Справа № 161/12543/14-а
Суддя: Ковтуненко В. В.
Дата ухвалення: 2014-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/520/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2014 року
м.Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської
області в складі:

головуючого судді
Ковтуненка В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора з
розшуку ВДАІ з обслуговування м. Луцька
Оксенюка Вадима Сергійовича про
визнання незаконною та скасування
постанови в справі про адміністративне
правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
інспектора з розшуку ВДАІ з
обслуговування м. Луцька Оксенюка
Вадима Сергійовича про визнання
незаконною та скасування постанови в
справі про адміністративне
правопорушення. В обґрунтування
заявленого позову посилається на те, що
23 липня 2014 року інспектором з розшуку
ВДАІ з обслуговування м. Луцька
капітаном міліції Оксенюком Вадимом
Сергійовичем винесено постанову про
визнання мене винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та
застосовано адміністративне стягнення
у вигляді штрафу 260 грн.

Відповідач мотивував своє рішення тим,
що вона 23 липня 2014 року о 14 год. 25 хв. у м.
Луцьку по вул. Карпенка-Карого керувала
автомобілем «Мітсубіші» р.н.з. НОМЕР_2,
при в'їзді на АЗС «УкрПетроль» порушила
вимоги дорожнього знаку 3.21 «В'їзд
заборонено». З даною постановою вона не
згідна, вважає її необґрунтованою та
незаконною з підстав, викладених в
позовній заяві. Просить суд скасувати
постанову інспектора з розшуку ВДАІ з
обслуговування м. Луцька Оксенюка
Вадима Сергійовича серії ПС1 № 021938 від
23 липня 2014 року про притягнення ОСОБА_1
до адміністративної відповідальності
і накладення на неї адміністративного
стягнення у вигляді адміністративного
штрафу в сумі 260 гривень.

Позивач в судове засідання не
з'явилася, про дату, час і місце
судового розгляду справи
повідомлялася належним чином, про
причини своєї неявки до суду не
повідомила, подала до суду заяву про
розгляд справи у його відсутності.

Відповідач, суб'єкт владних
повноважень, в судове засідання не
з'явився, про дату, час і місце судового
розгляду справи повідомлявся належним
чином, про причини своєї неявки до суду
не повідомив, від нього до суду не
надходило заяви про розгляд справи у
його відсутності.

Розгляд справи судом проводиться за
відсутності сторін на підставі наявних
у справі доказів, що відповідає вимогам
частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Дослідивши письмові матеріали справи,
суд приходить до висновку, що заявлений
позов підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з
метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до статті 280 Кодексу України
про адміністративні правопорушення
орган (посадова особа) при розгляді
справи про адміністративне
правопорушення зобов'язаний з'ясувати:
чи було вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа в
його вчиненні, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, чи
є обставини, що пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Відповідно до статті 283 Кодексу України
про адміністративні правопорушення
розглянувши справу про
адміністративне правопорушення, орган
(посадова особа) виносить постанову по
справі. Постанова виконавчого органу
сільської, селищної, міської ради по
справі про адміністративне
правопорушення приймається у формі
рішення. Постанова повинна містити:
найменування органу (посадової особи),
який виніс постанову, дату розгляду
справи; відомості про особу, щодо якої
розглядається справа; опис обставин,
установлених при розгляді справи;
зазначення нормативного акта, який
передбачає відповідальність за дане
адміністративне правопорушення;
прийняте по справі рішення.

Судом при розгляді справи встановлено,
що 23.07.2014 року на вул. Карпенка-Карого у
м. Луцьку інспектор з розшуку ВДАІ з
обслуговування м. Луцька Оксенюк Вадим
Сергійович, розглянувши матеріали про
адміністративне правопорушення
установив, що ОСОБА_1 23.07.2014 року о 14.25
годині на вул. Карпенка-Карого у м.
Луцьку, керувала автомобілем НОМЕР_1,
при в'їзді на АЗС «Укр-Петроль»
порушила вимогу дорожнього знаку
«В'їзд заборонено», чим порушила вимоги
дорожнього знаку 3.21 дод. 33 ПДР України.
Ураховуючи, що ОСОБА_1 скоїла
адміністративне правопорушення
передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України
про адміністративні правопорушення,
постановив притягнути ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності і
накласти на нього адміністративне
стягнення у вигляді штрафу у сумі 260
гривень (а.с. 9).

При цьому у суду не виникає сумнівів
щодо твердження позивача, викладених в
позовій заяві, оскільки відповідачем
не спростовано твердження позивача та
не виконано вимоги ухвали суду від 01
серпня 2014 року щодо подання до суду
письмових заперечень проти позову та
всіх матеріалів, що були або мали бути
взяті ним до уваги при прийнятті
рішення, вчинені дії, допущенні
бездіяльності, з приводу яких подано
позов.

Приймаючи до уваги викладене та
враховуючи, що притягнення позивача до
адміністративної відповідальності
відбулося з грубим порушенням норм
Кодексу України про адміністративні
правопорушення. При цьому відповідачем
на засадах змагальності сторін та
вимогах частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
суду не доведено правомірність,
законність та підставність
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності за
невизначене адміністративне
правопорушення за статтею 122 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення. А тому за таких
обставин, суд приходить до висновку про
задоволення позову шляхом визнання дій
відповідача при притягненні позивача
до адміністративної відповідальності
протиправними та скасуванню постанови.

Відповідно до ст. 171-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
рішення місцевого загального суду як
адміністративного суду у справах з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності є остаточним і
оскарженню не підлягає.

Керуючись статтею 19 Конституції
України статтями 213, 217, 222, 251, 252, 271, 280, 283
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, статтями 11, 71, 128, 158-164,
171-2 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора з
розшуку ВДАІ з обслуговування м. Луцька
Оксенюка Вадима Сергійовича про
визнання незаконною та скасування
постанови в справі про адміністративне
правопорушення - задовольнити
повністю.

Визнати дії інспектора з розшуку ВДАІ з
обслуговування м. Луцька Оксенюка
Вадима Сергійовича при притягненні
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності за вчинення
адміністративного правопорушення -
протиправними.

Постанову інспектора з розшуку ВДАІ з
обслуговування м. Луцька Оксенюка
Вадима Сергійовича серії ПС1 № 021938 від
23 липня 2014 року про притягнення ОСОБА_1
до адміністративної відповідальності
і накладення на неї адміністративного
стягнення у вигляді адміністративного
штрафу в сумі 260 гривень - скасувати.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя
В.В. Ковтуненко