Справа № 2а-6603/11/0308
Суддя: Судова-Хомюк Н.М.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року
Справа № 67740/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді
Судової-Хомюк Н.М.,

суддів
Гуляка В.В. та Шинкар Т.І.

за участі секретаря судового засідання
Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України у Волинській області на
постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 09.09.2011 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного
управління Пенсійного фонду України у
Волинській області про визнання
неправомірними дій в зв'язку з
неправильним обчисленням пенсії,-

В С Т А Н О В И
В :

До суду звернувся ОСОБА_1 з
адміністративним позовом до Головного
управління Пенсійного фонду України у
Волинській області про визнання
неправомірними дій в зв'язку з
неправильним нарахуванням пенсії.
Позовні вимоги мотивував тим, що йому
як військовослужбовцю, вислуга якого
становить 28 років, з 7 грудня 2010 року
відповідачем було призначено пенсію за
вислугу років в розмірі 74% грошового
забезпечення в сумі 2467,81 грн. У грошове
забезпечення було враховано
середньомісячну суму додаткових видів
грошового забезпечення за 24 місяці.
Вважає такий розрахунок
неправомірним, оскільки відповідно до
ч.3 ст.43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» від 9 квітня 1992 року, пенсії
особам офіцерського складу,
прапорщикам і мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам, які мають право на
пенсію за цим Законом та членам їх
сімей обчислюються з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії в розмірах,
установлених законодавством. А тому,
відповідачем при обчисленні пенсії
повинна була враховуватись сума
додаткових видів грошового
забезпечення за останній робочий місць
- 2491 грн., розрахунок якого
обґрунтовується довідкою Управління
Служби безпеки України у Волинській
області від 29.04.2011 року.

З врахуванням вказаних обставин,
просить визнати дії відповідача щодо
врахування при обчисленні пенсії у
грошове забезпечення середньомісячної
суми додаткових видів грошового
забезпечення за 24 місяці
неправомірними, зобов'язати зробити
перерахунок розміру його пенсії з
врахуванням суми додаткових видів
грошового забезпечення за останній
робочий місяць - 2491 грн. та повернути
йому недоотримані виплати за 6 місяців.

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 09.09.2011 року
позовні вимоги були задоволені.
Визнано протиправними дії Головного
управління Пенсійного фонду України у
Волинській області щодо не здійснення
нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1
відповідно до п. «а» ст. 13 та ст. 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» виходячи з
розміру грошового забезпечення за
останньою штатною посадою перед
звільненням.

Зобов'язано Головне управління
Пенсійного фонду України у Волинській
області здійснити перерахунок та
виплачувати пенсію ОСОБА_1 з 07.12.2010 року,
згідно з пунктом «а» ст. 13 та ст. 43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» виходячи з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим званням, процентну надбавку
за вислугу років, щомісячні додаткові
види грошового забезпечення (надбавки,
доплати, підвищення) та премії,
виходячи з суми додаткових видів
грошового забезпечення в розмірі 2 491,00
гривня, з урахуванням виплачених сум.

З висновками суду першої інстанції не
погодився апелянт - Головне управління
Пенсійного фонду України у Волинській
області, котре у апеляційній скарзі
вказує про порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для скасування постанови суду та
відмови у задоволенні позовних вимог.
Зокрема, вважає, що суд першої
інстанції належно не з'ясував тієї
обставини, що чинне законодавство
України пов'язує здійснення
перерахунків раніше призначених
пенсій відповідно до статті 63 Закону
№2262, у разі зміни розміру хоча б одного
з видів грошового забезпечення
відповідних категорій
військовослужбовців і можуть
здійснюватися в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України, у строки,
передбачені частиною другою статті 51
цього закону. З огляду на це, позивач і
суд першої інстанції помилково
ототожнили порядок обчислення
грошового забезпечення при
першочерговому призначенні пенсії на
порядок проведення перерахунку пенсії
на момент виникнення права на
перерахунок пенсії.

Заслухавши думку судді головуючого та
перевіривши відповідність викладених
висновків суду першої інстанції
вимогам законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до задоволення з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 проходив службу в органах
безпеки України, і його вислуга років
на 01.01.2010 року становила 27 років 08
місяців 19 днів, що підтверджується
грошовим атестатом серії НОМЕР_1 (а.с.18).
Позивач набув право на пенсію, а
Головним управлінням Пенсійного фонду
України у Волинській області позивачу
нараховано пенсію за вислугу років на
підставі Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» в розмірі 2467,81 грн. починаючи з
07.12.2010 року на підставі поданих УСБУ
України у Волинській області
документів.

З грошового атестата позивача серії
НОМЕР_1 вбачається, що останній
задоволений такими видами грошового
забезпечення: посадовим окладом з
розрахунку 800 грн., по 06.12.2010 року - 191,84
грн., окладом за військовим званням по
06.12.2010 року - 12,58 грн., 40 % процентною
надбавкою за вислугу років по 06.12.2010
року - 66,97 грн., 100 % надбавкою 2.3.2
(особливі завдання) по 06.12.2010 року - 231,39
грн., 10 % надбавкою 2.3.3 (таємність) по
06.12.2010 року - 15,48 грн., 50 % надбавка 2.3.5
(надбавка за ІАЗ) по 06.12.2010 року - 77,42 грн.,
100% надбавкою 2.3.24 (премія) за листопад
грудень - 954,84 грн., а всього - 1516,84 грн..

В Довідці про додаткові види грошового
забезпечення для нарахування пенсії
від 21.12.2010 року, яка є додатком до
грошового атестату (а.с.17), помісячно
вказані додаткові види грошового
забезпечення за період з грудня 2008 року
по листопад 2010 року. Крім того,
зазначена середньомісячна сума
додаткових видів грошового
забезпечення за 24 календарних місяця
складає 2123,88 грн.. Вказана довідка стала
підставою для нарахування позивачу
пенсії, як один з основних документів,
що передбачені Порядком подання та
оформлення документів для призначення
пенсії відповідно до Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби та
деяких інших осіб», затвердженим
Постановою правління Пенсійного фонду
України від 30.01.2007 року №3-1.

Суд першої інстанції, обґрунтовуючи
необхідність використання нового
розміру грошового забезпечення,
покликався на те, що з довідки до
грошового атестата позивача
вбачається, що в листопаді 2010 року,
останній місяць перед звільненням,
додаткові види грошового забезпечення
склали: таємність - 80 грн., особливі
завдання - 1211 грн., надбавка за ІАЗ - 400
грн., премія - 800 грн., а всього -- 2 491
грн..Вказана сума додаткових видів
грошового забезпечення
обґрунтовується довідкою №16-67 від
29.04.2011 року (а.с.6), що була долучена до
заяви від 10.05.2011 року, з якою звернувся
ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ у
Волинській області з вимогою провести
перерахунок розміру пенсії та
повернення недоотриманих пенсійних
виплат.

Згідно із ч.3 ст. 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» пенсії обчислюються з грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням , враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим спеціальним званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення, (надбавку, доплати
підвищення) та премії в розмірах,
установлених законодавством.

З врахуванням цих обставин, суд першої
інстанції задовольняючи позовні
вимоги покликався на той факт, що при
обчисленні розміру пенсії позивачеві
відповідач керувався постановою
Кабінету Міністрів України від 17.07.1992
року № 393 «Про порядок обчислення
вислуги років, призначення та виплати
пенсій і грошової допомоги особам
офіцерського складу, прапорщикам,
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та членам їх
сімей», відповідно до п.7 якої пенсії
обчислюються з таких видів грошового
забезпечення: відповідних окладів за
посадою, військовим (спеціальним)
званням (для осіб рядового і
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту
щомісячної надбавки за спеціальне
звання) та відсоткової надбавки за
вислугу років у розмірах, встановлених
за останньою штатною посадою, займаною
перед звільненням; щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення, крім щомісячних надбавок
(доплат), установлених особам, які мають
право на пенсію за вислугу років згідно
із законодавством і залишені за їх
згодою та в інтересах справи на службі)
та премії. Розмір щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення та премії визначається за
24 останні календарні місяці служби
підряд перед звільненням. Середня сума
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення та премії визначається
шляхом ділення на 24 загальної суми цих
видів грошового забезпечення на 24
останні календарні місяці служби
підряд перед звільненням. Наведена
норма постанови Кабінету Міністрів
України істотно звужує обсяг
встановлених законом прав та
суперечить положенням чинної редакції
ч.3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб», що має вищу юридичну силу.

Колегія суддів вважає такий висновок
суду першої інстанції помилковим та
необґрунтованим. Судом першої
інстанції належно не з'ясовано порядку
дотримання вимог при здійсненні
нарахування пенсії особі, що набула
право на пенсію та використання
довідки з місця праці для здійснення
обрахунку пенсії з визначених видів
грошового забезпечення, що передбачені
Законом України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб».

Матеріали справи засвідчують, що
пенсію позивача нараховано з
посадового окладу у сумі 800 грн., окладу
за військовим званням у сумі 12,58 грн.,
процентної надбавки за вислугу років 40
% у сумі 66,97 грн. та середньомісячної
суми додаткових видів грошового
забезпечення за 24 місяці у сумі 2123,88
грн., що у підсумку привело до
встановлення пенсії ОСОБА_1 в розмірі 2
467,81 грн..

Законом України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» встановлені наступні види
пенсійного забезпечення: пенсія за
вислугу років; пенсія по інвалідності;
пенсія в разі втрати годувальника.

Відповідно до частини третьої статті 43
Закону № 2262-XII (у редакції Закону від 15
червня 2004 року) пенсії особам
офіцерського складу, прапорщикам і
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам, які мають
право на пенсію за цим Законом, та
членам їх сімей обчислюються з розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням,
враховуючи відповідні оклади за
посадою, військовим (спеціальним)
званням, процентну надбавку за вислугу
років, щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (надбавки,
доплати, підвищення) та премії в
розмірах, установлених законодавством.

Пунктом 30 статті 77 Закону № 3235-IV дію
зазначеної норми зупинено на 2006 рік, а
частинами першою та другою статті 40
цього Закону установлено інший порядок
визначення заробітку (грошового
забезпечення) для обчислення пенсій
військовослужбовцям.

Отже, на початку 2006 року існувало дві
законодавчі норми щодо обчислення
розміру пенсій при їх призначенні колу
осіб, на яких поширюється дія Закону №
2262-XII. Одна з цих норм містилася у
спеціальному законі, а інша - в законі
про Державний бюджет України.

Разом з тим, Законом № 3591-IV внесено
зміни до Закону № 2262-XII, зокрема,
змінено назву цього Закону, зміст і
редакцію окремих статей та доповнено
його новими статтями. Так, статтю 43
викладено в іншій редакції, хоча
положення частини третьої цієї статті
залишились у тому вигляді, що й на час
звільнення позивача з військової
служби та призначення йому пенсії.

Відповідно до статті 11 Закону № 2262-XII,
яка набрала чинності 29 квітня 2006 року,
законодавство про пенсійне
забезпечення осіб, які мають право на
пенсію за цим Законом, базується на
Конституції України і складається з
цього Закону, Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та інших
нормативно-правових актів України,
прийнятих відповідно до цих законів;
при цьому зміна умов і норм пенсійного
забезпечення зазначених осіб
здійснюється виключно шляхом внесення
змін до цього Закону та Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Прикінцеві положення Закону № 3591-IV не
містять застережень щодо зупинення дії
статті 11 та частини третьої статті 43
Закону № 2262-XII на 2006 рік, хоча набрання
чинності окремими його нормами,
зокрема і частини дванадцятої статті 43,
законодавець відтермінував.

Відповідно до абзацу другого підпункту
4 пункту 29 розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів» до частини третьої
статті 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» були внесені зміни, та зокрема,
слова «за останньою штатною посадою
перед звільненням» виключено та
доповнено словами «та у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України».

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 45 від 13 лютого 2008 року внесено зміни
до постанови Кабінету Міністрів
України від 17 липня 1992 року № 393, а саме:
пункт 7 доповнено новим абзацом такого
змісту: «Для осіб, які звільнені із
служби в 2008 - 2009 роках (крім осіб,
виплата грошового забезпечення яким
провадилася на умовах і в порядку,
визначених постановами Кабінету
Міністрів України від 17 серпня 2005р. №
748, від 3 вересня 2005р. № 865, від 9 березня
2006р. № 268 і від 15 листопада 2006р. № 1588) або
які померли (загинули) в зазначений
період, середньомісячна сума
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення та премії визначається
шляхом ділення загальної суми таких
видів грошового забезпечення за
останні фактичні місяці служби підряд
перед звільненням (смертю) починаючи з
січня 2008р. на кількість таких місяців.
При цьому для осіб, звільнених у січні
2008р., сума щомісячних додаткових видів
грошового забезпечення та премії
визначається на день звільнення із
служби з розрахунку таких виплат за
повний місяць».

Рішенням Конституційного Суду України
№10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, визнано
неконституційними окремі положення
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
а саме положення статті 67 розділу I,
пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19,
пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту
35, пунктів 36-100 розділу II «Внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
та пункту 3 розділу III «Прикінцеві
положення». Зокрема, визнано
неконституційними внесення змін до
частини 3 статті 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» в частині виключення слів «за
останньою штатною посадою перед
звільненням» та доповненням словами
«та у порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України»; до пункту 5 статті 12
Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців і
членів їх сімей», в частині доповнення
абзацу про умови надання пільг
військовослужбовцям.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції зробив висновок про
те, що застосування відповідачем
постанови Кабінету Міністрів України
від 17.07.1992 року №393 «Про порядок
обчислення вислуги років, призначення
та виплати пенсій і грошової допомоги
особам офіцерського складу,
прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їх сімей» суперечить
редакції ч.3 статті 43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» суперечить
положенням чинного законодавства,
оскільки прийняті вони на підставі
положень законів, які визнані
неконституційними, у зв'язку з чим
встановлено обмеження реалізації
права військовослужбовців
гарантованого законом.

Колегія суддів зазначає, що
правильність застосування постанови
Кабінету Міністрів України від 17.07.1992
року №393 при здійсненні нарахування
пенсії підтверджується Постановою
ВАСУ від 22.02.2013 року у справі К/9991/71368/11
щодо оскарження абзацу четвертого
пункту 7 постанови Кабінету Міністрів
України від 17 липня 1992 року № 393 «Про
порядок обчислення вислуги років,
призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей» (в
редакції постанови № 45 від 13 лютого 2008
року), в частині визначення
середньомісячної суми щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення та премії при призначенні
пенсій особам, які звільнені із служби
в 2008-2009 роках, шляхом ділення загальної
суми таких видів грошового
забезпечення за останні фактичні
місяці служби підряд перед
звільненням, починаючи з січня 2008р. на
кількість таких місяців.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на те, що судом першої інстанції не
встановлено факту порушеного права
позивача, оскільки в матеріалах справи
відсутні докази прийняття пенсійним
органом рішення по зверненню ОСОБА_1
від 10.05.2011 року, одночасно з доказами
реєстрації такої заяви у Головному
управлінні ПФУ у Волинській області.
Відсутні докази звернення позивача до
Служби безпеки України у Волинській
області з вимогою внесення змін до
грошового атестату на підставі даних,
що містяться в довідці від 29.04.2011 року №
16-67.

Отже, висновок суду першої інстанції
про неправомірність дій управління ПФУ
у Волинській області здійснити
перерахунок ОСОБА_1 пенсії з
урахуванням частини третьої статті 43
Закону № 2262-XII є наслідком порушення
правил застосування норм
матеріального права, оскільки
вказаним судом помилково замінено
порядок обчислення грошового
забезпечення при першочерговому
призначенні пенсії, який залежить від
грошового забезпечення
військовослужбовця на відповідній
посаді на порядок проведення
перерахунку пенсії на момент
виникнення права на перерахунок
пенсії.

Частиною 2 статі 51 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» передбачено, що перерахунок
пенсії, призначених особам
офіцерського складу, прапорщикам і
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам, як мають
право на пенсію за цим Законом, та
членам їх сімей, провадиться з першого
числа місяця, що йде за місяцем, в якому
настали обставини, що тягнуть за собою
зміну розміру пенсії. Якщо при цьому
пенсіонер набув права на підвищення
пенсії, різницю в пенсії за минулий час
може бути виплачено йому не більш, як за
12 місяців.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, через
що постанова суду підлягає скасуванню
з прийняттям нового рішення про
відмову у задоволенні заявленого
позову з вищевикладених мотивів.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, п.3 ч.1
ст.198, ст.202, ч.2 ст. 205, ст.ст.207, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н
О В И В:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України у
Волинській області задовольнити.

Постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 09.09.2011 року
у справі № 2а-6603/11/0308 скасувати та
прийняти нову постанову якою в
задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена протягом
двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.М. Судова-Хомюк

Судді
В.В. Гуляк

Т.І. Шинкар