Справа № 815/2163/14
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2014-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2163/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

за участю секретаря Борцової С.І.

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_1;

від відповідача: Антілова А.Є. (за
довіреністю);

від третьої особи: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації, за участю
третьої особи яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача ОСОБА_3, про
визнання незаконним та скасування
розпорядження Білгород-Дністровської
районної державної адміністрації від
25.10.2011 року за №140/к-2011 «Про звільнення
ОСОБА_1», поновлення на посаді
керівника апарату районної державної
адміністрації, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
стягнення не проведених розрахунків по
відрядженням, стягнення інфляції,
стягнення матеріальної та моральної
шкоди у сумі 100000,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Одеського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації, за участю
третьої особи яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача ОСОБА_3, та з
урахуванням заяви про доповнення та
уточнення адміністративного позову
просить суд визнати незаконним та
скасувати розпорядження
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації від 25.10.2011 року
за №140/к-2011 «Про звільнення ОСОБА_1» у
зв'язку зі скороченням чисельності
працівників районної державної
адміністрації, зобов'язати
Білгород-Дністровську районну
державну адміністрацію поновити
ОСОБА_1 на посаді керівника апарату
районної державної адміністрації,
стягнути середній заробіток за час
вимушеного прогулу у сумі 136572,60 грн. за
період з 25.10.2011 року по 23.07.2014 року,
стягнути не проведені розрахунки по
відрядженням у сумі 400,00 грн., стягнути
інфляцію у сумі 12573,28 грн., стягнути
матеріальну шкоду у сумі 20271,69 грн. та
стягнути моральну шкоду у сумі 100000,00
грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на порушення відповідачем
вимог Кодексу законів про працю
України, Закону України «Про державну
службу» та Порядку скорочення
чисельності працівників, що полягло у
прийнятті незаконного Розпорядження
№472/А-2011 «Про затвердження структури
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації на 2011 рік»,
згідно якого Розпорядженням №140/к-2011
від 25.10.2011 року ОСОБА_1 звільнено з
займаної посади у зв'язку зі
скороченням чисельності працівників
районної державної адміністрації з
25.10.2011 року на підставі
листа-попередження від 01.07.2011 року,
повідомлення голови профспілки
районної державної адміністрації від
25.10.2011 року, листа Одеської обласної
державної адміністрації від 31.08.2011 року
№24/01-38-4359/5107. Так, наведене
Розпорядження №472/А-2011 не відповідає
розпорядженню Одеської обласної
державної адміністрації від 11.03.2011 року
№145/А-2011 «Про оптимізацію та
впорядкування структури місцевих
державних адміністрації області»,
згідно якого голів адміністрації
зобов'язано до 18.03.2011 року опрацювати
питання щодо оптимізації структури
відповідних державних адміністрацій
та вжити заходів з упорядкування
штатної чисельності працівників із
забороною об'єднання посад відповідно
до листа Одеської обласної державної
адміністрації №02-42-1953 від 07.04.2011 року.
Штатний розпис, наданий на погодження
Одеському головному фінансовому
управлінню та на затвердження голові
ООДА 05.05.2011 року в порушення вимог
чинного законодавства України та п.8
Постанови КМУ від 09.03.2006 року №268 «Про
упорядкування структури та умов оплати
праці працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів», оскільки даним
розписом виключено 23 посади діючого
штатного розпису без проведення дій з
впорядкування структури адміністрації
та з упорядкування діючого штатного
розпису. Позивач зазначає, що при
скороченні посади та звільненні ОСОБА_1
порушено Порядок призначення на посади
та звільнення з посад керівників
управлінь, відділів, інших структурних
підрозділів місцевих державних
адміністрацій, затверджений
Постановою КМУ від 29.07.2014 року №1374,
оскільки на засідання профспілкового
комітету позивач не запрошувалась, про
дату засідання та про прийняті рішення
не повідомлялась, але у Розпорядженні
№140/к-2011 від 25.10.2011 року однією з підстав
звільнення позивача вказано
повідомлення голови Профспілки
районної державної адміністрації
Феняк І.В. від 10.08.2011 року, що свідчить
про невідповідність запису про
результати розгляду вимоги
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації щодо надання
згоди голови Профспілкової
організації Білгород-Дністровської
РДА на розірвання трудового договору з
ОСОБА_1 Також, лист Одеської обласної
державної адміністрації від 31.08.2011 року
за №24/01-38-4359/5107 про надання погодження
на звільнення ОСОБА_1 не зареєстровано
у встановлений термін у реєстраційній
книзі та не внесено до електронного
реєстру і станом на 14.09.2011 року - на
момент закінчення перевірки
Територіальної інспекції праці в
Одеській області, не проведено
реєстрацію даного документу у
встановленому законодавством порядку
по Білгород-Дністровській районній
державній адміністрації. У зв'язку з
вищенаведеним, позивач вважає
звільнення незаконним та просить суд
скасувати розпорядження
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації від 25.10.2011 року
за №140/к-2011 «Про звільнення ОСОБА_1» у
зв'язку зі скороченням чисельності
працівників районної державної
адміністрації, зобов'язати
Білгород-Дністровську районну
державну адміністрацію поновити
ОСОБА_1 на посаді керівника апарату
районної державної адміністрації та
стягнути середній заробіток за час
вимушеного прогулу у сумі 136572,60 грн. за
період з 25.10.20011 року по 23.07.2014 року, у
зв'язку з не проведенням розрахунків
при звільненні, ОСОБА_1 просить
стягнути розрахунки по відрядженням у
сумі 400,00 грн., стягнути інфляцію
заробітної плати за час вимушеного
прогулу у період з 25.10.2011 року по 23.07.2014
року у сумі 12573,28 грн., стягнути
матеріальну шкоду у сумі 20271,69 грн., що
підтверджується витратами позивача на
проведення лікування з відповідними
чеками на ліки, а також просить
стягнути моральну шкоду у сумі 100000,00
грн., що полягла у глибокій душевній
травмі, втраті душевного спокою,
порушенні сну та депресії, погіршенні
стану здоров'я, проблемах у сім'ї у
зв'язку з погіршенням матеріального
стану.

В судовому засіданні позивач заявлені
позовні вимоги підтримала, просила
позов задовольнити посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві,
наданих письмових поясненнях та
доводах, зазначених в судовому
засіданні.

Представник відповідача проти позову
заперечувала та просила суд відмовити
в його задоволенні, надала до суду
письмові заперечення, мотивовані тим,
що підставою для звільнення ОСОБА_1
згідно розпорядження №140/к-2011 «Про
звільнення ОСОБА_1», стало
розпорядження №472/А-2011 «Про
затвердження структури
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації на 2011 рік»,
прийнятого на виконання розпорядження
Одеської обласної державної
адміністрації від 11.03.2011 року №145/А-2011
«Про оптимізацію та впорядкування
структури місцевих державних
адміністрації області» та у
відповідності до штатного розпису
районної державної адміністрації,
погодженого Одеською обласною
державною адміністрацією та
Фінансовим управлінням Одеської
обласної державної адміністрації.
Посилання позивача на незаконність
розпорядження №472/А-2011 «Про
затвердження структури
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації на 2011 рік»
спростовується постановою Одеського
окружного адміністративного суду від
17.06.2014 року по справі №2а-2553/11, якою
встановлено, що дане розпорядження є
законним, прийнятим у відповідності до
вимог чинного законодавства, у межах
повноважень та у спосіб, передбаченими
Конституцією та Законами України.
Також, постановою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 25.04.2013 року по справі №2а/1570/9907/2011
встановлено, що Білгород-Дністровською
районною державною адміністрацією
Одеської області були дотримані вимоги
встановленого Порядку під час
звільнення ОСОБА_1, а саме було отримано
погодження та винесено відповідне
розпорядження. Представник
відповідача зазначила, що звільнення
ОСОБА_1 відбувалось на загальних
підставах, твердження щодо порушення
відповідачем норм Кодексу законів про
працю України є необґрунтованими,
оскільки позивача після затвердження
структури райдержадміністрації у
відповідності до ст.49-2 КЗпП України
персонально попереджено про наступне
звільнення, про що свідчить підпис на
листі-попередженні від 01.07.2011 року,
позивачу запропоновано іншу посаду, в
межах категорії посад: а саме посаду
начальника відділу у справах сім'ї,
молоді та спорту та завідуючої
сектором охорони здоров'я
райдержадміністрації, але у зв'язку з
відмовою ОСОБА_1 від запропонованих
посад, після спливу строку,
передбаченого трудовим
законодавством, позивача звільнено на
підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Отже,
звільнення ОСОБА_1 проведено із чітким
дотриманням вимог законодавства, за
попереднім погодженням з Одеською
обласною державною адміністрацією та
погодженням з профспілковою
організацією райдержадміністрації, а
тому у задоволенні позовних вимог про
визнання незаконним та скасування
розпорядження Білгород-Дністровської
районної державної адміністрації від
25.10.2011 року за №140/к-2011 «Про звільнення
ОСОБА_1», поновлення на посаді
керівника апарату районної державної
адміністрації, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу у
сумі 136572,60 грн. за період з 25.10.20011 року
по 23.07.2014 року слід відмовити. Також
відповідач зазначив, що ОСОБА_1,
перебуваючи на посаді керівника
апарату РДА неодноразово порушувала
посадові обов'язки, про що неодноразово
була попереджена розпорядженнями
голови РДА від 21.02.2011 року №152/А-2011 та
від 08.04.2011 року №292/А-2011 та була
притягнута до дисциплінарної
відповідальності за неналежне
виконання посадових обов'язків, а також
позивач як посадова особа була
притягнута до адміністративної
відповідальності у вигляді штрафу за
корупційне правопорушення, про що
свідчить протокол про вчинення
адміністративне корупційного
правопорушення №21 від 23.11.2011 року,
постанови Білгород-Дністровського
міськрайонного суду від 25.01.2012 року та
постанова Апеляційного суду Одеської
області від 06.04.2012 року по справі
№3-/1505/80/12. Щодо стягнення витрат на
відрядження у розмірі 400,00 грн., то
позивачем не надано належних доказів
таких витрат - розпорядження про
відрядження, авансовий звіт тощо. Щодо
вимог позивача про стягнення
матеріальної шкоди, відповідач
зазначає про невідповідність
препаратів у чеках, наданих позивачем,
призначеним лікарями препаратам, а
дати їх придбання не співпадають з
датами проходження лікування, а також
надано чеки що не стосуються
захворювань, які є наслідком душевних
хвилювань та нервового виснаження, а
також позивачем до адміністративного
позову не надано жодного документу в
підтвердження права ОСОБА_1 на
відшкодування моральної шкоди, тому
вимога щодо стягнення моральної шкоди
в розмірі 100 000,00 грн. є необґрунтованою
та задоволенню не підлягає.

Від третьої особи - ОСОБА_3 до
канцелярії суду надійшло клопотання
про розгляд справи за її відсутності,
відповідно до якого просила суд
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача, дослідивши
наявні в справі письмові докази,
оцінивши їх за власним внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді справи, суд встановив
наступні факти та обставини.

Згідно з п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України,
публічна служба, це діяльність на
державних політичних посадах,
професійна діяльність суддів,
прокурорів, військова служба,
альтернативна (невійськова) служба,
дипломатична служба, інша державна
служба, служба в органах влади
Автономної Республіки Крим, органах
місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 КАС України,
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби.

Судом встановлено, що Розпорядженням
голови РДА від 20.07.2010 року №69/к-2010,
ОСОБА_1, начальника юридичного відділу
апарату РДА, з 20.07.2010 року призначено
(переведено) на посаду керівника
апарату РДА з окладом згідно штатного
розпису. Починаючи з 20.07.2010 року ОСОБА_1
забезпечує та відповідає за дотримання
трудового законодавства при вирішенні
кадрових питань РДА (т.1 а.с.5).

На підставі розпорядження Одеської
обласної державної адміністрації від
11.03.2011 року №145/А-2011, листа Одеської
обласної державної адміністрації від
07.04.2011 року №02-42-1953, 26.05.2011 року головою
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації Чорнолуцьким
В.П. прийнято розпорядження №472/А-2011
"Про затвердження структури
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації на 2011 рік" (т.1
а.с.145), відповідно до якого затверджено
склад Білгород-Дністровської РДА на 2011
рік (т.1 а.с.146-149), відділу організаційної
і кадрової роботи апарату
райдержадміністрації визначено
провести скорочення працівників
районної державної адміністрації,
згідно вимог ст. 49-2 Кодексу законів про
працю України, Закону України "Про
зайнятість населення".

Штатний розпис на 2011 рік (з 01.05.2011 року)
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації 05.05.2011 року
затверджено Головою обласної
державної адміністрації та погоджено
Начальником Одеського фінансового
управління облдержадміністрації (т.1
а.с.158-161).

Відповідно до наведеного Штатного
розпису скорочено посаду «керівник
апарату» та введено посаду «заступник
голови-керівник апарату».

На підставі розпорядження №472/А-2011 "Про
затвердження структури
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації на 2011 рік" та
Штатного розпису, у зв'язку зі
скороченням чисельності працівників,
відповідачем оформлено Попередження
керівника апарату
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації ОСОБА_1, яким
останню 01 липня 2011 року попереджено про
майбутнє звільнення із займаної посади
26 липня 2011 року, за п.1 ст.40 Кодексів
законів про працю України, про що
свідчить підпис позивача про
ознайомлення (т.1 а.с.140).

В подальшому, на підставі
листа-попередження від 01.07.2011 року,
повідомлення голови профспілки
районної державної адміністрації від
10.08.2011 року (т.2 а.с.184), листа Одеської
обласної державної адміністрації від
31.08.2011 року №24/01-38-4359/5107 (т.2 а.с.185)
Головою Білгород-Дністровської
районної державної адміністрації
прийнято Розпорядження №140/к-2011 від
25.10.2011 року, відповідно до якого ОСОБА_1
керівника апарату районної державної
адміністрації звільнено з займаної
посади у зв'язку зі скороченням
чисельності працівників районної
державної адміністрації з 25.10.2011 року
та визначено виплатити позивачу
компенсацію за невикористану щорічну
основну відпустку (т.1 а.с.93).

Поряд з цим, в період з 26.08.2011 року по
14.09.2011 року за заявою ОСОБА_1 головним
державним інспектором праці
Голінським П.І. проведена перевірка
дотримання законодавства про працю,
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в
Білгород-Дністровській РДА, тематика
перевірки: додержання трудового
законодавства, за результатами якої
складено акт перевірки №15-12-020/0102, в
якому зазначено, що на підставі
дослідження документів РДА, що
стосуються зміни структури,
чисельності апарату районної
державної адміністрації щодо розгляду
заяви ОСОБА_1 з'ясовано, що
Розпорядженням голови РДА від 20.07.2010
року №69/к-2010, ОСОБА_1, начальника
юридичного відділу апарату РДА, з 20.07.2010
року призначено (переведено) на посаду
керівника апарату РДА з окладом згідно
штатного розпису. Починаючи з 20.07.2010
року ОСОБА_1 забезпечує та відповідає
за дотримання трудового законодавства
при вирішенні кадрових питань РДА. На
підставі розпорядження Одеської
обласної державної адміністрації від
11.03.2011 року №145/А-2011, листа Одеської
обласної державної адміністрації від
07.04.2011 року №02-42-1953, головою
Білгород-Дністровської РДА видано
розпорядження від 26.05.2011 року №472/А-2011
"Про затвердження структури
Білгород-Дністровської РДА на 2011 рік",
яким затверджено новий склад РДА, та на
підставі якого проводиться скорочення
посад,в тому числі посади керівника
апарату РДА. В зазначеному вище акті
перевірки зазначено, що при видачі
розпорядження від 26.05.2011 року №472/А-2011
"Про затвердження структури
Білгород-Дністровської РДА на 2011 рік",
головою Білгород-Дністровської РДА не
дотримані вимоги додатку 33 постанови
КМ України від 09.03.2006 року №268, яким для
районних державних адміністрацій
визначена посада "керівник апарату" та
не передбачена посада "заступник
голови-керівник апарату", ст. 11 Закону
України "Про місцеві державні
адміністрації", вимоги п.1,2 постанови
КМУ від 29.07.1999 року №1374 "Про
затвердження порядку призначення на
посади та звільнення з посад
керівників управлінь відділів інших
структурних підрозділів місцевих
державних адміністрацій" щодо
погодження з органами виконавчої влади
вищого рівня звільнення ОСОБА_1 з
посади керівника апарату РДА. В акті
також зазначено, що на момент
перевірки, ОСОБА_1 з посади керівника
апарату РДА не звільнена, оскільки
відповідно до ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Зазначені дії
відносно ОСОБА_1 не проведені, що є
свідчення знаходження ОСОБА_1 у
відносинах з РДА.

На підставі зазначеного акту перевірки
видано припис №15-12-020/0102-0102 від 14.09.2011
року (т.2 а.с.162), яким приписано голові
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації Чорнолуцькому
В.П. усунути виявлені порушення
законодавства про працю, забезпечити
проведення скорочення штату або
чисельності працівників РДА
відповідно до вимог діючого
законодавства, надати копії усіх
документів, які підтверджують
виконання даного припису у строк до
14.10.2011 року.

Не погоджуючись з вищенаведеним
приписом, Білгород-Дністровська
районна державна адміністрація
Одеської області звернулась до
Одеського окружного адміністративного
суду з позовом до Територіальної
державної інспекції з питань праці в
Одеській області, за участю третьої
особи: Державна інспекція України з
питань праці про скасування припису
головного державного інспектора праці
Голінського П.І. від 14 вересня 2011 року
№15-12-020/0102-0102.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 19.07.2012 року
по справі №2а/1570/9907/2011 в задоволенні
адміністративного позову
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації Одеської
області до Територіальної державної
інспекції з питань праці в Одеській
області, за участю третьої особи
Державної інспекції України з питань
праці, про скасування припису
відмовлено (т.2 а.с.77-81).

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 25.04.2013 року
по справі №2а/1570/9907/2011 апеляційну
скаргу Білгород-Дністровської
районної державної адміністрації
Одеської області задоволено, постанову
Одеського окружного адміністративного
від 19 липня 2012 року скасовано, прийнято
нову, якою адміністративний позов
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації Одеської
області до Територіальної державної
інспекції з питань праці в Одеській
області, за участю третьої особи
Державної інспекції України з питань
праці, про скасування припису
задовольнити в повному обсязі та
скасовано припис №15-12-020/0102-0102 від 14
вересня 2011 року Територіальної
державної інспекції з питань праці в
Одеській області (т.2 а.с.82-83).

Як вбачається з наведеної постанови,
судом встановлено, що
Білгород-Дністровською районною
державною адміністрацією Одеської
області були дотримані вимоги
встановленого Порядку під час
звільнення ОСОБА_1, а саме - отримано
погодження та прийнято відповідне
розпорядження (а.с.83).

Також, судом встановлено, що не
погоджуючись з розпорядженням №472/А-2011
"Про затвердження структури
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації на 2011 рік",
ОСОБА_1 звернулась до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду з позовом до
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації про визнання
незаконним та скасування
розпорядження Білгород-Дністровської
районної державної адміністрації
№472/А-2011 року від 26 травня 2011 року,
зобов'язання привести склад та
структуру районної державної
адміністрації у відповідність зі ст. 44
Закону України «Про місцеві державні
адміністрації» з посадою керівник
апарату.

Постановою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду від 20.12.2013 року по
справі №2-а-2553/11 адміністративний позов
ОСОБА_1 задоволено, визнано незаконним
та скасовано розпорядження
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації №472/А-2011 "Про
затвердження структури
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації на 2011 рік" та
зобов'язано Білгород-Дністровську
районну державну адміністрацію
привести склад та структуру районної
державної адміністрації у
відповідність зі ст. 44 Закону України
«Про місцеві державні адміністрації» з
посадою керівник апарату (т.2 а.с.103-104).

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 17.06.2014 року
по справі №2-а-2553/11 апеляційну скаргу
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації задоволено,
скасовано вищенаведену постанову
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду від 20.12.2013 року,
прийнято нову постанову, якою у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено (т.2 а.с.142-144).

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що розпорядження
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації №472/А-2011 від 26
травня 2011 року «Про затвердження
структури Білгород-Дністровської
районної державної адміністрації»
було прийнято у відповідності до вимог
чинного законодавства, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією України та Законами
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 255 КАС України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

Отже, оскільки постанови
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 25.04.2013 року
по справі №2а/1570/9907/2011 та від 17.06.2014 року
по справі №2-а-2553/11 набрали законної
сили у встановленому порядку,
обставини, встановлені даними
рішеннями суду не потребують
доказування, а тому посилання позивача
на незаконність Розпорядження №472/А-2011
«Про затвердження структури
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації на 2011 рік»,
згідно якого Розпорядженням №140/к-2011
від 25.10.2011 року ОСОБА_1 звільнено з
займаної посади у зв'язку зі
скороченням чисельності працівників
районної державної адміністрації з
25.10.2011 року є безпідставними, у зв'язку з
чим задоволенню не підлягають.

Відповідно до п.1 Порядку призначення
на посади та звільнення з посад
керівників управлінь, відділів, інших
структурних підрозділів місцевих
державних адміністрацій, затверджений
Постановою Кабінету міністрів України
№1374 від 29 липня 1999 року - керівники
управлінь, відділів, інших структурних
підрозділів районних, районних у
містах Києві і Севастополі державних
адміністрацій призначаються на посади
та звільняються з посад головами
державних адміністрацій за
погодженням з відповідними обласними,
Київською і Севастопольською міськими
державними адміністраціями.

Як вбачається з матеріалів справи, 31
серпня 2011 року головою Одеської ОДА
погоджено звільнення ОСОБА_1 з посади
керівника апарату
Білгород-Дністровської РДА та
повідомленням Первинної профспілкової
організації Білгород-Дністровської
РДА від 10.08.2011 року надано згоду на
звільнення керівника апарату (т.2 а.с.185),
на підставі чого розпорядженням голови
Білгород-Дністровської РДА №140/к-2011 від
25.10.2011 року ОСОБА_1 звільнено з займаної
посади у зв'язку зі скороченням
чисельності працівників районної
державної адміністрації з 25.10.2011 року
та виплачено компенсацію за
невикористану щорічну основну
відпустку.

Відповідно до ст.1, 2 Закону України «Про
державну службу» державна служба в
Україні - це професійна діяльність
осіб, які займають посади в державних
органах та їх апараті щодо практичного
виконання завдань і функцій держави та
одержують заробітну плату за рахунок
державних коштів. Ці особи є державними
службовцями і мають відповідні
службові повноваження.

Посада - це визначена структурою і
штатним розписом первинна структурна
одиниця державного органу та його
апарату, на яку покладено встановлене
нормативними актами коло службових
повноважень.

Посадовими особами відповідно до цього
Закону вважаються керівники та
заступники керівників державних
органів та їх апарату, інші державні
службовці, на яких законами або іншими
нормативними актами покладено
здійснення організаційно-розпорядчих
та консультативно-дорадчих функцій.

Кодекс законів про працю України (далі
Кодекс) регулює трудові відносини всіх
працівників, сприяючи зростанню
продуктивності праці, поліпшенню
якості роботи, підвищенню ефективності
суспільного виробництва і піднесенню
на цій основі матеріального і
культурного рівня життя трудящих,
зміцненню трудової дисципліни і
поступовому перетворенню праці на
благо суспільства в першу життєву
потребу кожної працездатної людини.

Законодавство про працю встановлює
високий рівень умов праці, всемірну
охорону трудових прав працівників.

Відповідно до ст. 2 Кодексу, право
громадян України на працю, - тобто на
одержання роботи з оплатою праці не
нижче встановленого державою
мінімального розміру, - включаючи право
на вільний вибір професії, роду занять
і роботи, забезпечується державою.
Держава створює умови для ефективної
зайнятості населення, сприяє
працевлаштуванню, підготовці і
підвищенню трудової кваліфікації, а
при необхідності забезпечує
перепідготовку осіб, вивільнюваних у
результаті переходу на ринкову
економіку.

Працівники реалізують право на працю
шляхом укладення трудового договору
про роботу на підприємстві, в установі,
організації або з фізичною особою.
Працівники мають право на відпочинок
відповідно до законів про обмеження
робочого дня та робочого тижня і про
щорічні оплачувані відпустки, право на
здорові і безпечні умови праці, на
об'єднання в професійні спілки та на
вирішення колективних трудових
конфліктів (спорів) у встановленому
законом порядку, на участь в управлінні
підприємством, установою,
організацією, на матеріальне
забезпечення в порядку соціального
страхування в старості, а також у разі
хвороби, повної або часткової втрати
працездатності, на матеріальну
допомогу в разі безробіття, на право
звернення до суду для вирішення
трудових спорів незалежно від
характеру виконуваної роботи або
займаної посади, крім випадків,
передбачених законодавством, та інші
права, встановлені законодавством.

Статтею 40 Кодексу передбачено
розірвання трудового договору з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.40 Кодексу,
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадку змін в
організації виробництва і праці, в тому
числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників.

Згідно ч.2 ст. 40 Кодексу, звільнення з
підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6
цієї статті, допускається, якщо
неможливо перевести працівника, за
його згодою, на іншу роботу.

Згідно ч.1,2 ст.49 Кодексу, про наступне
вивільнення працівників персонально
попереджають не пізніше ніж за два
місяці.

При вивільненні працівників у випадках
змін в організації виробництва і праці
враховується переважне право на
залишення на роботі, передбачене
законодавством.

Одночасно з попередженням про
звільнення у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
власник або уповноважений ним орган
пропонує працівникові іншу роботу на
тому ж підприємстві, в установі,
організації. При відсутності роботи за
відповідною професією чи
спеціальністю, а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації працівник, за
своїм розсудом, звертається за
допомогою до державної служби
зайнятості або працевлаштовується
самостійно. Водночас власник або
уповноважений ним орган доводить до
відома державної служби зайнятості про
наступне вивільнення працівника із
зазначенням його професії,
спеціальності, кваліфікації та розміру
оплати праці.

Як встановлено судом та не
заперечувалось позивачем у судовому
засіданні, ОСОБА_1 персонально
попереджено про наступне звільнення,
про що свідчить підпис на
листі-попередженні від 01.07.2011 року та
запропоновано інші посади, в межах
категорії посад - посаду начальника
відділу у справах сім'ї, молоді та
спорту та завідуючої сектором охорони
здоров'я райдержадміністрації, але
позивач відмовилась від зайняття
запропонованих посад, у зв'язку з чим,
після спливу строку, передбаченого
трудовим законодавством, позивача
звільнено на підставі п.1 ст.40 КЗпП
України.

Щодо вимог позивача про стягнення не
проведених розрахунків по
відрядженням у сумі 400,00 грн., судом
встановлено, що Розпорядженням В.о.
голови РДА від 28.01.2010 року №16/св-2010
ОСОБА_1 направлено у відрядження з
08.02.2010 року по 12.02.2010 року для
проходження курсів підвищення
кваліфікації для начальників
юридичних відділів апаратів
Райдержадміністрацій (а.с.231).
Відповідно до заяви позивача, у зв'язку
з неможливістю проживання у місті
Одеса під час проходження курсів,
ОСОБА_1 просила витрати пов'язані з з
проживанням під час навчання замінити
витратами на проїзд на весь період
проходження курсів підвищення
кваліфікації (т.2 а.с.234).

Так, згідно наявних у матеріалах справи
звіту про використання коштів наданих
на відрядження та довідки про
зараховані на карти ПриватБанку суми
за 16.04.2010 року, ОСОБА_1 перераховано
витрати на проїзд та добові у
загальному розмірі 300,00 грн. (т.2 а.с.236-238),
у зв'язку з чим суд доходить висновку
про відмову у задоволенні позову в
даній частині позовних вимог.

Отже, з урахуванням вищенаведеного,
оскільки не підлягають задоволенню
позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання
незаконним та скасування
розпорядження Білгород-Дністровської
районної державної адміністрації від
25.10.2011 року за №140/к-2011 «Про звільнення
ОСОБА_1», поновлення на посаді
керівника апарату районної державної
адміністрації, не обґрунтовані та не
підлягають задоволенню, і вимоги
позивача щодо стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
стягнення інфляції, стягнення
матеріальної та моральної шкоди у сумі
100000,00 грн.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації.

З аналізу вказаної правової норми
випливає, що рішення, дії чи
бездіяльність державного органу,
органу місцевого самоврядування
повинні бути прийняті чи здійснені в
межах компетенції відповідного органу
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, не
порушувати інтересів держави, прав та
інтересів фізичних та юридичних осіб,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії),
відповідати вимогам діючого
законодавства.

Згідно положень ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
грунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, проаналізувавши норми
діючого законодавства, суд доходить
висновку, що відповідач діяв в межах
компетенції та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а
тому позовні вимоги ОСОБА_1 є не
обґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167,
254, 265 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації, за участю
третьої особи яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача ОСОБА_3, про
визнання незаконним та скасування
розпорядження Білгород-Дністровської
районної державної адміністрації від
25.10.2011 року за №140/к-2011 «Про звільнення
ОСОБА_1», поновлення на посаді
керівника апарату районної державної
адміністрації, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
стягнення не проведених розрахунків по
відрядженням, стягнення інфляції,
стягнення матеріальної та моральної
шкоди у сумі 100000,00 грн. - відмовити
повністю.

Постанову може бути оскаржено до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та
підписано суддею 13 серпня 2014 року.

Суддя
П.П.Марин