Справа № 2а-538/11
Суддя: Кузьмич С.М.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 р.
Справа № 876/12704/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича
С. М.,

суддів
Запотічного І. І., Савицької Н. В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Галицького
районного суду м. Львова від 21 квітня 2011
року у справі № 2а-538/11 за позовом ОСОБА_1
до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Львові про здійснення перерахунку
щомісячної страхової виплати,

ВСТАНОВИВ:

15 березня 2011 року ОСОБА_1 звернувся з
адміністративним позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Львові, яким
просив визнати неправомірною відмову
відповідача щодо здійснення позивачу
перерахунку страхових виплат та
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок щомісячної страхової
виплати в зв'язку з втратою
працездатності відповідно до
збільшення середньої заробітної плати
та коефіцієнтів підвищення страхових
виплат.

Позов мотивує тим, що працював на
Дочірньому підприємстві «Львівський
комбінат хлібопродуктів Державної
акціонерної компанії «Хліб України». 14
червня 1993 року стався нещасний випадок
на виробництві, внаслідок якого він
отримав ушкодження та втратив 100%
працездатності, згідно чого отримує
страхові виплати. Покликається на те,
що з 1993 року заробітна плата зростала, а
суми відшкодування шкоди, які йому
виплачувалися, залишалися незмінними.
Просить визнати неправомірною відмову
відповідача щодо здійснення йому
перерахунку страхових виплат та
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок щомісячної страхової
виплати у зв'язку з втратою
працездатності відповідно до
збільшення середньої заробітної плати
та коефіцієнтів підвищення страхових
виплат.

Постановою Галицького районного суду
м. Львова від 21 квітня 2011 року в
задоволенні позову відмовлено.

З таким рішенням суду не погодився
позивач. Подав апеляційну скаргу, в
якій посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права. Просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
позовні вимоги задоволити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що не
був повідомлений про розгляд справи та
не отримав копії рішення.

Сторони в судове засідання не
з'явились, явку своїх представників не
забезпечили, хоч і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
проведення судового засідання, що не
перешкоджає суду розглянути справу у
їх відсутності в порядку письмового
провадження відповідно до положень
статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
належить до задоволення з наступних
підстав.

Вивчивши матеріали справи судом
апеляційної інстанції встановлено, що
позивач працював на Дочірньому
підприємстві «Львівський комбінат
хлібопродуктів Державної акціонерної
компанії «Хліб України» 14 червня 1993
року стався нещасний випадок,
внаслідок якого він втратив 100%
працездатності, в зв'язку з чим
позивачу призначено страхові виплати
по втраті працездатності.

Згідно з постановою Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань
України у м. Львові від 18 березня 2002
року №145/3 виплати позивачу були
продовжені Фондом як страхові з
подальшим щорічним перерахуванням
розміру щомісячних страхових виплат у
разі зростання у попередньому
календарному році середньої
заробітної плати у галузях економіки
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності»

Вирішуючи цю справу, судом першої
інстанції було вірно застосовано
положення статті 29 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», відповідно до якого
перерахування сум щомісячних
страхових виплат і витрат на медичну та
соціальну допомогу проводиться у разі:
зміни ступеня втрати професійної
працездатності; зміни складу сім'ї
померлого; підвищення розміру
мінімальної заробітної плати у
порядку, визначеному законодавством.

Статтею 34 цього Закону встановлено
застереження, що сума щомісячної
страхової виплати встановлюється
відповідно до ступеня втрати
професійної працездатності та
середньомісячного заробітку, що
потерпілий мав до ушкодження здоров'я.
Сума щомісячної страхової виплати не
повинна перевищувати
середньомісячного заробітку, що
потерпілий мав до ушкодження здоров'я.

Постановою Правління фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань від 27 квітня 2007 року №24
«Про затвердження Порядку призначення,
перерахування та проведення страхових
виплат», а саме пунктом 3.6.1 передбачено,
що щомісячна страхова виплата
визначається як частка від
середньомісячної заробітної плати
потерпілого перед настанням
страхового випадку, яка обчислюється
відповідно до ступеня втрати
професійної працездатності.

Пунктом 3.7.1 цієї Постанови передбачено,
що перерахування розміру щомісячної
страхової виплати у разі зміни ступеня
втрати професійної працездатності
проводиться виходячи з відкоригованої
заробітної плати, визначеної станом на
1 березня за останнім її коригуванням і
відповідно до підпункту 3.6.1 пункту 3.6
цього Порядку. При цьому сума
перерахованого розміру щомісячної
страхової виплати та пенсії по
інвалідності не може перевищувати
відкориговану заробітну плату.

На виконання вказаних норм
відповідачем здійснювався перерахунок
страхових виплат позивач у 2005-2010 роках,
що підтверджується постановами
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних
захворювань України у м. Львові від 21
березня 2005 року №145/14, від 21 березня 2006
року №145/19, від 15 березня 2007 року №145/26,
від 7 квітня 2008 року №1307/50145/50145/31, від 27
березня 2009 року №1307/50145/50145/53, від 8
квітня 2010 року №1307/50145/50145/77.

Відтак суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що нарахування страхових
виплат позивачу здійснювалось
відповідно до норм законодавства, а
твердження позивача, що перерахунок
таких виплат не відбувався з 1993 року є
безпідставним.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції було правильно встановлено
обставини справи та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому апеляційну скаргу належить
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін. Доводи апеляційної
скарги не спростовують рішення -суду
першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Галицького
районного суду м. Львова від 21 квітня 2011
року у справі № 2а-538/11 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, що беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
Кузьмич С. М.

Судді
Запотічний І. І.

Савицька Н. В.