Справа № К/9991/60880/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/60880/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в місті
Селидове Донецької області на
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 09 серпня 2011
року в справі за позовом ОСОБА_4 до
управління Пенсійного фонду України в
місті Селидове Донецької області про
перерахунок пенсії,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2011 року позивач звернувся в
суд з адміністративним позовом, в якому
зазначав, що після призначення пенсії
за віком продовжує працювати. У січні
2011 року звернувся із заявою про
перерахунок пенсії відповідно до вимог
статей 40, 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», проте отримав відмову.

Вважаючи такі дії відповідача
незаконними та уточнивши позовні
вимоги, просив скасувати рішення про
відмову в перерахунку пенсії,
зобов'язати здійснити перерахунок
пенсії з 01 січня 2011 року в порядку та
розмірі, передбаченими чинним
законодавством.

Постановою Селидівського міського
суду Донецької області від 08 червня 2011
року позов задоволено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 09 серпня 2011
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове, яким позов
задоволено частково: зобов'язано
здійснити перерахунок пенсії по стажу
з урахуванням періоду роботи з 01
березня по 30 листопада 2010 року
відповідно до статті 42 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» з 01 січня 2011
року.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права,
просив скасувати судові рішення та
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 призначено
пенсію за віком та він продовжував
працювати й 14 січня 2011 року звернувся
до Управління Пенсійного фонду України
в місті Селидове Донецької області із
заявою про перерахунок пенсії згідно
зі статтею 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Рішенням від 19 січня 2011 року позивачу
відмовлено в перерахунку пенсії,
оскільки його страховий стаж після
попереднього перерахунку пенсії
становить 1 рік 2 місяці замість
необхідних 2-х років, що обумовлено
несплатою державним підприємством
«Селидіввугілля» щомісячних страхових
внесків до Пенсійного фонду України за
період з 01 березня по 30 листопада 2010
року.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
має право на перерахунок пенсії та не
несе відповідальності за несплату
страхових внесків підприємством, на
якому працював.

Скасовуючи рішення районного суду та
відмовляючи в задоволенні позовних
вимог в частині здійснення перерахунку
пенсії із застосуванням показника
середньої заробітної плати
працівників за рік, що передує року
звернення за перерахунком, апеляційний
суд виходив з того, що відсутні правові
підстави для такого перерахунку,
оскільки цей показник застосовується
виключно для призначення пенсії, а не
для її перерахунку.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Частиною четвертою статті 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
встановлено, що в разі якщо
застрахована особа після призначення
пенсії продовжувала працювати,
провадиться перерахунок пенсії з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Кожний наступний
перерахунок пенсії провадиться не
раніш як через два роки після
попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу,
зазначені в частині першій статті 40
цього Закону.

За змістом частини першої статті 1
Закону термін «страховий стаж»
визначений як період (строк), протягом
якого особа підлягала державному
соціальному страхуванню, або за яку
сплачувався збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування згідно
із законодавством, що діяло раніше,
та/або підлягає загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню
згідно із цим Законом і за який
сплачено страхові внески, а страховий
стаж у солідарній системі визначений
частиною першою статті 24 Закону як
період (строк), протягом якого особа
підлягає загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню та
за який щомісяця сплачені страхові
внески в сумі не меншій, ніж
мінімальний страховий внесок.

Страховими внесками є кошти
відрахувань на соціальне страхування,
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування та страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, сплачені (які підлягають
сплаті) згідно із законодавством, що
діяло раніше; надходження від сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, що
спрямовуються на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування

Страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
найманих працівників та інших осіб, які
належать до кола осіб, які підлягають
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню та зазначені у
статті 11 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», сплачуються їх
роботодавцями та безпосередньо
застрахованими особами.

Механізм обов'язкового пенсійного
страхування передбачає відповідні
державні гарантії реалізації
застрахованими особами своїх
пенсійних прав.

Зокрема, згідно із частиною першою
статті 16 Закону, застрахована особа має
право отримувати від страхувальника
підтвердження про сплату страхових
внесків, вимагати від страхувальників
сплати внесків, у тому числі в судовому
порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов'язок
страхувальника нараховувати,
обчислювати і сплачувати в установлені
строки та в повному обсязі страхові
внески (пункт 6 частини другої статті 17
Закону) незалежно від фінансового
стану платника (частина дванадцята
статті 20 Закону).

Таким чином, страхові внески є
складовою умовою існування солідарної
системи і підлягають обов'язковій
сплаті. Однак, застраховані особи без
сприяння державних органів позбавлені
можливості безпосередньо і оперативно
впливати на повноту і своєчасність
такої сплати, що, фактично, у випадку
неповної чи несвоєчасної сплати,
означатиме порушення їх прав на
призначення (перерахунок) пенсії.

Оскільки, в даному випадку, несплата
страхових внесків призвела до
порушення принципу рівності особи
перед законом, а пенсійні органи не
вжили дієвих заходів для забезпечення
гарантованого державою права на пенсію
(її перерахунок), то суди попередніх
інстанцій обґрунтовано скасували
рішення відповідача про відмову в
перерахунку пенсії позивача.

Апеляційний суд ухвалюючи нове рішення
обґрунтовано виходив з необхідності
здійснити перерахунок пенсії з
урахуванням спірного періоду роботи.

Рішення апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм процесуального та
матеріального права, передбачених
статтею 229 Кодексу адміністративного
судочинства України підстав для його
скасування і ухвалення нового рішення
не вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в місті
Селидове Донецької області залишити
без задоволення, а постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 09 серпня 2011
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/