Справа № 803/1447/14
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року Справа № 803/1447/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Альтер Топ» до
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Волинській області про
визнання протиправним та скасування
припису,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Альтер Топ»
звернулося з адміністративним позовом
до Територіальної державної інспекції
з питань праці у Волинській області про
визнання протиправним та скасування
припису № 03-01-19/0350-0310 від 24 червня 2014
року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у
період з 23 червня по 24 червня 2014 року
Територіальною державною інспекцією з
питань праці у Волинській області було
проведено позапланову перевірку за
додержанням суб'єктами господарювання
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування товариства з
обмеженою відповідальністю «Альтер
Топ». На підставі акта перевірки 24
червня 2014 року прийнято припис №
03-01-19/0350-0310, яким зобов'язано виконати
вимоги статті 94 Кодексу законів про
працю України: нараховувати заробітну
плату працівникам відповідно до вимог
чинного законодавства. При цьому актом
перевірки від 24 червня 2014 року
встановлено порушення нарахування
заробітної плати працівникам не за
фактичну виконану ними роботу.

Позивач просить визнати протиправним
та скасувати припис від 24 червня 2014
року № 03-01-19/0350-0310.

Відповідач у письмовому запереченні
від 28 липня 2014 року пред'явленні
позовні вимоги заперечила, з наступних
підстав.

Згідно з наказом № 16 від 01 липня 2011
року, прийнято ОСОБА_1 на посаду
менеджера Львівської філії «Альтер
Топ» за сумісництвом з 01 липня 2011 року,
з окладом 1 000 грн. в місяць.

Відповідно до наказу № 3 від 29 квітня 2011
року встановлено норму тривалості
робочого часу - 30 годин на тиждень при
п'ятиденному робочому тижні, а для
працівників, які працюють за
сумісництвом 5 годин на тиждень при
п'ятиденному робочому тижні.

Згідно штатних розписів від 03 січня та
від 02 квітня 2012 року в штаті
передбачено 2 штатних одиниці
менеджерів з посадовими окладами з
січня 2012 року - 1 350 грн., з квітня - 1 450
грн. Відповідно до табелю обліку
робочого часу Вінницької філії
товариства з обмеженою
відповідальністю «Альтер Топ» за
червень 2012 року менеджер ОСОБА_2 працює
30 годин на тиждень, а згідно табелю
Львівської філії менеджер ОСОБА_1
працює 5 годин на тиждень, але згідно
розрахунково-платіжної відомості
заробітна плата менеджера ОСОБА_2 і
менеджера ОСОБА_1 нарахування
заробітної плати їм проведено в
розмірі посадового окладу
встановленого у штатному розписі (як за
8 годин) по 1 450 грн., тобто нарахування
заробітної плати працівникам
проводиться не за фактично виконану
ними роботу.

Відповідач вважає, що оскаржуваний
припис сформований у відповідності до
норм діючого законодавства і підстав
для його скасування немає.

В судове засідання 06 серпня 2014 року
позивач свого представника не
направив, подав заяву про розгляд
справи без участі представника
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Волинській області.

Відповідач в судове засідання свого
представника на розгляд справи не
направив, подав клопотання про розгляд
справи без участі представника.

Відповідно до частини 4 статті 122
Кодексу адміністративного судочинства
України особа, яка бере участь у справі,
має право заявити клопотання про
розгляд справи за її відсутності. Якщо
таке клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами. Як передбачено
частиною першою статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Таким чином, оскільки в судове
засідання представники сторін не
прибули, при цьому, від сторін надійшли
клопотання про розгляд справи за
відсутності їх представників, а дану
справу можливо розглянути і вирішити
на основі наявних матеріалів, тому суд
дійшов висновку, що судовий розгляд
справи необхідно здійснювати в порядку
письмового провадження, без фіксування
адміністративного процесу технічними
засобами.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
до задоволення з таких мотивів та
підстав.

Судом встановлено, що товариство з
обмеженою відповідальністю «Альтер
Топ» 28 грудня 2009 року зареєстроване
Виконавчим комітетом Луцької міської
ради як юридична особа, що
підтверджується довідкою з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України серії АА № 859641.

У період з 23 червня по 24 червня 2014 року
Територіальною державною інспекцією з
питань праці у Волинській області було
проведено позапланову перевірку за
додержанням суб'єктами господарювання
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування товариства з
обмеженою відповідальністю «Альтер
Топ». За результатами перевірки
складено акт від 24 червня 2014 року №
03-01-19/0350.

Перевіркою зроблено висновок про
порушення вимог статті 94 Кодексу
законів про працю України: нарахування
заробітної плати працівникам
проводиться не за фактично виконану
ними роботу. Зокрема, згідно табелю
обліку робочого часу Вінницької філії
товариства з обмеженою
відповідальністю «Альтер Топ» за
червень 2012 року менеджер ОСОБА_2 працює
30 годин на тиждень, а згідно табелю
Львівської філії менеджер ОСОБА_1
працює 5 годин на тиждень, але згідно
розрахунково-платіжної відомості
заробітна плата менеджера ОСОБА_2 і
менеджера ОСОБА_1 однакова 1 450 грн.
Згідно табелю обліку робочого часу за
травень 2014 року менеджер ОСОБА_3 та
директор філії ОСОБА_4 та інші
працювали по 5 годин на тиждень,
нарахування заробітної плати
проведено в розмірі посадового окладу
встановленого в штатному розписі, а не
за фактично виконану працівниками
роботу.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Альтер Топ» надало
заперечення до акту перевірки № 69-14 від
07 липня 2014 року, в якому також зазначає
про безпідставність припису. Дане
заперечення не було враховане
відповідачем.

На підставі висновків акта перевірки
від 24 червня 2014 року № 03-01-19/0350
Територіальною державною інспекцією з
питань праці у Волинській області
видано припис № 03-01-19/0350-0310, яким
зобов'язано товариство з обмеженою
відповідальністю «Альтер Топ» до 24
липня 2014 року виконати вимоги статті 94
Кодексу законів про працю України -
нарахування заробітної плати
працівникам проводити відповідно до
вимог чинного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 94
Кодексу законів про працю України та
стаття 1 Закону України «Про оплату
праці» заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Стаття 2 Закону України «Про оплату
праці» передбачає, що основна
заробітна плата - це винагорода за
виконану роботу відповідно до
встановлених норм праці (норми часу,
виробітку, обслуговування, посадові
обов'язки).

Згідно з частиною 2 статті 94 Кодексу
законів про працю України розмір
заробітної плати залежить від
складності та умов виконуваної роботи,
професійно-ділових якостей працівника,
результатів його праці та
господарської діяльності
підприємства, установи, організації і
максимальним розміром не обмежується.

Як вбачається з посадових інструкцій,
посадові обов'язки менеджера, який
працює за основним місцем роботи та
менеджера, який працює за сумісництвом
є різними. Тобто, при однаковій назві
посад, у менеджерів в торгівлі
транспортними засобами різні
функціональні обов'язки. Саме цим і
пояснюється однаковий посадовий оклад
при різних нормах робочого часу.

Таким чином, судом встановлено, що при
прийнятті припису № 03-01-19/0350-0310 від 24
червня 2014 року відповідачем не було
враховано посадових інструкцій
менеджера в торгівлі транспортними
засобами та менеджера в торгівлі
транспортними засобами (для посад на
умовах сумісництва).

Згідно з частиною 2 статті 94 Кодексу
законів про працю України розмір
заробітної плати залежить від
складності та умов виконуваної роботи,
професійно-ділових якостей працівника,
результатів його праці та
господарської діяльності
підприємства, установи, організації і
максимальним розміром не обмежується.

З системного аналізу положень статті 94
Кодексу законів про працю України
вбачається, що правило про залежність
розміру заробітної плати від
складності, умов виконуваної роботи,
професійно-ділових якостей працівника,
результатів його праці та
господарської діяльності підприємства
хоча і сформульоване у вигляді
імперативної норми, все-таки не може
розглядатися як правовий припис прямої
дії. Положеннями цієї норми визначено
базові вимоги до формування заробітної
плати та загальні принципи, дотримання,
яких дозволяє гарантувати працівнику
захист його права на оплату праці.
Регулятивна роль вказаної норми
обмежена іншими, більш конкретними
правовими нормами, що надають право
роботодавцю самостійно встановлювати
умови оплати праці. Незважаючи на
перелік підстав диференціації
заробітної плати, що наводиться в
частині 2 статті 94 Кодексу законів про
працю України відповідні правотворчі
органи, сторони угод та колективних
договорів, трудових договорів вправі
встановлювати й інші критерії, які
впливають на розмір заробітної плати,
як то: стаж роботи за спеціальністю або
на даному підприємстві, важливість для
підприємства того чи іншого напрямку
роботи працівника, тощо.

Таким чином, контролюючий орган, до
повноважень якого належить перевірка
дотримання підприємством
законодавства про працю, при виявленні
порушення статті 94 Кодексу законів про
працю України, повинен дослідити всі
критерії, що враховувались
роботодавцем при встановлені розміру
заробітної плати працівнику та
перевірити відповідність цих
критеріїв іншим правовим нормам, якими
врегульовано порядок встановлення,
нарахування та виплати заробітної
плати.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта
владних повноважень мають підзаконний
характер, тобто повинні бути прийняті
(вчинені) на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що визначені
законом.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Судом також приймається до уваги, що
відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Всупереч наведеним вимогам відповідач
як суб'єкт владних повноважень не надав
суду достатніх беззаперечних доказів в
обґрунтування обставин, на яких
ґрунтуються його заперечення, і не
довів правомірності винесеного
припису.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що відповідачем не доведено
обґрунтованість та законність
оскаржуваного припису № 03-01-19/0350-0301 від
24 червня 2014 року, а тому
адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю «Альтер
Топ» підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись частиною 3 статті 160, статтею
163 Кодексу адміністративного
судочинства України, на підставі
Кодексу законів про працю України та
Закону України «Про оплату праці», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
припис Територіальної державної
інспекції з питань праці у Волинській
області від 24 червня 2014 року №
03-01-19/0350-0301.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Альтер Топ»
сплачений судовий збір в сумі 73
(сімдесят три) гривні 08 копійок.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
Ф.А. Волдінер