Справа № 806/2716/14
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Липа
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"06" серпня 2014 р.
Справа № 806/2716/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Майора Г.І.

суддів:
Бучик А.Ю.

Одемчука Є.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Житомирського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
на постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "08" липня 2014
р. у справі за позовом Житомирського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Дочірнього підприємства "Будпослуги №2
"Приватного підприємства "Будпослуги
№1" про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року Житомирське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звернулося до
адміністративного суду з позовом, у
якому просило стягнути з Дочірнього
підприємства "Будпослуги №2"
Приватного підприємства "Будпослуги
№1" суму адміністративно-господарських
санкцій та пені в розмірі 7935,72 грн. за
невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач зазначив, що відповідач
повинен був працевлаштувати одного
інваліда тоді як фактично не
працевлаштував жодного інваліда, тобто
встановлений норматив не виконав у
кількості 1-ї особи - інваліда, у зв'язку
з чим він був зобов'язаний перерахувати
до Державного бюджету не пізніше 15
квітня року, наступного за звітним,
адміністративно - господарські санкції
у сумі 7800,00 грн. У добровільному порядку
кошти сплачені не були, а тому
Дочірньому підприємству "Будпослуги
№2" Приватного підприємства
"Будпослуги №1" було нараховано пеню у
розмірі 135,72 грн. Загальна сума
заборгованості відповідача з
урахуванням пені складає 7935,72 грн.
Посилаючись на Закон України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні", позивач просить
стягнути з відповідача вказану суму в
судовому порядку.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 08 липня 2014
року відмовлено у задоволенні позовних
вимог Житомирського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Дочірнього підприємства
"Будпослуги №2" Приватного
підприємства "Будпослуги №1" про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені в сумі 7935,72 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Житомирське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
звернулося до суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
вищевказане рішення та прийняти нове,
яким відмовити в задоволенні позову. В
апеляційній скарзі відповідач
посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для скасування постанови суду першої
інстанції.

Відповідач просив розглянути справу за
відсутності його представника.

Позивач не скористався своїм правом на
участь в судовому засіданні:
повноважного представника в засідання
суду не направив, про причини неявки
суд не повідомив, хоча про дату, час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином.

За таких підстав, з врахуванням
приписів ч.4 ст.196 КАС України, п.2 ч.1 ст.197
КАС України розгляд апеляційної скарги
здійснюється судової колегією за
відсутності представників сторін, в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального законодавства, колегія
суддів уважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" №
875-ХІІ від 21.03.1991 року з наступними
змінами ( далі - Закон України № 875-ХІІ),
з метою реалізації творчих і
виробничих здібностей інвалідів та з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації їм забезпечується право
працювати на підприємствах, в
установах, організаціях, а також
займатися підприємницькою та іншою
трудовою діяльністю, яка не заборонена
законом.

Частинами 1, 2 статті 19 Закону України
№875-ХІІ встановлено, що для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця. Підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю,
самостійно розраховують кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів відповідно до нормативу,
встановленого частиною першою цієї
статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів. При
розрахунках кількість робочих місць
округлюється до цілого значення.

Згідно частин 1, 2 статті 20 Закону
України №875-ХІІ підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
місцевих бюджетів. Порушення термінів
сплати адміністративно-господарських
санкцій тягне за собою нарахування
пені. Пеня обчислюється виходячи з 120
відсотків річних облікової ставки
Національного банку України, що діяла
на момент сплати, нарахованої на повну
суму недоїмки за весь її строк.

Дочірнє підприємство "Будпослуги №2"
Приватного підприємства "Будпослуги
№1" подавало до Житомирського
обласного відділення ФСЗІ звіт про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2013 рік, відповідно до
якого підприємством було створено 1
робоче місце для осіб з інвалідністю.

Відповідач не погоджується із
застосуванням до нього
адміністративно-господарських санкцій
за непрацевлаштування інвалідів у
зв'язку з тим, що ним були створені
робочі місця для інвалідів та
направлена відповідна інформація про
наявність вакансій до центру
зайнятості.

Згідно з частинами 19, 20 статті 20 Закону
України №875-ХІІ спори, що виникають із
правовідносин за статтями 19, 20 цього
Закону, вирішуються Фондом соціального
захисту інвалідів або в судовому
порядку. Фонд соціального захисту
інвалідів, його відділення мають право
захищати свої права та законні
інтереси, у тому числі в суді.

Як вбачається з листа Олевського
районного центру зайнятості від 12
травня 2014 року №426 протягом 2013 року
Дочірнє підприємство "Будпослуги №2"
Приватного підприємства "Будпослуги
№1" зверталось до центру зайнятості зі
звітами форми №3-ПН із зазначенням
відомостей про наявність вільних
робочих місць (вакансій) для
працевлаштування інвалідів.

У матеріалах справи містяться звіти
про наявність вакансій, що подавались
відповідачем до Олевського районного
центру зайнятості за весь 2013 рік.

Отже, роботодавець вжив усіх
необхідних заходів для створення
робочих місць інвалідів та
проінформував центр зайнятості про
наявність вільних вакансій з метою
підбору останнім бажаючих
працевлаштуватися.

Відповідно до частини 3 статті 19 Закону
України №875-XII підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю,
самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць виходячи з
вимог статті 18 цього Закону.

Згідно зі статтею 18 Закону України
№875-XII, забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості. Підбір
робочого місця здійснюється переважно
на підприємстві, де настала
інвалідність, з урахуванням побажань
інваліда, наявних у нього професійних
навичок і знань, а також рекомендацій
медико-соціальної експертизи.
Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України. Інвалідам, які не мають змоги
працювати на підприємствах, в
установах, організаціях, державна
служба зайнятості сприяє у
працевлаштуванні з умовою про
виконання роботи вдома. Інваліди
можуть залучатися до оплачуваних
громадських робіт за їх згодою.

З аналізу даних норм вбачається, що
підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, а також
працевлаштовувати інвалідів у разі їх
звернення до зазначених роботодавців
або у разі направлення їх на роботу
центром зайнятості.

Таким чином, обов'язок підприємства зі
створення робочих місць для інвалідів
не супроводжується його обов'язком
займатися пошуком інвалідів для
працевлаштування про що неодноразово
наголошувалося Верховним Судом
України у постановах від 2 квітня 2013
року у справі №21-95а13 та від 16 квітня 2013
року у справі №21-81а13.

Крім того, згідно з пунктом 4.4.
Рекомендацій президії Вищого
адміністративного суду від 14 квітня 2008
року №07.2-10/2 "Про деякі питання практики
застосування адміністративними судами
законодавства про забезпечення права
інвалідів на працевлаштування", при
розгляді зазначеної категорії справ
адміністративним судам потрібно
встановлювати такі обставини: -
створення робочих місць відповідно до
встановленого нормативу; -
інформування центру зайнятості про
наявність вільних робочих місць
(вакантних посад); - спрямування
центрами зайнятості інвалідів до
роботодавців та випадки
безпосереднього звернення інвалідів
до роботодавців з питань
працевлаштування; - причини
непрацевлаштування роботодавцями
інвалідів.

Статтею 71 КАС визначено, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення. При вирішенні питання про
правомірність стягнення
адміністративно-господарських санкцій
слід виходити із загальних норм права
відносно відповідальності за
порушення зобов'язань та встановлення
в діях або бездіяльності роботодавця
складу правопорушення з метою
застосування юридичної
відповідальності у вигляді
адміністративно-господарських
санкцій.

Відповідно до частини 1 статті 218
Господарського кодексу України,
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Положеннями частини 2 статті 218
Господарського кодексу України
передбачено, що учасник господарських
відносин відповідає, зокрема, за
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що він ужив усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

У зв'язку з тим, що відповідач ужив усіх
залежних від нього заходів щодо
створення робочих місць для
працевлаштування інвалідів, на нього
не може бути покладена
відповідальність за ненаправлення
уповноваженими органами необхідної
кількості інвалідів для
працевлаштування, а також за
відсутність у населеному пункті за
місцем знаходження підприємства
інвалідів, які бажають
працевлаштуватись.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції. Постанова суду першої
інстанції прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів уважає, що постанова суду першої
інстанції є законною та обґрунтованою,
відповідає матеріалам справи та
чинному законодавству, а підстави для
задоволення апеляційної скарги
Житомирського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
залишити без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "08" липня 2014
р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Г.І. Майор

судді:
А.Ю.Бучик

Є.В.Одемчук

Роздруковано та надіслано: р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Житомирське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів вул.Домбровського, 38,
м.Житомир, 10003

3- відповідачу: Дочірнє підприємство
"Будпослуги №2 "Приватного
підприємства "Будпослуги №1"
вул.Промислова, 27, м.Олевськ,
Житомирська область, 11001

- ,