Справа № 820/9961/14
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2014 р.Справа № 820/9961/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Ральченка І.М. , Присяжнюк О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Фрунзенському районі м.
Харкова на ухвалу Харківського
окружного адміністративного суду від
23.05.2014р. по справі № 820/9961/14

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в Фрунзенському районі м.
Харкова

до Приватного акціонерного
товариства "Видавництво "Харків"
Корпоративне підприємство ДАК
"Укрвидавполіграфія"

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

УПФ України в Фрунзенському районі м.
Харкова (далі-позивач) звернувся до
суду першої інстанції з позовом до
Приватного акціонерного товариства
"Видавництво "Харків" Корпоративне
підприємство ДАК "Укрвидавполіграфія",
в якому просив суд стягнути з
відповідача заборгованість із
застосування фінансових санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальником страхових внесків у
розмірі 11400,26 грн.

Позивачем також подано клопотання про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на майно Приватного
акціонерного товариства "Видавництво
"Харків" Корпоративне підприємство ДАК
"Укрвидавполіграфія".

Ухвалою Харківського окружного
адміністративного суду від 23.05.2014 р. у
задоволенні клопотання про
забезпечення позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу окружного
адміністративного суду від 23.05.2014 р. та
постановити нову ухвалу, якою
клопотання про забезпечення позову
задовольнити.

Сторони в судове засідання не
з'явились, про дату, час та місце
повідомлені належним чином, у зв'язку
із чим справа розглянута в порядку
письмового провадження згідно ст. 197
КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши ухвалу суду, дослідивши
доводи апеляційної скарги , колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні клопотання
про забезпечення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
не надано доказів, що існує очевидна
небезпека заподіяння шкоди його правам
та інтересам, а також, що захист його
прав та інтересів стане неможливим без
вжиття таких заходів, або для їх
відновлення необхідно буде докласти
значних зусиль та витрат.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
оскільки доводи апеляційної скарги їх
не спростували.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 117 КАС
України, суд за клопотанням позивача
або з власної ініціативи може
постановити ухвалу про вжиття заходів
забезпечення адміністративного
позову.

Підставою для вжиття заходів
забезпечення позову можуть стати такі
обставини:

1) існування очевидної небезпеки
заподіяння шкоди правам, свободам та
інтересам позивача до ухвалення
рішення в адміністративній справі;

2) неможливість захисту прав, свобод та
інтересів позивача після набрання
законної сили рішенням в
адміністративній справі без вжиття
таких заходів;

3) необхідність докладання значних
зусиль та витрат для відновлення прав
позивача у майбутньому;

4) очевидність ознак протиправності
рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень.

Колегія суддів зазначає, що ці підстави
є оціночними, тому містять небезпеку
для застосування заходів забезпечення
позову всупереч цілям цієї статті при
формальному дотриманні її вимог.

Необґрунтоване вжиття таких заходів
може привести до правових ускладнень,
значно більших, ніж ті, яким вдалося б
запобігти, тому суд повинен у кожному
випадку, виходячи з конкретних доказів,
встановити, чи є хоча б одна з названих
обставин, і оцінити, чи не може
застосуванням заходів забезпечення
позову бути завдано ще більшої шкоди,
ніж та, якій можна запобігти.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму
ВСУ від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику
застосування судами процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову" та Постанови
Пленуму ВАСУ від 06.03.2008 р. № 2 "Про
практику застосування
адміністративним судами окремих
положень Кодексу адміністративного
судочинства під час розгляду
адміністративних справ", при розгляді
заяв про забезпечення позову суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх, пересвідчитись, зокрема, в тому,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулась з такою заявою,
позовним вимогам. Застосування судом
таких заходів забезпечення, які за
змістом є ухваленням рішення без
розгляду справи по суті, не відповідає
меті застосування правового інституту
забезпечення позову. Забезпеченням
позову у такий спосіб суди виходять за
межі підстав забезпечення позову, що є
неприпустимим.

Отже, колегія суддів вважає, що заходи
забезпечення мають бути вжиті лише в
межах позовних вимог та бути
співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає
співвідношення негативних наслідків
від вжиття заходів забезпечення позову
з тими негативними наслідками, які
можуть настати в результаті невжиття
цих заходів, з урахуванням
відповідності права чи законного
інтересу, за захистом яких заявник
звертається до суду, майнових
наслідків заборони відповідачу
здійснювати певні дії.

Обов'язковою умовою застосування
заходів забезпечення позову є
наявність хоча б однієї з таких
обставин: очевидність небезпеки
заподіяння шкоди правам, свободам та
інтересам позивача до ухвалення
рішення в адміністративній справі;
доведення позивачем того, що захист
його прав, свобод та інтересів стане
неможливим без вжиття таких заходів,
або для їх відновлення необхідно буде
докласти значних зусиль та витрат;
очевидність ознак протиправності
рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень.

В даному випадку, позивач, заявляючи
клопотання про забезпечення позову, не
навів належних обставин та не надав
доказів, що захист інтересів, у яких він
звернувся до суду, стане неможливим без
вжиття заходів забезпечення позову,
або для відновлення таких інтересів
необхідно буде докласти значних зусиль
та витрат.

Враховуючи викладене колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правомірно відмовив в задоволення
клопотання про забезпечення позову.
Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

З огляду на зазначене, колегія суддів
вважає, що ухвала суду першої інстанції
прийнята з дотриманням норм
процесуального права, а тому підстави
для її скасування відстуні.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову чи ухвалу суду
- без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Фрунзенському районі м. Харкова
залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного
адміністративного суду від 23.05.2014р. по
справі № 820/9961/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Русанова В.Б.Судді
Ральченко І.М. Присяжнюк О.В.