Справа № 802/1630/14-а
Суддя: Вергелес Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 липня 2014 р.
Справа № 802/1630/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Вергелеса Андрія Валерійовича,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом: Вінницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області

до: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про: стягнення коштів за податковим
боргом

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулась
Вінницька об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області (далі -
Вінницька ОДПІ, позивач) з позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі
- ФОП ОСОБА_1, відповідач) про стягнення
коштів за податковим боргом.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ФОП
ОСОБА_1 в порушення податкового
законодавства не сплачує належні суми
податків у встановлені законом терміни
і станом на 30.04.2014р. за ним рахується
податковий борг в загальній сумі 96530,00
грн.

Представник позивача в судове
засідання не з`явилась. 17.07.2014 року від
представника позивача до суду надійшла
заява про розгляд справи в порядку
письмового провадження, згідно наявних
у ній доказі. Крім того, у даній заяві
представник позивача зазначила, що
позов підтримує у повному обсязі.

Відповідач письмових заперечень на
позовну заяву з
нормативно-документальним
обґрунтуванням суду не надав, в судове
засідання не з'явився, повноважного
представника не направив.

Повітка про призначення судового
засідання на 17.07.2014р. направлялась
відповідачу рекомендованим листом з
повідомленням про вручення за адресою,
яка вказана в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, однак, на адресу суду
повернувся конверт з довідкою об`єкту
поштового зв'язку ф.20 - "за зазначеною
адресою не проживає".

Відповідно до ч. 4 ст. 33 КАС України, у
разі ненадання особами, які беруть
участь у справі, інформації щодо їх
поштової адреси судовий виклик або
судове повідомлення надсилаються
юридичним особам та фізичним особам -
підприємцям - за адресою
місцезнаходження (місця проживання),
що зазначена в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців;

За приписами частини 11 статті 35 КАС
України, у разі повернення поштового
відправлення із повісткою, яка не
вручена адресату з незалежних від суду
причин, вважається, що така повістка
вручена належним чином.

Відповідно до ч. 4 статті 128 КАС України,
у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про
дату, час і місце судового розгляду,
без поважних причин розгляд справи
може не відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Частиною 1 статті 49 КАС України
встановлено, що особи, які беруть
участь у справі, мають рівні
процесуальні права і обов'язки.
Відповідно до частини 2 зазначеної вище
статті особи, які беруть участь у
справі, зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами і неухильно
виконувати процесуальні обов'язки.

З огляду на вищевикладене, суд вважає,
що вжив всі залежні від нього заходи
для повідомлення відповідача належним
чином про час, дату і місце розгляду
судової справи з його участю та
реалізації ним права судового захисту
своїх прав та інтересів.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення справи, а
особиста участь сторін в судовому
засіданні - не визнана обов'язковою,
суд, у відповідності до ч. 6 ст. 128 КАС
України, визнав можливим проводити
розгляд справи в порядку письмового
провадження. При цьому, відповідно до
положень статті 41 КАС України технічна
фіксація судового процесу не
здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані докази, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так, на підставі висновків акту
перевірки від 11.04.2013р. № 1402/1721/НОМЕР_1
"Про результати документальної
позапланової виїзної перевірки
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства ФОП
ОСОБА_1 за період з 09.08.2011р. по 04.04.2013р.",
Вінницькою ОДПІ прийнято податкові
повідомлення-рішення:

№ від 30.04.2013р., яким до ФОП ОСОБА_1
засновано пеню за порушення термінів
розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання
зобов`язань та штрафні санкції за
порушення вимог валютного
законодавства в загальному розмірі
95850,00 грн.;

№ від 30.04.2013р., яким до ФОП ОСОБА_1
засновано пеню за порушення термінів
розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання
зобов`язань та штрафні санкції за
порушення вимог валютного
законодавства в загальному розмірі 680,00
грн.;

Вказані податкові
повідомлення-рішення отримані
відповідачем 16.05.2013р.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями,
ФОП ОСОБА_1 оскаржив їх в судовому
порядку до Вінницького окружного
адміністративного суду.

Як вбачається з бази даних "Діловодство
спеціалізованого суду", постановою
Вінницького окружного
адміністративного суду від 21.06.2013р. у
справі № 802/2540/13-а, залишеною без змін
ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 07.08.2013р., в
задоволенні адміністративного позову
ФОП ОСОБА_1 про визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень від 30.04.2013р. №№
, - відмовлено повністю.

Таким чином, позивач вважає, що сума
грошового зобов`язання по нарахованим
пені та штрафним санкціям ФОП ОСОБА_1 в
загальному розмірі 96530,00 грн. є
узгодженою, а тому, просить суд
стягнути її з відповідача на користь
бюджету.

Визначаючись щодо заявленого позову
суд виходив з наступного.

Так, п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу
України визначено, що крім випадків,
передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового
кодексу України, у разі визначення
грошового зобов'язання контролюючим
органом, платник податків зобов'язаний
сплатити нараховану суму грошового
зобов'язання протягом 10 календарних
днів, що настають за днем отримання
податкового повідомлення-рішення,
крім випадків, коли протягом такого
строку такий платник податків
розпочинає процедуру оскарження
рішення контролюючого органу.

Пунктом 56.18 статті 56 Податкового
кодексу України передбачено, що при
зверненні платника податків до суду
з позовом щодо визнання недійсним
рішення контролюючого органу
грошове зобов'язання вважається
неузгодженим до дня набрання судовим
рішенням законної сили.

В свою чергу, статтею 254 КАС України
передбачено, зокрема, що постанова або
ухвала суду першої інстанції, якщо інше
не встановлено цим Кодексом, набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано, а постанова або
ухвала суду апеляційної чи
касаційної інстанції за наслідками
перегляду, постанова Верховного Суду
України набирають законної сили з
моменту проголошення, а якщо їх було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі.

При цьому, відповідно до п. 14.1.175 п. 14.1 ст.
14 Податкового кодексу України, сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання
вважається податковим боргом.

З аналізу норм даного підпункту слідує,
що податковий борг визначається як
сума саме узгодженого грошового
зобов`язання, не сплачена платником
податків у встановлений Податковим
кодексом України строк.

Суд, керуючись вищевказаними нормами
Податкового кодексу України та Кодексу
адміністративного судочинства
України, приходить до висновку, що суми
грошових зобов`язань, станом на день
звернення з даним позовом до суду
(16.05.2014р.) є узгодженими, а тому
вважаються податковим боргом, який
підлягає стягненню з відповідача.

Таким чином, сума податкового боргу
відповідача перед бюджетом становить
96530,00 грн., що підтверджується зворотнім
боком облікової картки ФОП ОСОБА_1,
розрахунком суми ціни позову.

На час розгляду справи судом доказів
сплати вказаної суми податкового
боргу відповідачем не надано.

В силу п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли
платник податків не сплачує узгодженої
суми грошового зобов'язання в
установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Так, на виконання зазначеної норми
Вінницькою ОДПІ виставлено
відповідачу податкову вимогу форми "Ф"
від 06.02.2014р. № 3-25.

Вказана податкова вимога відповідачем
залишена без виконання.

Згідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового
кодексу України, орган державної
податкової служби здійснює за платника
податків і на користь держави заходи
щодо погашення податкового боргу
такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Відповідно до п. 95.3 цієї статті,
стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, здійснюється
за рішенням суду, яке направляється до
виконання органам державної
податкової служби, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

У відповідності до п. 87.1 ст. 87
Податкового кодексу України
встановлено, що джерелами самостійної
сплати грошових зобов'язань або
погашення податкового боргу платника
податків є будь-які власні кошти, у
тому числі ті, що отримані від продажу
товарів (робіт, послуг), майна, випуску
цінних паперів, зокрема
корпоративних прав, отримані як
позика (кредит), та з інших джерел, з
урахуванням особливостей, визначених
цією статтею, а також суми надміру
сплачених платежів до відповідних
бюджетів.

Сплата грошових зобов'язань або
погашення податкового боргу платника
податків з відповідного платежу може
бути здійснена також за рахунок
надміру сплачених сум такого платежу
(без заяви платника) або за рахунок
помилково та/або надміру сплачених сум
з інших платежів (на підставі
відповідної заяви платника) до
відповідних бюджетів.

Статтею 20 Податкового кодексу України
встановлено, що органи державної
податкової служби мають право
застосовувати до платників податків
фінансові (штрафні) санкції, стягувати
до бюджетів та державних цільових
фондів суми грошових зобов'язань та/або
податкового боргу, звертатися до суду
щодо стягнення коштів платника
податків.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно
статті 86 цього Кодексу, оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного, оцінивши
надані позивачем докази, суд дійшов
висновку, що вимоги позивача
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи та наявним матеріалам, у зв'язку
з чим позов підлягає задоволенню
відповідно до чинного законодавства та
у межах заявлених вимог.

Частиною 4 ст. 94 КАС України
передбачено, що у справах, в яких
позивачем є суб'єкт владний
повноважень, а відповідачем - фізична
чи юридична особа, судові витрати,
здійснені позивачем, з відповідача не
стягуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (21029, АДРЕСА_1, ід.номер НОМЕР_1)
кошти в сумі 96530,00 грн. (дев`яносто шість
тисяч п`ятсот тридцять гривень 00
копійок) в рахунок погашення
податкового боргу.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Вергелес Андрій
Валерійович