списанням є операції з
коштами державного та місцевих
бюджетів, що здійснюються з метою
виконання рішень про стягнення коштів
Казначейством та його територіальними
органами без згоди (подання) органів, що
контролюють справляння надходжень
бюджету, боржників, органів місцевого
самоврядування та/або державних
органів на підставі виконавчих
документів.

За правилами пунктів 24, 25 Порядку,
стягувачі, на користь яких прийняті
рішення про стягнення коштів з
рахунків боржника, подають до органу
Казначейства, в якому обслуговується
боржник, документи, зазначені у пункті 6
цього Порядку. Безспірне списання
коштів з рахунка боржника здійснюється
в першочерговому порядку. Проведення
платежів за його платіжними
дорученнями здійснюється після
безспірного списання у разі наявності
коштів на рахунку.

Суд апеляційної інстанції звертає
увагу на те, що посилання відповідача
на Закон України «Про внесення змін до
деяких законів України щодо виконання
судових рішень» від 19.09.2013 № 583-VII, який
набрав чинності з 16.10.2013 є
безпідставними.

Оскільки, розділ II «Прикінцеві та
перехідні положення» Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень» доповнено пунктом 3,
відповідно до якого виконавчі
документи за рішеннями суду про
стягнення коштів або рішення суду, що
набрали законної сили, боржниками за
якими є визначені частиною першою
статті 2 цього Закону суб'єкти, які
видані або ухвалені до набрання
чинності цим Законом, подаються до
органу державної виконавчої служби
протягом шести місяців з дня набрання
чинності цим пунктом. Якщо рішення суду
про стягнення коштів або виконавчі
документи за цими рішеннями,
боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, не було подано в строк,
встановлений цим пунктом, це не є
підставою для відмови у виконанні
даного судового рішення.

Більше того, окрему увагу слід звернути
на те, що рішенням Київського
апеляційного адміністративного суду
від 10.07.2014, яке набрало законної сили,
відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні позову
до Головного управління юстиції у
Чернігівській області, згідно якого
останній просив зобов'язати ГУЮ у
Чернігівській області виконати
рішення по справі №2-а-42/10, з тих
підстав, що примусове виконання
стягнення коштів з УПСЗН
Новозаводської районної у м. Чернігові
ради повинне здійснюватися Державною
казначейською службою України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
абзацом 5 Інформаційного листа Вищого
адміністративного суду України від
11.07.2013 № 959/12/13-13, Законом України «Про
виконавче провадження», крім органів
державної виконавчої служби, визначено
інші органи, до повноважень яких
віднесено виконання рішень судів.
Зокрема, частиною другою статті 3
даного Закону передбачено, що рішення
про стягнення коштів з державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконуються органами
Державного казначейства України в
установленому Кабінетом Міністрів
України порядку, який встановлено
постановою Уряду від 03.08.2011 № 845.

Підсумовуючи наведене судова колегія
приходить до переконання, що, оскільки
УПСЗН Новозаводської районної у м.
Чернігові ради є бюджетною установою, а
Законом України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень» та
Законом України «Про виконавче
провадження» конкретно визначено, що у
випадку стягнення коштів з такої
установи виконуються органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів,
відтак, відповідачем протиправно
повернуто виконавчі листи № 2-а-42/08 та №
2-а-1502/10 без їх виконання.

Згідно до частини першої ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим. Згідно до
частини першої ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права, при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, суд апеляційної
інстанції підстав для його скасування
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги управління
Державної казначейської служби
України у місті Чернігові
Чернігівської області - залишити без
задоволення, а постанову
Новозаводського районного суду міста
Чернігова від 18 червня 2014 року - без
змін.

Ухвала апеляційної інстанції за
наслідками її перегляду, набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:
Н.М. Троян

Судді:
Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

.

Головуючий суддя
Троян Н.М.

Судді:
Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.