Справа № 821/1709/13-а
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2014 року м.
Київ К/800/8984/14

Колегія Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого - судді: Олексієнка М.М.,

суддів: Весельської Т.Ф.,

Винокурова К.С.,

здійснивши попередній розгляд справи
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Херсона (далі -
УПФ) про скасування вимоги щодо сплати
недоїмки за касаційною скаргою ОСОБА_2
на постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 29 травня 2013
року і ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21 січня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з адміністративним позовом, відповідно
до якого просив скасувати вимогу УПФ
від 12 квітня 2013 року № Ф-517 про сплату
недоїмки зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, чим захистити
його конституційне право.

Посилався на незаконність
оскаржуваної вимоги, оскільки він не є
членом Пенсійного фонду України, а
тому не зобов'язаний сплачувати внески
до цього органу.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 29 травня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21 січня 2014
року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, з
посиланням на порушення норм
матеріального та процесуального права,
допущені судами, просить попередні
рішення скасувати і ухвалити нове про
задоволення позову. Вказує на те, що
судами не повно з'ясовані обставини
справи, невірно застосовані положення
Конституції України та закону «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про відмову в
задоволенні касаційної скарги з
урахуванням наступного.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, що ОСОБА_2 є приватним
підприємцем, перебуває на обліку в УПФ
та знаходиться на спрощеній системі
оподаткування.

12 квітня 2013 року УПФ винесена вимога за
№ Ф-517, яка є предметом оскарження, про
сплату суми недоїмки зі сплати єдиного
внеску на суму 4 572,42 грн.

З таким рішення позивач не погодився і
оскаржив його в судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
правомірності винесеної вимоги про
сплату недоїмки, оскільки позивач як
фізична особа - підприємець повинен
сплачувати єдиний соціальний внесок на
державне соціальне страхування
встановлений законом.

Такий висновок відповідає нормам
матеріального права та є
обґрунтованим.

Частиною першою статті 67 Конституції
України передбачено, що кожен
зобов'язаний сплачувати податки і
збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

З 1 січня 2011 року набрав чинності Закон
України від 8 липня 2010 року № 2464-VI
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон №
2464-VI), відповідно до пункту 1 частини
першої статті 4, якого платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, зокрема ті, які
використовують працю інших осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством про працю, чи за
цивільно-правовим договором (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, відповідно до відомостей з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців).

Згідно пункту 2 розділу VIII Прикінцевих
та перехідних положень Закону №2464-VI
встановлено, що з дня набрання чинності
цим Законом суб'єкти підприємницької
діяльності, які обрали спрощену
систему оподаткування відповідно до
Указу Президента України від 3 липня 1998
року 727/98 «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» (далі
- Указ 727/98), розділу IV Декрету Кабінету
Міністрів України від 26 грудня 1992 року
№13-92 «Про прибутковий податок з
громадян», нараховують, обчислюють та
сплачують єдиний внесок відповідно до
цього Закону. Відповідно до пункту 3
наведеної норми перереєстрація
платників страхових внесків та
застрахованих осіб не здійснюється.
Пенсійний фонд спільно з фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та Державною
податковою адміністрацією України
проводить звірення платників
страхових внесків у порядку,
встановленому Пенсійним фондом
спільно з Державною податковою
адміністрацією України за погодженням
з фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Тобто, суб'єкти підприємницької
діяльності, які обрали спрощену
систему оподаткування відповідно до
Указу 727/98, є платниками єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а Закон № 2464-VI
не передбачає здійснення жодних
реєстраційних чи пере реєстраційних
процедур таких платників з подальшою
видачею відповідних документів.

Відповідно до частини четвертої статі 5
Закону № 2464-VI обов'язки фізичних
осіб-підприємців як платників єдиного
внеску виникають з моменту їх
державної реєстрації.

Згідно частини другої та третьої
статті 4 цього закону фізичні
особи-підприємці є застрахованими
особами щодо себе та страхувальниками
осіб, що на них працюють (для платників
єдиного внеску, зазначених у пунктах 2,
3, 6 - 14 частини першої цієї статті).
Частиною дев'ятою статті 9 Закону № 2464-VI
визначено, що обчислення і сплата
єдиного внеску за платників,
зазначених у пунктах 2, 3, 6, 7, 8, 9 та 11
частини першої статті 4 цього Закону,
здійснюються платниками, зазначеними у
пункті 1 частини першої статті 4 цього
Закону, за рахунок сум, на які внесок
нарахований.

Отже, фізичні особи-підприємці, що є
роботодавцями, а також фізичні
особи-підприємці, що не є
роботодавцями, зобов'язані своєчасно
сплачувати єдиний внесок до Пенсійного
фонду на суми, що виплачуються ними
найманим працівникам, а також на суми
їх доходів або самостійно визначені
ними суми (для фізичних
осіб-підприємців, що обрали спрощену
систему оподаткування), які є базою для
нарахування єдиного внеску відповідно
до зазначеного Закону.

Територіальний орган Пенсійного фонду
у порядку, за формою і в строки,
встановлені Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату ( статті
25 Закону № 2464-VI).

Недоїмка по єдиному внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування позивачем у
добровільному порядку не сплачена.

З урахуванням наведеного, суди
попередніх інстанцій дійшли
правильного висновку про те, що позивач
як суб'єкти підприємницької
діяльності, який обрав спрощену
систему оподаткування, має вносити
внески на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а в разі
несвоєчасності їх внесення, сплачувати
недоїмку.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
зазначених висновків судів не
спростовують та не дають підстав
вважати рішення такими, що ухвалені з
порушенням норм матеріального чи
процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись
статтями 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити,
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 29 травня 2013
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає, проте може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строки та в порядку,
встановленими статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді:
М.М. Олексієнко

Т.Ф. Весельська

К.С. Винокуров