Справа № 872/6659/13
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 червня 2014 рокусправа № 2а/0470/14882/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Шлай А.В.

суддів: Іванова
С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м.Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 21 лютого 2013
року у справі №2а/0470/14882/12 за позовом
Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м.Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби до приватного
підприємства «Промспецтех» про
накладення арешту на кошти,-

В С Т А Н О В И В:

Державна податкова інспекція у
Ленінському районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби звернулася до суду
першої інстанції з адміністративним
позовом, в якому просила накласти арешт
на кошти та інші цінності Приватного
підприємства "Промспецтех", що
знаходяться в установі банку. В
обґрунтуванні позовних вимог позивач
зазначив, що Приватне підприємство
«Промспецтех» має податковий борг у
сумі 48367 грн. 10 коп., який останній не
сплачує. Податковим органом були
проведені відповідні заходи, в
результаті яких встановлено, що
рухоме та нерухоме майно за
відповідачем не зареєстровано. За
таких обставин, керуючись пп. 20.1.17 п. 20.1
ст. 20 Податкового кодексу України,
позивач просить суд накласти арешт
на кошти та інші цінності платника
податків, що знаходяться на
розрахункових рахунках відповідача.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 21
лютого 2013 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.
Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що позивачем не були
застосовані всі заходи для
встановлення майна, яке може слугувати
джерелом погашення податкового боргу,
у зв'язку з чим звернення до
адміністративного суду із позовними
вимогами про накладення арешту на
кошти платника податків є
необґрунтованим та передчасним.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, Державна податкова
інспекція у Ленінському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби
звернулась з апеляційною скаргою, в
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просила скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нове рішення про
задоволення адміністративного позову.
Апелянт зазначає, що судом при
винесенні рішення було не в повному
обсязі досліджено обставини справи.

В судовому засіданні представник
відповідача повністю підтримав вимоги,
зазначені в апеляційній скарзі.

Позивач, належним чином повідомлений
про день, місце і час розгляду
апеляційної скарги, доказом чого є
факсограма, у судове засідання не
прибув, про причини неприбуття не
повідомив.

Відповідно до частини 4 статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених позовних вимог, дійшла
висновку про відсутність підстав для
її задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
на підставі письмових доказів, що
містяться в матеріалах справи,
Приватне підприємство "Промспецтех"
має податковий борг з податку на додану
вартість на суму 48367 грн. 10 коп. (48126 грн.
00 коп. - основний борг та 241 грн. 10 коп. -
пеня), що підтверджується довідкою про
стан розрахунків з бюджетом. Не
зважаючи на вжиті заходи, податковий
борг відповідачем сплачений не був.
Державною податковою інспекцією у
Ленінському районі м.Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби з метою виявлення
активів платника податків були
направлені запити до Держтехнагляду,
Держкомзему, Комунального
підприємства "Дніпропетровське МБТІ"
Дніпропетровської обласної ради. З
відповідей на вищенаведені запити та
інформації з центрального серверу баз
даних УДАІ ГУМВС України (копії наявні
у матеріалах справи) встановлено, що
будь-якого рухомого або нерухомого
майна за відповідачем не
зареєстровано.

Відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову суд першої
інстанції виходив із того, що позовні
вимоги, заявлені в порядку підпункту
20.1.17. пункту 20.1. статті 20 Податкового
кодексу України, відповідно до якого
органи податкової служби мають право
звертатися до суду щодо накладення
арешту на кошти та інші цінності такого
платника податків, що знаходяться в
банку, у разі, якщо у платника податків,
який має податковий борг, відсутнє
майно та/або його балансова вартість
менша суми податкового боргу, та/або
таке майно не може бути джерелом
погашення податкового боргу.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції та
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до пункту 20.1.17 статті 20
Податкового кодексу України органи
державної податкової служби мають
право звертатися до суду щодо
накладення арешту на кошти та інші
цінності платника податків, що
знаходяться в банку, у разі, якщо у
платника податків, який має податковий
борг, відсутнє майно таабо його
балансова вартість менша суми
податкового боргу, таабо таке майно не
може бути джерелом погашення
податкового боргу.

При цьому, відповідно до п.7.3 Порядку
застосування адміністративного арешту
майна платника податків визначено, що
для застосування арешту коштів на
рахунках платника податків податковий
орган подає до суду позовну заяву у
порядку, визначеному Кодексом
адміністративного судочинства
України, у день прийняття рішення про
застосування адміністративного арешту
майна платника податку.

В той же час, відповідно до п. 94.1 ст. 94
Податкового кодексу України
адміністративний арешт майна платника
податків є винятковим способом
забезпечення виконання платником
податків його обов'язків, визначених
законом.

Пунктом 94.2 статті 94 Податкового
кодексу України визначено, що арешт
майна може бути застосовано, якщо
з'ясовується одна з таких обставин:

94.2.1. платник податків порушує правила
відчуження майна, що перебуває у
податковій заставі;

94.2.2. фізична особа, яка має податковий
борг, виїжджає за кордон;

94.2.3. платник податків відмовляється
від проведення документальної
перевірки за наявності законних
підстав для її проведення або від
допуску посадових осіб органу
державної податкової служби;

94.2.4. відсутні дозволи (ліцензії) на
здійснення господарської діяльності,
торгові патенти, а також у разі
відсутності реєстраторів
розрахункових операцій,
зареєстрованих у встановленому
законодавством порядку, крім випадків,
визначених законодавством;

94.2.5. відсутня реєстрація особи як
платника податків в органі державної
податкової служби, якщо така
реєстрація є обов'язковою відповідно
до цього Кодексу, або коли платник
податків, що отримав податкове
повідомлення або має податковий борг,
вчиняє дії з переведення майна за межі
України, його приховування або
передачі іншим особам;

94.2.6. платник податків відмовляється
від проведення перевірки стану
збереження майна, яке перебуває у
податковій заставі;

94.2.7. платник податків не допускає
податкового керуючого до складення
акта опису майна, яке передається в
податкову заставу.

Аналіз зазначених норм права свідчить
про те, що окрім права податкового
органу звертатись із зазначеним
позовом до суду, у податкового органу
існує і певний обов'язок по дотриманню
порядку, як то звернення до суду саме у
день прийняття рішення про
застосування адміністративного арешту
майна платника податків та надання
належних і допустимих доказів того, що
у платника податків відсутнє майно
таабо його балансова вартість менша
суми податкового боргу, таабо таке
майно не може бути джерелом погашення
податкового боргу. Таким чином, сама по
собі наявність у відповідача
податкового боргу не є безумовною
підставою для застосування арешту
коштів платника податків.

За таких обставин у межах доводів
апеляційної інстанції підстави для
зміни чи скасування судового рішення
відсутні.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої
інстанції при ухваленні оскарженого
рішення не допущено порушень норм
матеріального і процесуального права,
а викладені в ньому висновки
відповідають обставинам справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, постанова суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м.Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби - залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 21
лютого 2013 року у справі №2а/0470/14882/12-
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
складення у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
А.В. Шлай

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко